РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.03.2019Справа № 910/11976/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітряний парк Новоазовський"

про стягнення 10 713 990,98 євро, що в гривневому еквіваленті становить 306 467 969,28 грн. та 64 059 827,66 грн.

та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітряний парк Новоазовський"

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

про зобов'язання (спонукання) підписати договір від 20.12.2015 про внесення змін до Кредитного договору

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін за первісним позовом:

від позивача - Бавріна І.М.;

від відповідача - Мандриков Д.В.

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТРЯНИЙ ПАРК НОВОАЗОВСЬКИЙ" про стягнення 10 713 990,98 євро, що в гривневому еквіваленті становить 306 467 969,28 грн. та 64 059 827,66 грн. за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №20-2813/2-1, з яких:

- строкова заборгованість по кредиту в розмірі 2 348 255,00 (два мільйони триста сорок вісім тисяч двісті п'ятдесят п'ять) евро;

- прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 7 021 236,00 (сім мільйонів двадцять одна тисяча двісті тридцять шість) евро;

- заборгованість по прострочених процентах за користування кредитними коштами в розмірі 1 297 285,13 (один мільйон двісті дев'яносто сім тисяч двісті вісімдесят п'ять) евро 13 евроцентів;

- заборгованість по строкових процентах за користування кредитними коштами в розмірі 47 214.85 (сорок сім тисяч двісті чотирнадцять) евро 85 евроцентів;

- пеня за простроченими процентами - 11 002 922,10 (одинадцять мільйонів дві тисячі дев'ятсот двадцять дві) гривні 10 копійок;

- пеня за простроченим кредитом - 53 056 905,56 (п'ятдесят три мільйони п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот п'ять) гривень 56 копійок.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору про відкриття кредитної лінії №20-2813/2-1 від 14.10.2011.

23.08.2016 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітряний парк Новоазовський" до канцелярії Господарського суду міста Києва була подана зустрічна позовна заява про зобов'язання (спонукання) Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" підписати договір від 20.12.2015 про внесення змін до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №20-2813/2-1 від 14.10.2011 у запропонованій ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" редакції згідно листа №18-15/12-001 від 18 грудня 2015 року.

Зустрічні позовні вимоги ТОВ "Вітряний парк Новоазовський " обґрунтовані наявністю підстав для спонукання відповідача підписати додаткову угоду до вказаного кредитного договору в частині встановлення нового графіку повернення кредитних коштів у зв'язку з істотною зміною обставин.

Ухвалою суду від 26.08.2016 прийнято зустрічну позовну заяву для спільного розгляду з первісним позовом.

27.09.2018 позивачем подано відзив на зустрічну позовну заяву про внесення змін до кредитного договору, з огляду на те, що до моменту звернення Банку до ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" із вимогою про повернення кредитних коштів останнім не висувалось жодних пропозицій щодо зміни умов кредитного договору з метою приведення його у відповідність до обставин, які істотно змінились.

Ухвалою суду від 20.04.2017 призначено у справі №910/11976/16 судову бухгалтерську експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

Ухвалою суду від 16.03.2018 поновлено провадження у справі № 910/11976/16. Ухвалено здійснювати розгляд справи №910/11976/16 у порядку загального позовного провадження.

23.08.2018 через відділ діловодства суду від експертної установи надійшов висновок експертів за результатами проведення судового-економічної експертизи від 10.08.2018 №24990/24991/17-45, а також матеріали судової справи №910/11976/16.

Ухвалою суду від 04.09.2018 ухвалено поновити провадження у справі № 910/11976/16 та призначити підготовче засідання у справі №910/11976/16 на 02.10.2018.

Розгляд справи відкладався.

15.12.2018 позивачем за первісним позовом подані пояснення щодо висновку експерта.

15.11.2018 відповідачем первісним позовом подані додаткові пояснення, в яких відповідач за первісним позовом просив врахувати під час розгляду справи висновок кваліфікаційного спеціаліста у газу проведення спеціальних експертних досліджень Київського науково-дослідного інститут судових експертиз, наданий в рамках проведеної судово-економічної експертизи №24990/24991/17-45 від 10.08.2018.

Ухвалою суду від 29.11.2018 закрито підготовче провадження у справі №910/11976/16. Призначено розгляд справи №910/11976/16 по суті на 06.12.2018.

