ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.03.2019 р. Справа № 30/81

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Рима Т.Я., розглянувши без виклику представників сторін заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Росава ЛТ" у справі

за позовом:

товариства з обмеженою відповідальністю "Росава ЛТ",

до відповідача 1:

приватного підприємства "Фірма "Піраміда-Авто",

до відповідача 2:

обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки",

до відповідача 3:

товариства з обмеженою відповідальністю "Кристал-Медіа",

третя особа 1:

відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк" в особі Львівського міського відділення № 6319,

третя особа 2:

Курія Львівської Архієпархії Української греко-католицької церкви,

третя особа 3:

Львівська міська рада,

третя особа 4:

Виконавчий комітет Львівської міської ради,

третя особа 5:

приватне підприємство "Центр соціальної реабілітації молоді",

про:

визнання недійним договору № 6/7 від 26.12.2003; визнання права власності; витребування майна з чужого незаконного володіння.

У провадженні Господарського суду Львівської області (суддя Мороз Н.В.) перебуває справа № 30/81 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Росава ЛТ" до відповідача 1 - приватного підприємства "Фірма "Піраміда-Авто", відповідача 2 - обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", відповідача 3 – товариства з обмеженою відповідальністю "Кристал-Медіа", за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ВАТ "Державний ощадний банк" в особі Львівського міського відділення № 6319, Курії Львівської Архієпархії Української греко-католицької церкви, Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради та приватного підприємства "Центр соціальної реабілітації молоді" про визнання недійсним договору № 6/7 від 26.12.2003 купівлі-продажу незавершеного будівництвом об’єкта громадського призначення загальною площею 254 кв.м. по вул. Б.Хмельницького, 249 у м. Львові (корпус 26) між відкритим акціонерним товариством "Львівський домобудівний комбінат № 2" та приватним підприємством "Піраміда-Авто"; визнання права власності на частину приміщень площею 254 кв.м. в незавершеному будівництвом об’єкті громадського призначення по вул. Б.Хмельницького, 249 у м. Львові (корпус 26); витребування з чужого незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю "Кристал-Медіа" частини приміщень площею 254 кв.м. в незавершеному будівництвом об’єкті громадського призначення по вул. Хмельницького, 249 у м. Львові (корпус 26).

Позивач 06.03.2019 подав заяву про відвід судді Мороз Н. В. Господарський суд Львівської області у складі судді Мороз Н.В. ухвалою від 11.03.2019 зупинив провадження у справі, а справу передав для вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу. Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вирішення заяви про відвід покладено на суддю Рима Т.Я.

За загальним правилом, встановленим пунктом 8 статті 39 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. Проте за ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. При цьому суд відзначає, що заяву відповідача про відвід викладено письмово, вона містить чіткі та зрозумілі аргументи на підтримку своїх доводів. З огляду на це суд не вбачає підстав для проведення судового засідання з метою вирішення відводу.

Правове обґрунтування підстав заявленого відводу

Заява про відвід обґрунтована такими обставинами:

1.          В судовому засіданні 04.03.2019 суд відмовив позивачу в долученні висновку експерта до матеріалів справи з тих мотивів, що позивач подав відповідний доказ з порушенням встановленого законодавством строку та не зазначив поважність пропуску такого строку, зокрема, після пред'явлення позову. Також суд відмовив позивачу в задоволенні клопотання про призначення судової експертизи.

2.          При цьому, суд не взяв до уваги таких обставин:

2.1.          При пред'явленні позову діяли інші норми процесуального законодавства. Зокрема, провадження у справі відкрито у 2010 році, коли Господарський процесуальний кодекс України не містив абсолютизованої норми про необхідність подання позивачем всіх доказів в момент пред'явлення позову.

2.2.          Позивач неодноразово (в підготовчих засіданнях 03.01.2019, 04.02.2019, 19.02.2019) повідомляв суд про те, що збирає матеріали, необхідні для проведення експертизи щодо об'єкта незавершеного будівництва, якого стосується предмету позову. З цією метою позивач неодноразово клопотав про відкладення підготовчих засідань.

2.3.          Позивач отримав висновок експертизи лише 18.02.2019, таким чином, не міг долучити його до матеріалів справи раніше.

2.4.          Без ідентифікації майна, витребування якого є предметом позову, розгляд судом справи втрачає зміст та суть.

2.5.          Надання оцінки відповідному висновку експерта є єдиним можливим способом ідентифікації витребуваного майна.

Зважаючи на викладені обставини, у заявника виник сумнів у неупередженості та об'єктивності судді Мороз Н.В. при розгляді справи № 30/81.

При постановленні ухвали суд керувався таким.

Інститут відводу заінтересованих в результаті справи суддів є гарантією об'єктивності дослідження фактичних обставин справи та вчинення інших процесуальних дій. Стаття 35 Господарського процесуального кодексу України визначає підстави для відводу судді. Так, позивач посилається на пункт 5 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, установлених законом (статті 126, 129 Конституції України).

Як зазначив Конституційний суд України в своєму рішенні від 23.05.2001 №6-рп/2001 судоустрій і судочинство визначаються виключно законом України. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідно процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення розгляду справи у першій інстанції та прийняття по них судових рішень належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

В пункті 10 постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 13.06.2007 "Про незалежність судової влади" зазначено наступне. Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Подана позивачем заява про відвід за своєю суттю зводиться до його незгоди з процесуальною діяльністю суду в цій справі (відмова в задоволенні клопотань позивача про приєднання доказів та призначення судової експертизи). Потрібно зауважити, що підставами для відводу судді можуть бути лише конкретні обставини, які викликають обґрунтований сумнів в неупередженості такого судді. При цьому незгода з процесуальною діяльністю суду до таких обставин не може належати, адже в такому випадку будь-яка сторона в будь-якій справі зможе в такий спосіб змінювати суддю у своїй справі.

Саме тому законодавцем включено до статті 35 Господарського процесуального кодексу України частину 4: незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. З урахуванням наведених обставин суд відмовляє в задоволенні заяви про відвід судді Мороз Н.В.

Що стосується посилання на практику ЄСПЛ, то суд у цій частині відзначає, що заявник надав загальний огляд цієї практики. Проте так і не обґрунтував, який із критеріїв (суб'єктивний чи об'єктивний) та які конкретно дії судді свідчать про її упередженість.

Зважаючи на зазначене, керуючись статтями 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1.          Відмовити в задоволенні заяви про відвід судді Мороз Н.В. у справі 30/81.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Рим Т.Я.