ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2019 р. Справа№ 910/6590/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Тищенко А.І.

Козир Т.П.

секретар судового засідання: Денисюк І.Г.

за участю представників

позивача: не з'явився;

відповідача: Гаєвська Т.А.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна"

на рішення Господарського суду Сумської області від 16.11.2018 (повне

рішення складено 21.11.2018)

у справі №910/6590/18 (суддя Коваленко О.В.)

за позовом Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

до Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна"

про витребування майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі за текстом - позивач) звернулося суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" (далі за текстом - відповідач) про зобов'язання відповідача звільнити та повернути належне позивачеві на праві господарського відання майно, а саме: приміщення в адміністративній будівлі, загальною площею 15,2 кв.м., яке розташоване за адресою: 41300, Сумська область, Глухівський район, с. Береза, вул. Московська, 1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне майно було передано в користування відповідачу на підставі договору оренди нерухомого майна № 11 від 01.08.2011, строк дії якого закінчився 30.06.2014. Однак відповідач об'єкт оренди не повернув та продовжує користуватися майном без достатньої правової підстави.

Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи про те, що в ч.4 ст. 284 Господарського кодексу України та ст. 764 Цивільного кодексу України передбачена можливість пролонгації договору. Оскільки сторони не скористалися своїм правом відмови від договору після закінчення строку його дії, то дію останнього було поновлено з 01.07.2014 по 31.05.2017 включно та з 01.06.2017 по 30.04.2020 включно. Жодних претензій або заперечень щодо користування відповідачем об'єктом оренди або вимог про дострокове розірвання договору в період з моменту укладання договору до надсилання позивачем претензії вих. № 06/795 від 01.09.2017 до відповідача не надходило. При цьому відповідач наголошував на тому, що претензія позивача була направлена з порушенням строку, встановленого діючим законодавством та договором. Відповідач вважає себе сумлінним орендарем, який правомірно продовжує користуватися орендованим майном на підставі укладеного з позивачем договору, ніяким чином не порушував права та/або законні інтереси позивача, як орендодавця.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 16.11.2018 у справі №910/6590/18 позовні вимоги задоволені повністю. Зобов'язано відповідача звільнити та повернути позивачу майно, а саме приміщення в адміністративній будівлі, загальною площею 15,2 кв.м., яке розташоване за адресою: 41300, Сумська область, Глухівський район, с. Береза, вул. Московська, 1. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1 762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Вказане судове рішення мотивовано тим, що у зв'язку з припиненням строку дії укладеного між сторонами договору оренди, відповідач втратив статус орендаря і в силу положень чинного законодавства та умов договору зобов'язаний повернути об'єкт оренди орендодавцю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 16.11.2018 у справі №910/6590/18 та прийняти нове рішення про відмову у позові повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги аналогічні тим, які наводилися відповідачем під час розгляду справи місцевим господарським судом.

Позивач у відзиві заперечував проти доводів апеляційної скарги, зазначаючи про те, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами обставин, наведених позивачем, та встановлених в оскаржуваному судовому рішенні. Зокрема, позивач наголосив на безпідставності посилання відповідача на лист №06/795 від 01.09.2017, оскільки останній є лише претензією до колишнього орендаря про звільнення об'єкту оренди, а не повідомленням про припинення дії укладеного між сторонами договору.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, рішення Господарського суду Сумської області від 16.11.2018 у справі №910/6590/18 скасувати та прийняти нове рішення про відмову у позові повністю.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак 18.03.2019 до суду надійшла заява позивача, в якій він просив розглядати справу без участі повноважного представника позивача за наявними у справі матеріалами. При цьому позивач зазначив про те, що підтримує заперечення проти апеляційної скарги, наведені у відзиві на позов і просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Оскільки явка представників сторін в судові засідання не була визнана обов'язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників сторін про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у відсутності представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

01.08.2011 між позивачем, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, було укладено договір оренди нерухомого майна №11 (далі за текстом - Договір оренди).

За умовами Договору оренди (п.п.1.1) орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлове вбудоване приміщення під розміщення апаратної базової станції мобільного зв'язку, загальною площею - 15,2 кв.м, за адресою: 41300, Сумська обл., Глухівський р-н, с. Береза, вул. Московське шосе (Московська), 1, що обліковується на балансі філії "Глухівська ДЕД" ДП "Сумський облавтодор" ВАТ "ДАК" Автомобільні дороги України", вартість якого визначена згідно з незалежною оцінкою і становить станом на 30.06.2011 8 690,00 грн. без ПДВ.