В судовому засіданні 21.02.2019 представник відповідача первісним позовом підтримав подану 30.01.2019 через загальний відділ діловодства суду заяву про залишення позову без розгляду.

На обґрунтування своєї заяви відповідач зазначив, що ТОВ "Вітряний парк Новоазовський", є суб'єктом кредитування одразу за двома кредитними Договорами:

- за Договором кредитної лінії № 20-2813/2-1 від 14.10.2011 p., укладеним між

ПАТ "АК "Промінвестбанк" і ТОВ "Вітряний парк Новоазовський";

- за Кредитним договором від 06.09.2013р., укладеним між Європейського банку

реконструкції та розвитку (надалі - ЄБРР) і ТОВ "Вітряний парк Новоазовський"

Майно, що є власністю ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" та обтяжене ПАТ "АК "Промінвестбанк" по кредитному договору №20-2813/2-1 від 14.10.2011р., є предметом Договору між кредиторами про розподіл забезпечення, який укладено між ЄБРР, ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" та ПАТ "АК "Промінвестбанк", за Кредитним договором від 06.09.2013 р. укладеним між ЄБРР та ТОВ "Вітряний парк Новоазовський".

В рамках виконання ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" умов Договору між кредиторами про розподіл забезпечення, сума сплачених ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" на користь ПАТ "АК "Промінвестбанк" коштів, складає суму 48 800 000,00 Євро, отриману від Європейського банку реконструкції та розвитку в рамках кредитного договору від 06.09.2013 (дата зарахування на рахунок ПАТ "АК "Промінвестбанк" - 18.11.2013.

Положеннями Договору між кредиторами та про розподіл забезпечення, укладеному між ТОВ "Вітряний парк Новоазовський", ЄБРР та ПАТ "АК "Промінвестбанк", Сторонами з'ясовано порядок виконання та забезпечення обох кредитних пакетів ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" (черговість виконання кредитних зобов'язань, черговість задоволення вимог кредиторів за рахунок застави та іпотеки майна та інш.).

Тобто, ЄБРР, ПАТ "АК "Промінвестбанк" та ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" Договору між кредиторами та про розподіл забезпечення офіційно закріпили порядок, в якому вони звертатимуть стягнення і розподілятимуть надходження від реалізації забезпечення та домовились про розподіл коштів і проведення консультацій.

Представник позивача первісним позовом заперечив проти прийняття до розгляду поданої відповідачем заяви про залишення позову без розгляду, оскільки подання нових доказів має відбуватися в підготовчому засіданні. Приписами ГПК не передбачається право подавати до суду процесуальні документи після завершення підготовчого провадження, не передбачається можливості процесуального переходу на попередню стадію розгляду справи, а отже, позивач вважає, що подана відповідачем Заява про залишення позову без розгляду на стадії дослідження доказів є зловживанням процесуальними правами та підлягає поверненню Відповідачу.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Положеннями ст. 118 ГПК України визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 14 ГПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч.4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За вимогами ч. 8 ст. 80 ГПК України, для поновлення строку необхідно обґрунтувати неможливість подання доказів з причин, що не залежали від нього.

Проте, Відповідачем не доведено відсутність його вини в тому, що ним пропущено строк для подання заяви по справі.

Крім того, Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на завчасне повідомлення суду про неможливість подання доказів у строк, як це визначено положеннями ч.4 і 5 ст. 80 ГПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Відповідно до того, що заява відповідача про залишення позову без розгляду без поважних причин не була заявлена в підготовчому засіданні, суд вирішив відмовити у задоволенні усного клопотання відповідача у поновленні пропущеного процесуального строку на подання Заяви про залишення позову без розгляду та залишити Заяву без розгляду, не приймати до розгляду по справі № 910/11976/16 докази, подані Відповідачем з пропуском процесуального строку.

11.02.2019 відповідачем за первісним позовом подані додаткові пояснення щодо застосування положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» до вимог про стягнення пені, зважаючи на те, що землі Новоазовського району Донецької області, на яких розташовані виробничі потужності (генеруючи обладнання) ТОВ «Вітряний Парк Новоазовський» є не підконтрольні українській владі. При цьому, відповідач за первісним позовом вказує, що додатковим підтвердженням знаходження виробничого обладнання відповідача в зоні проведення АТО є включення ТОВ «Вітряний парк Новоазовский» до положень наказу Міненерговугілля №273 від 08.05.2015 та переліку виробників електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичне обладнання яких знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження).

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 12.03.2019 судом було заслухано вступне слово позивача та відповідача, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

У судовому засідання 12 березня 2019 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.10.2011 між Банком та ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" (позичальник) був укладений кредитний договір про відкриття кредитної лінії №20-2813/2-1 (надалі - "Кредитний договір"), за змістом п. 2.1 якого Банк зобов'язується надати позичальнику кредит шляхом відкриття невідновлювальної кредитної лінії в сумі, яка не може перевищувати 64 000 000,00 євро, на умовах, встановлених цим договором (кредит або кредитна лінія), а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором.

У подальшому кредитний ліміт збільшено до 76300 000,00 євро додатковим договором №20-1173/2-1 від 06.04.2012 та зменшено до 12 089 760,00 євро додатковим договором 20-3686/2-1 від 21.11.2013.

Пунктом 2.2 Кредитного договору встановлено, що дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту - 13.10.2016. У разі несвоєчасного погашення суми, що перевищує ліміт кредитної лінії, датою остаточного повернення всіх коштів за кредитною лінією є п'ятий робочий день з дня, у якому сталось таке перевищення.

Відповідно до п. 2.3 Кредитного договору кредит надається із наступним цільовим призначенням:

1-ий транш у сумі 29 100 000,00 євро:

- 26 000 000,00 євро - на оплату за ВЕУ згідно контракту № WPN07092010 від 07.09.2010 .

- 450 780,00 євро - на оплату всіх анкерних корзин згідно контракту № WPN15092010 від

15.09.2010р., №VPN 190711 від 19.07.2011;

- 2 649 220,00 євро - на оплату послуг підрядників для здійснення будівельно-монтажних робіт;

- 2-ий транш у сумі 34 900 000,00 євро - на розрахунки з нерезидентами.

Судом встановлено, що на виконання умов Кредитного договору Банк надав ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" грошові кошти у розмірі 12 089 760,00 євро, що підтверджується меморіальними валютними ордерами №07 від 22.11.2011, №02 від 28.05.2012, №07 від 24.04.2012, №04 від 03.04.2012, №4 від 26.03.2012, №1 від 23.12.2011, №2 від 05.12.2011, №02 від 25.11.2011, №1 від 04.11.2011, №8_10 від 17.10.2011, №01 від 07.06.2012 та банківськими виписками, які наявні в матеріалах справи.

Відповідно до п. 3.2. Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін №20-2663/2-1 від 18.09.2013р.) проценти за користування кредитом нараховуються Банком на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами та сплачуються, виходячи із встановленої процентної ставки у розмірі 3-місячний Euribor плюс 8,75 процентів річних, але не більше 20 процентів річних.

«Euribor - Європейська міжбанківська ставка пропозиції (European Interbank Offered Rate, Euribor), середньозважена процентна ставка за міжбанківськими кредитами, що надаються в євро. Визначається за підтримки Європейської міжбанківської федерації. Розрахунок та публікація ставки виконуються щоденно».

Договором про внесення змін та доповнень №20-3082/2-1 від 29.08.2012 до Кредитного договору внесено зміни до п. 3.2 кредитного договору такого змісту:

«Проценти за користування кредитом нараховуються Банком виходячи із встановленої Банком процентної ставки у розмірі 3-місячний Euribor + 8,75 (вісім цілих сімдесят п'ять сотих) процентів річних, починаючи з дати першого списання коштів з кредитного рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом (примітка: останні сім слів є не зрозумілими). Розмір Euribor фіксується Банком в день першої видачі кредиту і поширюється на видачу кредиту та застосовується при розрахунку процентів протягом перших трьох місяців користування кредитом. В подальшому кожні три місяці розмір процентної ставки по кредиту підлягає коригуванню, а саме: розмір Euribor фіксується Банком в перший банківський день кожного тримісячного періоду користування кредитом і застосовується при розрахунку процентів протягом такого періоду. Після укладення цього Договору про внесення змін кожні 3 (три місяці розмір процентної ставки по кредиту підлягає коригуванню, а саме: розмір Euribor фіксується Банком в перший робочий день місяця, що передує Періоду застосування процентів ( Періоди застосування процентів відповідають календарним кварталам року за доповненим пунктом 1.12 цим додатковим договором) і застосовується при розрахунку протягом такого періоду.