Умови передачі та повернення орендованого майна врегульовані розділом 2 Договору оренди, відповідно до п.п.2.1-2.4 якого орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору, згідно з Актом приймання-передачі вказаного майна за вартістю, визначеною незалежною оцінкою. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається ПАТ „ДАК "Автомобільні дороги України", а орендар користується ним протягом строку дії договору оренди. У разі припинення цього Договору, майно повертається орендарем орендодавцю за Актом приймання-передачі в день закінчення дії Договору. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов'язок зі складання акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору.

В п.9.1 Договору оренди передбачено, що останній укладений строком на два роки 11 місяців і діє з моменту його підписання обома сторонами.

В п.4.13 Договору оренди встановлено обов'язок орендаря у разі закінчення терміну дії договору, а також у разі дострокового припинення, протягом 10 днів (після закінчення строку попередження) здати приміщення з оформленням акту приймання-передачі, в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу і зі всіма виконаними в ньому поліпшеннями або відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової), орендованого майна з вини орендаря.

На виконання умов Договору оренди позивач передав у користування відповідачу об'єкт оренди, про що сторонами було складено і підписано Акт приймання-передачі орендованого майна від 01.08.2011.

Позивач направив відповідачу претензію №06/795 від 01.09.2017, в якій повідомляв про припинення дії Договору оренди з 01.07.2014 і вимагав у відповідача звільнити орендоване майно.

Однак звернення позивача було залишено відповідачем без належного реагування.

Спір між сторонами у даній справі виник у зв'язку з тим, що після закінчення терміну дії Договору відповідач не повернув орендоване майно позивачу і наразі продовжує ним користуватися.

В ст. 283 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч.4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

Договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено (ч.2 ст. 291 ГК України).

Відповідач в апеляційній скарзі наголошував на тому, що дію Договору оренди було поновлено (пролонговано) з 01.07.2014 по 31.05.2017 включно та з 01.06.2017 по 30.04.2020 включно, а тому спір щодо пролонгації мав вирішуватись у відповідності до чинного законодавства, зокрема, ч.4 ст. 284 ГК України, ст. 764 ЦК України та ч.2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а також роз'ясненнями, наданими в постанові Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна». Також відповідач вважає, що обов'язковість застосування норм діючого законодавства було погоджено сторонами в п.9.8 Договору оренди.

З цього приводу необхідно зазначити, що наведені відповідачем правові норми дійсно регулюють питання щодо поновлення (продовження) договору за відсутності заперечень будь-якої із сторін на той самий строк і на тих самих умовах.

Водночас відповідачем не враховано, що сторони відповідно до ст. ст. 627, 628 ЦК України на власний розсуд визначили і погодили умови Договору оренди.

В п.9.8 Договору оренди, на який посилається відповідач, зазначено про те, що чинним законодавством регламентуються взаємовідносини сторін, не врегульовані цим договором.

Натомість в п.4.13 та п.9.1 Договору чітко зазначений строк дії договору без можливості його пролонгації, а також визначені строки і порядок повернення орендарем (відповідачем) майна. Тобто в цій частині правовідносини сторін врегульовані безпосередньо умовами Договору. Жодних змін і доповнень в цій частині до Договору оренди не вносилося, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом в тому, що строк дії Договору оренди, виходячи з положень п.9.1, закінчився 30.06.2014, а доводи відповідача щодо пролонгації договору є безпідставними.

Згідно зі ст. 291 ГК України, ст. 785 ЦК України та умов п.9.6 Договору оренди, чинність договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Відсутність заперечень позивача з приводу користування відповідачем орендованим майном до 2017 року не спростовує факту припинення чинності Договору оренди.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач продовжував виставляти відповідачу рахунки на сплату орендної плати і приймав від відповідача оплату цих рахунків, що також на думку відповідача свідчить про пролонгацію договору, не приймається судом до уваги, оскільки в п.3.5 Договору оренди передбачено, що у разі припинення (розірвання) Договору орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за Актом приймання-передачі включно. Оскільки відповідач не повернув орендоване майно після закінчення терміну дії Договору оренди, позивач правомірно виставляв відповідачу рахунки за фактичне користування об'єктом оренди.

Твердження відповідача про порушення строків надіслання позивачем претензії є безпідставними, оскільки ґрунтуються на доводах щодо існування факту пролонгації Договору оренди, яка в даному випадку відсутня.

Нормами ст. 785 ЦК України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Як вірно зазначив у своєму рішенні місцевий господарський суд, у зв'язку з припиненням Договору оренди, відповідач втратив статус орендаря, а тому зобов'язаний був повернути об'єкт оренди позивачу (орендодавцю). Однак в матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем об'єкта оренди позивачу.

Зважаючи на вищенаведені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі рішення суду відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає і судові витрати, пов'язані з поданням апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 16.11.2018 у справі №910/6590/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/6590/18 повернути Господарському суду Сумської області.

4. Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 19.03.2019.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді А.І. Тищенко

Т.П. Козир