Договором про внесення змін та доповнень №20-2663/2-1 від 18.09.2013 до Кредитного договору пункт 3.2 замінено та визначено, що проценти за користування кредитом нараховуються Банком на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами та сплачуються Позичальником, виходячи із встановленої Банком процентної ставки у розмірі 3-місячний Euribor + 8,75 (вісім цілих сімдесят п'ять сотих) проі(ентів річних, але не більше, ніж 20 (двадцять) процентів річних. Розмір Euribor фіксується Банком в день першої видачі кредиту і поширюється на видачу кредиту та застосовується при розрахунку процентів протягом перших трьох місяців користування кредитом. В подальшому кожні три місяці розмір процентної ставки по кредиту підлягає коригуванню, а саме: розмір Euribor фіксується Банком в перший банківський день кожного тримісячного періоду користування кредитом і застосовується при розрахунку процентів протягом такого періоду.

Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору проценти нараховуються Банком щомісячно в останній робочий день місяця за період з дати першої видачі по день, що передує останньому робочому дню місяця, в якому наданий кредит, та надалі за період з дати попереднього нарахування по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день остаточного повернення кредиту, визначеного п. 2.2 цього Договору. Проценти сплачуються Позичальником щомісячно не пізніше 5 числа наступного місяця, за який нараховані проценти, а також в день остаточного повернення кредиту.

За умовами пункту 3.3 Кредитного договору у випадку порушення Позичальником встановлених пп. 2.1, 2.2 цього Договору строків повернення отриманих сум кредиту Позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи із процентної ставки у розмірі 3-місячний Euribor + 11,75 (одинадцять цілих сімдесят п'ять сотих) процентів річних, порядок нарахування та сплати яких встановлюється згідно п. 3.2 цього Договору.

Пунктом 4.3.4 Кредитного договору сторони погодили, що Банк має право вимагати від позичальника (незалежно від настання строку остаточного повернення всіх одержаних в межах кредитної лінії сум кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом, та/або суму неустойки, передбачених цим договором, у випадку, зокрема, коли позичальник не виконав у строк свої зобов'язання по поверненню кредиту та/або сплаті плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом, та/або інші зобов'язання по сплаті грошових коштів, передбачених цим договором.

У зв'язку із порушенням Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитом та пені, у порядку п.4.3.4. Кредитного договору Позивачем 02.12.2015 р. на адресу Відповідача направлено вимогу про повернення кредиту та сплату процентів №39-1/1855-8 від 30.11.2015, що підтверджується відповідним фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист, копії яких додаються до позовної заяви.

Договір є кредитним договором, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Сторони в Кредитному договорі погодили розмір процентів за користування кредитом на підставі якого позивачем правомірно обраховано суму заборгованості по сплаті процентів.

Матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем за первісним позовом своїх зобов'язань за Кредитним договором та надання кредиту, існування заборгованості відповідача по поверненню строкової заборгованості по кредиту у 2 348 255,00 євро та простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 7 021 236,00 євро, а також прострочення по сплаті процентів за користування кредитними коштами у період дії Кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статті 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За умовами дев'яти договорів про внесення змін до Кредитного договору (№20-1173/2-1 від 06.04.2012, №20-3061/2-1 від 28.08.2012, №20- 3082/2-1 від 29.08.2012, №20-2802/2-1 від 27.09.2013, №20-3133/2-1 від 30.10.2013, №20-3532/2-1 від 08.11.2013, №20-3686/2-1 від 21.11.2013, №20- 4077/2-1 від 19.12.2013, №20-3161/2-1 від 25.12.2014) графік погашення кредиту приймався Сторонами договору в новій редакції.

Відповідно до п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №1 від 24.11.2014 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" у розгляді питання щодо дострокового повернення кредиту в зв'язку з простроченням виконання боржником свого зобов'язання за кредитним договором господарські суди мають виходити з такого. У силу частини другої статті 1054 ЦК України до кредитних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 1050 зазначеного Кодексу, якою встановлено санкцію за прострочення повернення чергової частини позики, а саме: позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, що належать йому відповідно до статті 1048 ЦК України. У такому випадку дострокове повернення кредиту не має ознак одностороннього припинення договірних зобов'язань та є належним способом захисту порушеного права.

Тобто, у випадку невиконання боржником зобов'язання з повернення частини кредиту, у кредитора виникає право вимоги від боржника дострокової сплати всієї суми заборгованості, а також сплати процентів за користування такими коштами.

Із матеріалів справи вбачається, що 02.12.2015 Банк звернувся до ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" із вимогою №№39-1/1855-8 від 30.11.2015 про дострокове повернення кредиту, а також нарахованих процентів за користування кредитними коштами протягом 10 календарних днів з дня отримання вимоги у зв'язку з допущеними позичальником порушеннями зі своєчасної сплати за договором.

Вказана вимога отримана позичальником 08.12.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №334.

Отже, враховуючи положення ст.ст. 530, 1050 Цивільного кодексу України та приписи п. 2.7 Договору, строк виконання відповідачем грошового зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитним коштами, настав 18.12.2015.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту сплати ТОВ "Вітряний парк Новоазовський " на користь Банку спірних грошових коштів.

Як було зазначено раніше, відповідно до ухвали суду від 20.04.2017 судом призначалась судова бухгалтерська експертиза, проведення якої було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення експерта (експертів) поставлене наступне питання:

- яка заборгованість за процентами (за період з 17.10.2011 до 17.05.2016) Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТРЯНИЙ ПАРК НОВОАЗОВСЬКИЙ" перед Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №20-2813/2-1 разом з додатковими угодами до нього.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-економічної експертизи від 10.08.2018 №24990/24991/17-45 експертом визначено, що за період з 17.10.2011 до 17.05.2016 строкова заборгованість позичальника за процентами становить 37 798,35 євро, прострочена заборгованість за процентами становить 1 277 752,83 євро.

Наявний в матеріалах справи висновок експертів за результатами проведення судово-економічної експертизи від 10.08.2018 №24990/24991/17-45 є належним доказом у справі на підтвердження встановлення та оцінки фактичних обставин справи.

Посилання відповідача на об'єктивну неможливість своєчасно та належно виконати грошове зобов'язання за Кредитним договором судом не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Суд відзначає, що для звільнення від відповідальності, особа, яка порушила зобов'язання, повинна довести наявність обставин непереборної сили, їх надзвичайний характер, неможливість попередити завдання шкоди, причинний зв'язок між обставинами та понесеними збитками.

Разом з тим, неможливість боржника здійснювати господарську діяльність, пов'язана з знаходженням підприємства на території проведення антитерористичної операції, не є ознакою надзвичайності і невідворотності для виконання обов'язку за кредитним договором, не перебувають у причинному зв'язку із неповерненням грошей за кредитним договором, що за відсутності доказів вжиття боржником усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання та неможливості запобігти збиткам не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язань за кредитним договором.

Таким чином, позовні вимоги Банку про стягнення з ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" строкової заборгованості по кредиту у розмірі 2 348 255,00 євро, простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 7 021 236,00 євро заборгованості по прострочених процентах за період з 17.10.2011 до 17.05.2016 у розмірі 1 277 752,83 євро та заборгованості по строкових процентах за період з 17.10.2011 до 17.05.2016 у розмірі 37 798,35 євро правомірними та обґрунтованими та підлягають задоволенню судом.

Щодо заявленої до стягнення Банком пені за простроченими процентами у розмірі 11 002 922,10 грн. та пені за простроченим кредитом у розмірі 53 056 905,56 грн., суд відзначає наступне.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.3 Кредитного договору передбачено, що за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за надання кредиту, та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом позичальник сплачує пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення та нараховується щоденно.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Разом з тим, судом встановлено, що пунктом 5.3 Кредитного договору сторонами визначено нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань з дати виникнення обставин, що є підставою для застосування пені, до дати припинення цих обставин включно (на весь період прострочення та нараховується щоденно).

Також, судом враховано, що пеня за вимогою в іноземній валюті повинна нараховуватись в національній валюті з використанням курсу НБУ при визначенні розміру пені на час її виникнення. Відповідно до цього, позовні вимоги щодо сплати пені за простроченими активами в іноземній валюті повинні бути визначені в національній валюті за весь час прострочення.

Так, згідно із частиною 1 статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України ).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Відповідно до розрахунку пені, позивачем нараховується пеня в євро, здійснюється еквівалент пені відповідно до курсу євро до гривні і відповідно нараховується подвійна облікова ставка НБУ на пеню розраховану в національній валюті.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача пені підлягає задоволенню судом в повному обсязі, а саме: 53 056 905,56 грн. пеня за простроченим кредитом; 11 002 922,10 грн. пеня за простроченими процентами.

Розрахунок пені відповідає нормам законодавства, матеріалам справи та умовам Кредитного договору.

Розрахунок зроблений експертом судом не береться до уваги, оскільки суд перед експертом ставив лише одне запитання щодо наявної заборгованості за процентами, питання щодо наявності боргу за пенею та дослідження розрахунку щодо пені не входило до предмету дослідження експертом, тому експерт в цій частині вийшов за межі поставлених йому питань.

Одночасно судом взято до уваги, що розбіжність між розрахунками виникла в результаті того, що експерт у своєму розрахунку брав період для нарахування пені 1 рік з 18.05.2015 р. по 17.05.2016 р. В розрахунку банку пеня розрахована за весь період існування простроченої заборгованості за кредитом та процентами, що відповідає умовам договору та вимогам законодавства.

Посилання відповідача за первісним позовом на застосування положень ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" судом визнається необґрунтованим, в силу наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Зазначеним законом, що є спеціальним, дія якого поширюється лише на певне коло суб'єктів, визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють або здійснювали господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Указом Президента України від 14 лютого 2015 року №85 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 25 січня 2015 року "Про надзвичайні заходи протидії російській загрозі та проявам тероризму, підтримуваним Російською Федерацією", яким запропоновано НКРЕКП за участю ДП "Енергоринок" вжити заходів щодо виключення із розрахунків на ринку електричної енергії підприємств, які виробляють електричну енергію на тимчасово неконтрольованій території.

Розпорядженням №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, відповідно до якого, до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження відносяться, зокрема, наступні населені пункти Новоазовського району Донецької області: село Красноармійське, місто Новоазовськ, село Приморське Старобешівського району.

Відповідач за первісним позовом вказує, що виробничі потужності (енергогенеруюче обладнання) ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" знаходиться на території проведення антитерористичної операції, що додатково підтверджується наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №273 від 08.05.2015 р., яким вказане товариство віднесено до переліку виробників електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичного обладнання) яких знаходяться на території, де органи державної влади не здійснюють, або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Так, Міненерговугілля України 08 травня 2015 року оформлено наказ №273, яким визначено перелік виробників електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичне обладнання) яких знаходяться на території, де органи державної влади не здійснюють, або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, відповідно до додатку.

Разом з тим, як встановлене судом постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2015 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Вітряний парк Новоазовський" задоволено та:

- визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 08 травня 2015 року №273 "Про затвердження переліку виробників електричної енергії" у частині віднесення товариства з обмеженою відповідальністю "Вітряний парк Новоазовський" та виробничо-енергетичного об'єднання "Вітроенергопром" (пункти 18 та 19 додатку до наказу) до переліку виробників електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичне обладнання) яких знаходяться на території, де органи державної влади не здійснюють, або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

- визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 28 травня 2015 року №315 "Про визначення переліків точок обліку" у частині включення до його додатку 1 №п/п 2037 "Найменування точки надходження електроенергії" ПС-110кВ Новоазовська ВЕС Т1 та №п/п 2038 "Найменування точки надходження електроенергії" ПС-110кВ Новоазовська ВЕС Т2 - ТОВ "Вітряний парк Новоазовський".

- зобов'язано Міністерство енергетики та вугільної промисловості України розглянути питання щодо коригування наказу від 28 травня 2015 року №315 "Про визначення переліків точок обліку" та додатків до нього з метою приведення його у відповідність до положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" та забезпечення реалізації законних прав товариства з обмеженою відповідальністю "Вітряний парк Новоазовський" та виробничо-енергетичного об'єднання "Вітроенергопром" на продаж електричної енергії державним підприємством "Енергоринок" на оптовому ринку електричної енергії.

Постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2015 залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.03.2016, а отже набрала законної сили.

Відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2015, саме ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" звернулося до суду з позовними вимоги. В межах адміністративної справи, судом встановлено, що "Новоазовська ВЕС" (енергетичне устаткування та обладнання) знаходяться за адресою: Донецька область, Новоазовський район, територія Розівської сільської (селищної) ради. ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" реалізовує на землях Розівської сільської (селищної) ради проект будівництва вітряної електростанції "Новоазовська ВЕС", проте адміністративним судом встановлено, що землі Розівської сільської (селищної) ради Новоазовського району Донецької області не відносяться до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини справи встановлені в межах адміністративної справи №826/9295/15, рішення у якій набрало законної сили є преюдиційними для даної справи та не доводяться в межах даної справи.

Отже, відповідачем суду не доведено підстав для застосування ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", оскільки відповідач зареєстрований в м. Києві (01021, м. Київ, вул. Кловськмй Узвіз, буд. 7), виробничі потужності, обладнання не знаходиться на території де органи державної влади не здійснюють, або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження та скасовано наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 08 травня 2015 року №273 "Про затвердження переліку виробників електричної енергії" у частині віднесення товариства з обмеженою відповідальністю "Вітряний парк Новоазовський" та виробничо-енергетичного об'єднання "Вітроенергопром" (пункти 18 та 19 додатку до наказу) до переліку виробників електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичне обладнання) яких знаходяться на території, де органи державної влади не здійснюють, або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

З огляду на викладене, первісні позовні вимоги підлягають задоволенню судом частково.

Стосовно зустрічного позову ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" про внесення змін до Кредитного договору суд відзначає наступне.

Як вказує позивач за зустрічним позовом, метою отримання кредиту за спірним Кредитним договором від Банку було здійснення будівництва «Новоазовської ВЕС» та ведення господарської діяльності з виробництва та продажу електричної енергії. При цьому, з моменту введення антитерористичної операції, істотно змінилися обставини, якими сторони керувалися під час укладення Кредитного договору.

Як встановлено судом, 02.12.2015 Банк звернувся до ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" із вимогою №29-1/1855-8 від 30.11.2015 про дострокове повернення кредиту, а також нарахованих процентів за користування кредитними коштами у зв'язку з допущеними позичальником порушеннями зі своєчасної сплати кредиту.

У відповідь на вказану вимогу, ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" звернувся до Банку з листом від 18.12.2015 №18-15/12-001, в якому просив згідно ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України переглянути умови Кредитного договору у зв'язку з істотною зміною обставин з 14.04.2014 відповідно до поданого проекту договору про внесення змін.

Спір у справі за зустрічним позовом ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" виник у зв'язку з відмовою Банку вносити зміни до Кредитного договору в редакції проекту договору згідно листа №18-15/12-001 від 18.12.2015.

Так, одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який втілюється в положеннях ст.ст. 3 та 627 Цивільного кодексу України. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників.

Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором. За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 652 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

При цьому ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість розірвання чи зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин.

Одночасно, згідно з ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України необхідними умовами для зміни договору у зв'язку з істотною зміною обставин за рішенням суду є наявність виняткових випадків, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

У зустрічному позові ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" вказує на те, що у даному випадку про істотну зміну обставин свідчить факт проведення на території знаходження енергогенеруючих установок позивача бойових дій та здійснення антитерористичної операції, що позбавило останнього можливості нормально здійснювати господарську діяльність і при цьому сторони не могли передбачити у майбутньому різкого погіршення умов ведення господарської діяльності в регіоні місцезнаходження позивача, а тому в момент укладення договору виходили з того, що така зміна обставин не настане.

Також позивач за зустрічним позовом як на істотні обставини, що змінилися вказує на зростання курсу іноземної валюти та введення тимчасових надзвичайних заходів з подолання наслідків тривалого порушення нормальної роботи ринку електричної енергії.

В той же час суд відзначає, що сторони знаходяться у рівних соціально-економічних умовах, оскільки позичальник (позивач за зустрічним позовом) отримавши кошти Банку та використавши їх відповідно до умов кредитного договору, несвоєчасним поверненням кредиту та процентів за його користування позбавляє іншу сторону (Банк) того, на що останній розраховував при укладенні Кредитного договору, тобто не існує порушення співвідношення майнових інтересів сторін кредитного договору, а зміни в економіці викликані нестабільною ситуацією на сході країни є комерційними ризиками сторін договору та не можуть бути підставами для зміни істотних умов Кредитного договору, оскільки зазначені соціально-економічні умови не є істотною зміною обставин у розумінні статті 652 Цивільного кодексу України.

Аналогічні висновки містяться у постанові Вищого господарського суду України від 31.05.2016 р. у справі № 910/28960/15.

Суд враховує, що згідно наданих Банком розрахунків, прострочення виконання грошового зобов'язання ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" за Кредитним договором почалося до початку введення на території Донецької та Луганської областей антитерористичної операції.

Крім того, за згодою сторін до Кредитного договору вже вносилися зміни в частині відтермінування повернення кредитних коштів позичальником (№20-1173/2-1 від 06.04.2012, №20-3061/2-1 від 28.08.2012, №20- 3082/2-1 від 29.08.2012, №20-2802/2-1 від 27.09.2013, №20-3133/2-1 від 30.10.2013, №20-3532/2-1 від 08.11.2013, №20-3686/2-1 від 21.11.2013, №20- 4077/2-1 від 19.12.2013, №20-3161/2-1 від 25.12.2014), проте навіть після внесення відповідних змін грошове зобов'язання ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" виконано не було.

При цьому, станом на момент укладення таких договорів про внесення змін до Кредитного договору, вже був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення, проте жодних пропозицій внести зміни до графіку повернення коштів саме з прив'язкою до втрати чинності Законом України №1669-VII ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" не висловлювалось.

При цьому, як було зазначено раніше, відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва справа №826/9295/15, яка є преюдиційною для даної справи, землі Розівської сільської (селищної) ради Новоазовського району Донецької області (де знаходиться енергетичне устаткування та обладнання позивача за зустрічним позовом) не відносяться до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Щодо коливання курсу гривні до євро слід зазначити, що згідно із ст. 36 Закону України "Про Національний Банк України" офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним Банком України.

Валютні курси, як зазначено у ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" встановлюються Національним Банком України за погодженням із Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, відповідно до Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 12 листопада 2003 року №496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до євро, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Таким чином, укладаючи спірний договір про надання кредитної лінії в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Позивачем за зустрічним позовом не доведено, що сторони при укладенні договору про надання кредитної лінії були впевнені в тому, що така зміна обставин не настане.

Але відповідно до пункту 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" №1 від 24.11.2014 р. зміна економічної ситуації та коливання курсу іноземної валюти стосовно національної валюти України є комерційними ризиками сторін договору та не можуть бути підставами для зміни чи розірвання кредитного договору, оскільки це не є істотною зміною обставин у розумінні ст. 652 Цивільного кодексу України.

Аналогічні висновки містяться в постанові Вищого господарського суду України від 18.02.2015 у справі № 904/6032/14.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" про внесення змін до Кредитного договору необхідно відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, в тому числі, на оплату судової експертизи у справі, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітряний парк Новоазовский" (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 7; ідентифікаційний код 36717412) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12; ідентифікаційний код 00039002) строкову заборгованість по кредиту у розмірі 2 348 255 (два мільйони триста сорок вісім тисяч двісті п'ятдесят п'ять) євро 00 євроцентів, прострочену заборгованість по кредиту у розмірі 7 021 236 (сім мільйонів двадцять одну тисячу двісті тридцять шість) євро 00 євроцентів, заборгованості по прострочених процентах у розмірі 1 277 752 (один мільйон двісті сімдесят сім тисяч сімсот п'ятдесят дві) євро 83 євроценти, заборгованості по строкових процентах у розмірі 37 798 (тридцять сім тисяч сімсот дев'яносто вісім) євро 35 євроцентів, 53 056 905 (п'ятдесят три мільйони п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот п'ять) грн. 56 коп. пені за простроченим кредитом, 11 002 922 (одинадцять мільйонів дві тисячі дев'ятсот двадцять дві) грн. 10 коп. пені за простроченими процентами, 206 238 (двісті шість тисяч двісті тридцять вісім) грн. 06 коп. судового збору, 76 185 (сімдесят шість тисяч сто вісімдесят п'ять) грн. 60 коп. витрат за проведення судової експертизи.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відмовити.

В задоволенні зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітряний парк Новоазовський" відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко