ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року м. ОдесаСправа № 923/197/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Таран С.В.,

суддів Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.,

при секретарі судового засідання Станковій І.М.,

за участю представників:

від прокуратури - Лянна О.А.,

від Кабінету Міністрів України - Рижов Ю.М.,

від Міністерства аграрної політики та продовольства України - участі не брали,

від Білокриницької селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області- участі не брали,

від Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" - Михайлик Л.Г.,

розглянувши апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області

на рішення Господарського суду Херсонської області від 26.07.2018, прийняте суддею Павленко Н.А., м. Херсон, повний текст складено 03.08.2018,

у справі №923/197/18

за позовом заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі:

- Кабінету Міністрів України;

- Міністерства аграрної політики та продовольства України;

до відповідачів:

- Білокриницької селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області;

- Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України";

про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету та визнання недійсними свідоцтв про право власності

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 р. заступник прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства аграрної політики та продовольства України звернувся з позовом до Білокриницької селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області та Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (далі - ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України") про визнання незаконними та скасування рішень Виконавчого комітету Білокриницької селищної ради №31 від 11.03.2011, №97 від 28.11.2011, а також про визнання недійсними свідоцтв серії САЕ №162644, САЕ №162645 від 28.12.2011 про право приватної власності на майновий комплекс - "Білокриницький комбінат хлібопродуктів" вартістю 28 823 067,93 грн, виданих Виконавчим комітетом Білокриницької селищної ради ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення про оформлення права власності на цілісний майновий комплекс Білокриницького комбінату хлібопродуктів прийнято Білокриницькою селищною радою з перевищенням повноважень за відсутності рішення власника про зміну правового статусу державного майна, а ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" як суб'єкт господарювання, що належить до державного сектору економіки, здійснює свою діяльність на основі права господарського відання, тому спірне майно до виключення його з переліку майна, що не підлягає приватизації, та завершення процедури приватизації в установленому законодавством порядку залишається об'єктом права державної власності.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 26.03.2018 відкрито провадження у справі №923/197/18.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 26.07.2018 у справі №923/197/18 (суддя Павленко Н.А.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" не мало законних підстав для звернення до органу місцевого самоврядування з заявою про видачу правовстановлюючих документів на майновий комплекс Білокриницького комбінату хлібопродуктів, оскільки вказаний майновий комплекс не міг бути відчужений чи корпоратизований на користь суб'єкта права приватної власності без попереднього виключення цього майна із переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації; спірне майно надавалось ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" для здійснення статутної діяльності, а не у власність, тому оскаржувані рішення Виконавчого комітету Білокриницької селищної ради є незаконними, оскільки прийняті з перевищенням повноважень за відсутності рішення власника про зміну правового статусу державного майна. Крім того, враховуючи те, що оспорювані свідоцтва про право власності видані на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування та їх дія перешкоджала відновленню права власності держави, вони також є незаконними та підлягають скасуванню. При цьому, місцевий господарський суд, незважаючи на обґрунтованість заявлених вимог, відмовив у задоволенні позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі - ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Не погодившись з прийнятим рішенням, заступник прокурора Херсонської області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Херсонської області від 26.07.2018 у справі №923/197/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає про те, що місцевий господарський суд при прийнятті рішення дійшов помилкового висновку щодо обізнаності позивачів про порушення їх прав, оскільки матеріалами справи не підтверджується ані факт повідомлення Міністерства аграрної політики та продовольства України про спірні рішення та оформлення відповідачем права приватної власності на цілісний майновий комплекс, ані факт того, що про наявність вказаних обставин Міністерство мало можливість дізнатися, зокрема, із листа ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" №130-2-802/2-15/2032 від 28.03.2012. При цьому, на думку апелянта, судом першої інстанції безпідставно не враховано факт відсутності у матеріалах справи доказів на підтвердження обізнаності Кабінету Міністрів України про порушення його прав у зв'язку із оформленням відповідачем права приватної власності на спірне майно. Крім того, в обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на ряд висновків Верховного Суду, зроблених останнім під час розгляду аналогічних справ.

ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" у відзиві на апеляційну скаргу №130-2-21/6280 від 11.10.2018 (вх.№596/18/Д1 від 26.10.2018) висловило заперечення щодо її задоволення, посилаючись на те, що на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №501 від 10.08.2012 "Про проведення перевірки окремих питань діяльності ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" комісією з представників зазначеного Міністерства здійснено перевірку окремих питань діяльності відповідача за перше півріччя 2012 року, за результатами якої складено довідку №24/321 від 17.09.2012. Отже, на думку відповідача, саме 17.09.2012 зі змісту вказаної довідки Міністерство аграрної політики та продовольства України повинно було дізнатися про порушення його прав. Крім того, на виконання доручення Прем'єр-міністра України №13021/0/1-14 від 10.04.2014 та відповідно до Порядку проведення перевірки робочими групами центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №886 від 30.06.2006, проведено перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", за результатами якої Державною фінансовою інспекцією України складено загальну довідку №07-21/74 від 21.07.2014. При цьому, зазначена загальна довідка №07-21/74 від 21.07.2014 отримана Кабінетом Міністрів України 22.07.2014, а Міністерством аграрної політики та продовольства України - 30.07.2014, що підтверджується відповідними штампами реєстрації вхідної кореспонденції.

Кабінет Міністрів України у відзиві на апеляційну скаргу №07-20/7524 від 06.11.2018 (вх.№596/18/Д3 від 07.11.2018) просить рішення Господарського суду Херсонської області від 26.07.2018 у справі №923/197/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Вказаний відзив обґрунтований тим, що матеріали справи не містять доказів обізнаності Кабінету Міністрів України про наявність оспорюваних рішень Виконавчого комітету Білокриницької селищної ради та оформлення права власності ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на спірне майно. Крім того, місцевим господарським судом невірно встановлено початок перебігу строку позовної давності у даній справі.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 25.09.2018 у складі головуючого судді Величко Т.А., суддів: Поліщук Л.В., Філінюка І.Г. за апеляційною скаргою заступника прокурора Херсонської області відкрито апеляційне провадження, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі з доказами його надсилання іншим учасникам справи.

На виконання вимог положень частини шостої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", частини п'ятої статті 31 Господарського процесуального кодексу України, Одеським апеляційним господарським судом матеріали справи №923/197/18 передано до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.10.2018 для розгляду апеляційної скарги у справі №923/197/18 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Мишкіна М.А., суддів Аленіна О.Ю., Поліщук Л.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2018 у визначеному складі суддів справу №923/197/18 прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду на 27.11.2018 о 09:30.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.11.2018 допущено до участі в судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду 27.11.2018 о 09:30 в режимі відеоконференції представника Кабінету Міністрів України; доручено Херсонському міському суду Херсонської області (73003, м. Херсон, вул. Маяковського, 6/29) забезпечити проведення відеоконференції у справі №923/973/17, розгляд якої призначено на 27.11.2018 о 09:30 в Південно-західному апеляційному господарському суді та ухвалою суду від 20.11.2018 допущено до участі в судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду 27.11.2018 о 09:30 в режимі відеоконференції представника Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"; доручено Солом'янському районному суду м. Києва (02000, м. Київ, вул. Полковника Шутова,1) забезпечити проведення відеоконференції у справі №923/197/18, розгляд якої призначено на 27.11.2018 о 09:30 в Південно-західному апеляційному господарському суді.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 відкладено розгляд справи №923/197/18 на 21.12.2018 о 09:30; допущено до участі в судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду 21.12.2018 о 09:30 в режимі відеоконференції представника Кабінету Міністрів України, із дорученням забезпечення проведення відеоконференції Херсонському міському суду Херсонської області (73003, м. Херсон, вул. Маяковського, 6/29); допущено до участі в судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду 21.12.2018 о 09:30 в режимі відеоконференції представника ПАТ "Державна-продовольчо-зернова корпорація України", із дорученням забезпечення проведення відеоконференції Господарському суду м. Києва (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-в).

За розпорядженням в.о. керівника апарату Південно-західного апеляційного господарського суду №70 від 21.12.2018 у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Мишкіної М.А. призначено повторний автоматичний розподіл судової справи №923/197/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2018 для розгляду апеляційної скарги у справі №916/780/18 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Таран С.В., суддів Аленіна О.Ю., Поліщук Л.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 у визначеному складі суддів справу №923/197/18 прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду на 06.02.2019 о 10:00 в режимі відеоконференції з дорученням Херсонському міському суду Херсонської області (73003, м. Херсон, вул. Маяковського, 6/29) та Господарському суду м. Києва (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44-в) забезпечити проведення відеоконференції в їх приміщеннях 06.02.2019 о 10:00.

Між тим судове засідання 06.02.2019 в режимі відеоконференції не відбулося, оскільки протягом часу, відведеного для проведення відеоконференції, не вдалося встановити зв'язок з Херсонським міським судом Херсонської області (73003, м. Херсон, вул. Маяковського, 6/29) через програму "TrueConf" внаслідок технічних несправностей, про що Південно-західним апеляційним господарським судом складено відповідний акт б/н від 06.02.2019, а тому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.02.2019 розгляд справи було відкладено на 25.02.2019 о 12:00.

25.02.2019 судове засідання також не відбулося через перебування судді Аленіна О.Ю. у відпустці, у зв'язку з чим за розпорядженням в.о. керівника апарату Південно-західного апеляційного господарського суду №117 від 22.02.2019 відповідно до підпункту 17.4, підпункту 17 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, підпунктів 2.3.25, 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції від 15.09.2016, підпункту 3.2.1 пункту 3.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Південно-західному апеляційному господарському суді призначено повторний автоматичний розподіл судової справи №923/197/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2019 для розгляду апеляційної скарги у справі №923/197/18 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2018 у визначеному складі суддів справу №923/197/18 прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду на 11.03.2019 о 15:30 в режимі відеоконференції з дорученням Херсонському міському суду Херсонської області (73003, м. Херсон, вул. Маяковського, 6/29) та Господарському суду м. Києва (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44-в) забезпечити проведення відеоконференції в їх приміщеннях 11.03.2019 о 15:30.

У судовому засіданні 11.03.2019 представник прокуратури апеляційну скаргу підтримав; представник Кабінету Міністрів України просив апеляційну скаргу задовольнити, представник Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" висловив заперечення щодо її задоволення; представники Міністерства аграрної політики та продовольства України та Білокриницької селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області участі не брали, хоча були належним чином сповіщені про час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (том ІV а.с. 33-35).

Міністерство аграрної політики та продовольства України та Білокриницька селищна ради Великоолександрівського району Херсонської області своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзив на апеляційну скаргу не надали, що згідно з частиною третьою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників прокуратури, Кабінету Міністрів України та Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Херсонської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Місцевим господарським судом встановлено, що 11.08.2010 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №764 "Про заходи з утворення Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (далі - постанова Кабінету Міністрів України №764 від 11.08.2010), відповідно до якої ліквідовано дочірні підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" та утворено Державне підприємство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" з віднесенням його до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства.

Відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України №764 від 11.08.2010 статутний капітал Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" формується шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств Державної акціонерної компанії "Хліб України", що ліквідуються, з подальшим утворенням на їх базі відокремлених підрозділів підприємства.

Згідно з Переліком дочірніх підприємств Державної акціонерної компанії "Хліб України", які припиняються шляхом ліквідації, що є додатком до постанови Кабінету Міністрів України №764 від 11.08.2010, шляхом ліквідації припиняється, зокрема, Білокриницький комбінат хлібопродуктів.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України №764 від 11.08.2010 Комісія з ліквідації Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Білокриницький комбінат хлібопродуктів" ("Комісія") та Державне підприємство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" ("Державне підприємство") підписали акт приймання-передачі цілісного майнового комплексу №27 від 20.01.2011, відповідно до якого Комісія передала, а Державне підприємство прийняло цілісний майновий комплекс Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Білокриницький комбінат хлібопродуктів".

Постановою Кабінету Міністрів України №593 від 06.06.2011 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №764 від 11.08.2010, відповідно до яких Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства аграрної політики та продовольства України щодо перетворення Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" у Державне публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України", визначивши, що повноваження з управління корпоративними правами здійснює зазначене Міністерство. Водночас, Кабінет Міністрів України встановив, що 100 відсотків акцій Державного публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", які випускаються на величину його статутного капіталу, залишаються у державній власності до прийняття окремого рішення Кабінету Міністрів України; Державне публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" не може вчиняти дії стосовно майна, переданого до його статутного капіталу, наслідком яких може бути відчуження майна, у тому числі передача його до статутного капіталу інших господарських організацій, передача в заставу тощо.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №325 від 07.07.2011 реорганізовано Державне підприємство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" шляхом його перетворення у Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України". Пунктом 4 вказаного наказу встановлено, що статутний капітал ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" формується на базі майна Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

В подальшому наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №634 від 17.11.2011 "Про деякі питання діяльності публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" вирішено: створити ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" шляхом перетворення Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" та затверджено його статут; здійснити емісію акцій ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на весь розмір його статутного капіталу 867 717 000 грн; випустити 8 677 170 простих іменних акцій у бездокументарній формі номінальною вартістю 100 грн кожна; створити філії ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" згідно з додатком, у тому числі, філію "Білокриницький комбінат хлібопродуктів".

Відповідно до акту оцінки майна Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" б/н від 26.09.2011, статутний капітал публічного акціонерного товариства, що утворюється на базі майна вказаного державного підприємства, станом на 31.07.2011 складає 867 717 000,00 грн.

На підставі акту приймання-передачі майна, майнових прав та обов'язків б/н від 18.11.2011, затвердженого Міністерством аграрної політики та продовольства України, Державне підприємство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" передало, а ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" прийняло станом на 18.11.2011 майновий комплекс зазначеного державного підприємства відповідно до додатків, які є невід'ємною частиною цього акту. До переліку необоротних активів, переданих ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" увійшли об'єкти нерухомого майна Білокриницького комбінату хлібопродуктів, в тому числі і спірне нерухоме майно.

Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку 06.12.2011 видано свідоцтво про реєстрацію випуску акцій, яким засвідчено випуск ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" простих іменних акцій в кількості 8 677 170 шт номінальною вартістю 100 грн, на суму 867 717 000 грн.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.4, 1.6, 4.3, 5.1, 6.6, 7.1 статуту ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №525 від 29.09.2017, останнє створено шляхом перетворення Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №593 від 06.06.2011 "Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 №764" та наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №325 від 07.07.2011 "Про реорганізацію шляхом перетворення Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України". Засновником товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Повноваження з управління корпоративними правами Товариства відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №593 від 06.06.2011 "Про внесення зміни до постанови Кабінету міністрів України від 11.08.2010 №764" здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства України. Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України". Товариство володіє користується та розпоряджається майном відповідно до мети своєї діяльності з урахуванням обмежень, встановлених законодавством та цим статутом. Статутний капітал товариства становить 867 717 000 грн та формується за рахунок вартості майна, переданого йому засновником. До прийняття окремого рішення Кабінету Міністрів України 100% акцій товариства, які випускаються на величину його статутного капіталу, є власністю держави. Акціонерами Товариства є, зокрема, держава в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України - до прийняття в установленому порядку рішення про приватизацію акцій Товариства та в особі Фонду державного майна України - після передачі йому акцій Товариства, визначених для продажу згідно з прийнятим у встановленому порядку рішення про їх приватизацію.

11.03.2011 за заявою філії Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" Виконавчим комітетом Білокриницької селищної ради прийнято рішення №31 "Про видачу правовстановлюючих документів на майновий комплекс", згідно з пунктом 1 якого вирішено видати правоустановчі документи філії Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Білокриницький комбінат хлібопродуктів" на майновий комплекс, що знаходиться по вул. Каховська,5 смт. Біла-Криниця Великоолександрівського району Херсонської області.

На підставі вказаного рішення Виконавчим комітетом Білокриницької селищної ради було видано ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" свідоцтва серії САС №897924, №897925 від 14.03.2011 про право державної власності на майновий комплекс комбінату хлібопродуктів за адресою Херсонська обл., Великоолександрівський р-н, смт. Біла Криниця, вул.Каховська, 5.

28.11.2011 філія ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Білокриницький комбінат хлібопродуктів" звернулася до Білокриницької селищної ради з заявою, в якій у зв'язку з реорганізацією шляхом перетворення Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" в ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" просила Виконавчий комітет Білокриницької селищної ради видати свідоцтво на право власності на нерухоме майно за адресою Херсонська обл., Великоолександрівський р-н, смт. Біла Криниця, вул.Каховська, 5.

За результатами розгляду вищезазначеної заяви 28.11.2011 Виконавчим комітетом Білокриницької селищної ради прийнято рішення №97 "Про видачу правовстановлюючих документів на майновий комплекс", відповідно до пунктів 1, 2 якого вирішено визнати таким, що втратило чинність, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державному підприємству "Державна продовольчо-зернова корпорація України", серії САС №897924 у зв'язку з реорганізацією підприємства та видати правоустановчі документи ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на майновий комплекс, що знаходиться по вул. Каховська, 5 смт. Біла Криниця Великоолександрівського району Херсонської області.

На підставі вказаного рішення №97 від 28.11.2011 Виконавчим комітетом Білокриницької селищної ради було видано ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" свідоцтва серії САЕ №162644, №162645 від 28.12.2011 про право приватної власності на майновий комплекс комбінату хлібопродуктів за адресою Херсонська обл., Великоолександрівський р-н, смт. Біла Криниця, вул. Каховська, 5.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав №32716775 від 28.12.2011 право приватної власності ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на майновий комплекс комбінату хлібопродуктів за адресою Херсонська обл., Великоолександрівський р-н, смт. Біла Криниця, вул. Каховська, 5 зареєстровано Херсонським державним бюро технічної інвентаризації на підставі вищевказаних свідоцтв серії САЕ №162644, №162645 від 28.12.2011, виданих Виконавчим комітетом Білокриницької селищної ради.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №501 від 10.08.2012 "Про проведення перевірки окремих питань діяльності ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" комісією з представників зазначеного Міністерства здійснено перевірку окремих питань діяльності вказаного товариства за перше півріччя 2012 року, за результатами якої складено довідку №24/321 від 17.09.2012. У зазначеній довідці №24/321 від 17.09.2012 встановлено, що станом на 20.08.2012 філії даного товариства, зокрема, "Білокриницький комбінат хлібопродуктів" виготовили технічні паспорти та отримали свідоцтва про право власності на нерухоме майно, власником якого є товариство. Свідоцтва про право власності до перевірки не надані.

На виконання доручення Першого заступника Міністра аграрної політики та продовольства України №11-3/95 від 26.03.2012 щодо надання інформації про об'єкти нерухомого майна для формування і ведення Єдиного реєстру об'єктів державної власності ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" листом №130-2-802/2-15/2032 від 28.03.2012 повідомило Міністерство аграрної політики та продовольства України про те, що з метою проведення сертифікації зернових складів та реєстрації права власності на майно, отримане товариством в якості внеску до свого статутного капіталу, товариство вже отримало свідоцтва про право приватної власності на низку об'єктів нерухомого майна, зокрема, свідоцтва САЕ №162644, №162645 від 28.12.2011 на майновий комплекс комбінату хлібопродуктів за адресою Херсонська обл., Великоолександрівський р-н, смт. Біла Криниця, вул. Каховська, 5.

На підтвердження надсилання Міністерству аграрної політики та продовольства України листа №130-2-802/2-15/2032 від 28.03.2012 ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до суду надано копію журналу реєстрації вихідної кореспонденції №130-1-10 за період з 15.03.2012 по 20.04.2012, проте докази отримання Міністерством вказаного листа у матеріалах справи відсутні.

З матеріалів справи також вбачається, що на запит Департаменту економічного розвитку аграрного ринку Міністерства аграрної політики та продовольства України №37-11-5-13/11197 від 07.06.2013 стосовно надання загальної інформації щодо об'єктів державної власності ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" відповіло листом №130-2-116/1-9/2156 від 13.06.2013, у якому зазначило про те, що єдиним об'єктом державної власності, управління яким здійснює вказане Міністерство, є акції Товариства.

Докази надсилання даного листа Міністерству аграрної політики та продовольства України або його отримання останнім у матеріалах справи відсутні.

Листом №37-11-5-13/19195 від 24.09.2013 Міністерство аграрної політики та продовольства України звернулося до ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" з проханням надати перелік об'єктів державного нерухомого майна, які перебувають на балансі останнього, що пропонуються для надання в оренду.

У відповідь на зазначений запит ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" листом №130-10-252/1-9/3908 від 26.09.2013 повідомило про те, що на балансі товариства не обліковуються об'єкти державного нерухомого майна.

У матеріалах справи також відсутні докази надсилання даного листа Міністерству аграрної політики та продовольства України або його отримання останнім.

Державною аудиторською службою України проводились ревізії фінансово-господарської діяльності Міністерства аграрної політики та продовольства України, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, та ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності одержувачів бюджетних коштів за 2010-2012 роки та перший квартал 2013 року, результати яких відображені в Аналітично-статистичному збірнику за результатами діяльності Державної фінансової інспекції України та її територіальних органів за січень-вересень місяці 2013 року.

Відповідно до підрозділу 2.1 розділу ІІ Аналітично-статистичного збірника за результатами діяльності Державної фінансової інспекції України та її територіальних органів за січень-вересень місяці 2013 року ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" узаконено право приватної власності на майно, передане до його статутного капіталу, на суму близько 500 000 000 грн або 57% від його загального розміру, тобто будь-яких перешкод для відчуження переоформленого у такий спосіб майна наразі не існує.

Згідно з листом Державної аудиторської служби України №07-14/115 від 21.02.2018 Аналітично-статистичний збірник за результатами діяльності Державної фінансової інспекції України та її територіальних органів за січень-вересень місяці 2013 року в порядку інформування був надісланий до Кабінету Міністрів України листом №02-12/1314 від 31.10.2013, до Міністерства аграрної політики та продовольства України зазначений збірник на надсилався.

Докази отримання Кабінетом Міністрів України вказаного листа №02-12/1314 від 31.10.2013 у матеріалах справи відсутні.

12.03.2014 Міністерство аграрної політики та продовольства України повторно звернулось до ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" з листом №37-11-5-13/2817 стосовно надання інформації щодо об'єктів державної власності, які тимчасово не задіяні в господарській діяльності державних підприємств та можуть бути передані в оренду.

Листом №130-2-49/1-9/741 від 14.03.2014 ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" повідомило Міністерство аграрної політики та продовольства України про те, що на балансі товариства не обліковуються об'єкти державного нерухомого майна, які можуть бути передані в оренду.

Докази отримання даного листа Міністерством аграрної політики та продовольства України учасники справи до суду не надали.

На виконання доручення Прем'єр-міністра України №13021/0/1-14 від 10.04.2014 та відповідно до Порядку проведення перевірки робочими групами центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №886 від 30.06.2006, Державною фінансовою інспекцією України проведено перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності (фінансово-майновий стан, залишки товарно-матеріальних цінностей) ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", за результатами якої складено загальну довідку №07-21/74 від 21.07.2014.

З матеріалів справи вбачається, що зазначена загальна довідка №07-21/74 від 21.07.2014 отримана Кабінетом Міністрів України 22.07.2014, а Міністерством аграрної політики та продовольства України - 30.07.2014, що підтверджується відповідними штампами реєстрації вхідної кореспонденції.

На запит прокуратури Херсонської області стосовно надання інформації про вжиття Кабінетом Міністрів України та Міністерством аграрної політики та продовольства України заходів щодо оскарження рішення виконавчого комітету Білокриницької селищної ради №97 від 28.11.2011 та свідоцтв про право власності серії САЕ №162644, САЕ №162645 від 28.12.2011 або будь-яких інших заходів, спрямованих на повернення у державну власність майнового комплексу, що знаходиться у смт. Біла Криниця Великоолександрівського району Херсонської області по вулиці Каховській, 5, Кабінет Міністрів України у листі №275/0.2-18 від 10.01.2018 повідомив, що про вказані факти останньому стало відомо лише із даного запиту прокуратури №05/2-1261вих17 від 19.12.2017, а Міністерство аграрної політики та продовольства України у листі №37-27-15/1700 від 18.01.2018 зазначило про те, що останньому не було відомо про оформлення ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" права приватної власності на об'єкти нерухомого майна Білокриницького комбінату хлібопродуктів.

Предметом спору у даній справі є вимоги про визнання незаконними та скасування рішень Виконавчого комітету Білокриницької селищної ради №31 від 11.03.2011, №97 від 28.11.2011, а також про визнання недійсними свідоцтв серії САЕ №162644, САЕ №162645 від 28.12.2011 про право приватної власності на майновий комплекс - "Білокриницький комбінат хлібопродуктів" вартістю 28 823 067,93 грн, виданих Виконавчим комітетом Білокриницької селищної ради ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд зауважив, що позовні вимоги заступника прокурора Херсонської області є обґрунтованими, проте дійшов висновку про необхідність застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності до позовних вимог заступника прокурора Херсонської області та відмови у задоволенні позову з цих підстав, враховуючи наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов'язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб'єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

При цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до статті 41 Конституції України держава гарантує належне забезпечення захисту права власності на нерухоме майно, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно з приписами статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В силу статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 325 Цивільного кодексу України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Зокрема, частиною третьою статті 86 Господарського кодексу України передбачено заборону використовувати для формування статутного (складеного) капіталу товариства бюджетні кошти, кошти, одержані в кредит та під заставу, векселі, майно державних (комунальних) підприємств, яке відповідно до закону (рішення органу місцевого самоврядування) не підлягає приватизації, та майно, що перебуває в оперативному управлінні бюджетних установ, якщо інше не передбачено законом.

Отже, внесення майна державного підприємства, яке відповідно до закону не підлягає приватизації, як вклад до статутного (складеного) капіталу юридичної особи забороняється, тому, як наслідок, така юридичній особі не може набути це майно на праві приватної власності, якщо інше прямо не передбачено законом.

Місцевим господарським судом встановлено, що статутний капітал Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" формувався за рахунок державного майна цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств Державної акціонерної компанії "Хліб України", що ліквідувалися, у тому числі цілісного майнового комплексу Білокриницького комбінату хлібопродуктів. ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" створено шляхом перетворення Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", і є правонаступником всіх прав та обов'язків останнього.

Пунктом 1.4 Статуту ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №525 від 29.09.2017, передбачено, що засновником Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Повноваження з управління корпоративними правами Товариства відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 593 від 06.06.2011 "Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 № 764" здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства України.

При цьому колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду враховується, що згідно з вимогами Закону України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" Білокриницький комбінат хлібопродуктів не підлягає приватизації, а у Переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані, зазначений об'єкт відсутній.

За приписами частини дев'ятої статті 11 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" (в редакції, чинній на час винесення оспорюваних рішень виконавчого комітету Білокриницької селищної ради) господарські організації, створені на базі об'єктів державної власності, що не підлягають приватизації, до виключення їх з переліку об'єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не можуть вчиняти дії стосовно майна, переданого до їх статутного капіталу, наслідком яких може бути відчуження майна, у тому числі передача його до статутного капіталу інших господарських організацій, передача в заставу тощо.

При цьому, як зазначено в частині третій статті 145 Господарського кодексу України, правовий режим майна суб'єкта господарювання, заснованого на державній (комунальній) власності, може бути змінений шляхом приватизації майна державного (комунального) підприємства відповідно до закону.

Водночас абзацом 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 593 від 06.06.2011 також передбачено, що Державне публічне акціонерне товариство "Державна продовольча зернова корпорація України" не може вчиняти дії стосовно майна, переданого до його статутного капіталу, наслідком яких може бути відчуження майна, у тому числі передача його до статутного капіталу інших господарських організацій, передача в заставу тощо, тоді як право власності відповідно до норм статей 316, 317 Цивільного кодексу України передбачає розпорядження майном за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Отже, майно Білокриницького комбінату хлібопродуктів не могло бути приватизоване.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду стосовно того, що оспорювані рішення Виконавчого комітету Білокриницької селищної ради №31 від 11.03.2011, №97 від 28.11.2011 в розумінні норми частини першої статті 393 Цивільного кодексу України порушують інтереси держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства аграрної політики та продовольства України, а тому підлягають визнанню незаконними та відповідно - скасуванню.

Доводи ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" стосовно того, що зміна форми власності з державної на приватну відбулася у межах процедури реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", під час якої держава Україна в особі Кабінету Міністрів України здійснила обмін одного об'єкта права державної власності на інший, а саме: передала до статутного фонду ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" об'єкти, перелік яких визначено у постанові Кабінету Міністрів України №593 від 06.06.2011, натомість набула корпоративні права на 100% акцій товариства, яке, у свою чергу, отримало право власності на передане йому майно, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки як встановлено правомірно встановлено судом першої інстанції спірне майно надавалося ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" для здійснення статутної діяльності, а не у власність, і до виключення з відповідного законодавчого переліку не може вибути з державної власності законним шляхом.

Статтею 326 Цивільного кодексу України передбачено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» Кабінет Міністрів України є суб'єктом управління, що визначає об'єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об'єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб'єктам управління, визначеним цим Законом.

Згідно з положеннями статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частинами третьою, четвертою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина десята статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Статтею 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено правові засади права комунальної власності.

Так частиною першою зазначеної статті визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відмерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (частина п'ята статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Таким чином, з вищезазначених приписів законодавства, чинного на момент прийняття оспорюваних рішень, вбачається, що органи місцевого самоврядування могли розпоряджатись тільки майном, що належить до комунальної власності відповідної територіальної громади.

Між тим, як вбачається з оскаржуваних рішень, Виконавчий комітет Білокриницької селищної ради прийняв рішення "Про видачу правовстановлюючих документів на майновий комплекс", а саме: майновий комплекс Білокриницького комбінату хлібопродуктів, що знаходиться по вул. Каховська, 5 смт. Біла-Криниця Великоолександрівського району Херсонської області, тобто, на нерухоме майно, яке знаходиться у державній власності, а не комунальній.

За таких обставин колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з доводами прокурора та висновками суду першої інстанції щодо того, що оскаржувані рішення прийнято з перевищенням повноважень, наданих законом Виконавчому комітету Білокриницької селищної ради, та порушують права позивачів у даній справі.

Частиною першою статті 393 Цивільного кодексу України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна, визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

У частині першій статті 21 Цивільного кодексу України закріплено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відновленням становища, яке існувало до порушення, є також визнання недійсними свідоцтв про право власності. Свідоцтво про право власності є правовстановлюючим документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація права власності (пункт 3 частина перша статті 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень), а тому, як окремий спосіб захисту поновлення порушених прав у судовому порядку, може бути предметом розгляду в господарських судах.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 у справі № 911/3396/14.

Дійсно, саме свідоцтво про право власності не є правочином, його наслідком не є виникнення, зміна чи припинення правовідносин. Свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється (підтверджується) право власності. Поряд з цим, питання правомірності видачі та дії свідоцтва про право власності на нерухоме майно безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого таке свідоцтво видане.

Отже, обґрунтованим є також висновок місцевого господарського суду щодо визнання незаконними та скасування свідоцтв серії САЕ №162644, САЕ №162645 від 28.12.2011, виданих на підставі рішення виконавчого комітету Білокриницької селищної ради від 28.11.2011 №97 "Про видачу правовстановлюючих документів на майновий комплекс".

Щодо висновку суду першої інстанції про застосування наслідків пропуску строку позовної давності та відмову у позові з цих підстав, колегія суддів зазначає наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що до винесення місцевим господарським судом рішення ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" подано заяву №130-2-12/2028 від 06.04.2018 про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з приписами частини четвертої статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції", яка набрала чинності для України 11.09.1997, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою №14902/04 у справі Відкритого акціонерного товариства "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності встановлення судом факту доведеності порушення права особи, яка звернулися до суду з позовом.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 зазначено, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Право на задоволення позову або право на позов у матеріальному розумінні - це право позивача вимагати від суду задоволення позову. Зі спливом позовної давності особа втрачає право на позов саме в матеріальному розумінні. Отже, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Однак, правила про позовну давність відповідно до статті 267 вказаного Кодексу мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого суб'єктивного права. У випадках відсутності такого права або коли воно не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Таким чином, для застосування строку позовної давності суд повинен встановити правомірність звернення до суду з відповідними позовними вимогами.

Відповідно до частини третьої статті 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права (відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 27.05.2014 №3-23гс14, від 27.05.2014 №5011-32/13806-2012).

Відповідно до частини першої статті 261 вказаного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Таким чином, протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом, а для визначення моменту виникнення права на позов важливим є також і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що норми закону, передбачені частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України про початок перебігу позовної давності, встановлені для особи, права або інтереси якої порушено, поширюються і на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. Початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 Цивільного кодексу України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор. Саме таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 08.06.2016 у справі №6-3089цс15, а також Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 22.05.2018 у справі №369/6892/15-ц та у справі №469/1203/15-ц.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що Міністерство аграрної політики та продовольства України дізналося про порушення своїх прав з 17.09.2012, тобто, з дати складання довідки №24/321 від 17.09.2012 за результатами перевірки окремих питань діяльності ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" за перше півріччя 2012 року, проведеної на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №501 від 10.08.2012 "Про проведення перевірки окремих питань діяльності ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", оскільки зі змісту вказаної довідки вбачається, що вона носить інформативний характер та повідомляє про те, що станом на 20.08.2012 філії даного товариства, зокрема, "Білокриницький комбінат хлібопродуктів" виготовили технічні паспорти та отримали свідоцтва про право власності на нерухоме майно, власником якого є товариство, між тим, відповідні свідоцтва про право власності до перевірки не надані. Водночас, будь-яка інформація про те, що право власності ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" оформлено на майно, яке знаходиться у власності держави, зокрема, на майновий комплекс - "Білокриницький комбінат хлібопродуктів", у даній довідці №24/321 від 17.09.2012 відсутня.

Крім того, колегія суддів зауважує, що лист ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" №130-2-802/2-15/2032 від 28.03.2012 про повідомлення Міністерства аграрної політики та продовольства України стосовно того, що з метою проведення сертифікації зернових складів та реєстрації права власності на майно, отримане товариством в якості внеску до свого статутного капіталу, товариство вже отримало свідоцтва про право приватної власності на низку об'єктів нерухомого майна, зокрема, свідоцтва САЕ №162644, №162645 від 28.12.2011 на майновий комплекс комбінату хлібопродуктів за адресою Херсонська обл., Великоолександрівський р-н, смт. Біла Криниця, вул. Каховська, 5, не може вважатися доказом обізнаності вказаного Міністерства про порушення права державної власності на зазначене майно, оскільки докази отримання останнім вказаного листа у матеріалах справи відсутні. При цьому надана ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" копія журналу реєстрації вихідної кореспонденції №130-1-10 за період з 15.03.2012 по 20.04.2012 підтверджує лише факт реєстрації товариством вказаного документа як вихідної кореспонденції та не свідчить про факт його отримання Міністерством аграрної політики та продовольства України.

Водночас, загальна довідка №07-21/74 від 21.07.2014, складена Державною фінансовою інспекцією України за результатами перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності (фінансово-майновий стан, залишки товарно-матеріальних цінностей) ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", на виконання доручення Прем'єр-міністра України №13021/0/1-14 від 10.04.2014 та відповідно до Порядку проведення перевірки робочими групами центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №886 від 30.06.2006, дійсно була отримана Кабінетом Міністрів України 22.07.2014, а Міністерством аграрної політики та продовольства України - 30.07.2014, що підтверджується відповідними штампами реєстрації вхідної кореспонденції. Проте, системний аналіз змісту загальної довідки №07-21/74 від 21.07.2014 не дозволяє вважати вказаний документ повідомленням позивачів про будь-які порушення права державної власності, зокрема, на майновий комплекс комбінату хлібопродуктів за адресою Херсонська обл., Великоолександрівський р-н, смт. Біла Криниця, вул. Каховська, 5.

На сторінці 38 загальної довідки №07-21/74 від 21.07.2014 зазначено про те, що перевіркою наявних документів, які посвідчують право власності на нерухоме майно, що увійшло до статутного капіталу ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", встановлено, що згідно зі свідоцтвами про право власності на нерухоме майно, які видані місцевими органами виконавчої влади за місцем його фактичного розташування, та витягом з реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником майна за місцем розташування 34-х філій корпорації (які надані до перевірки) є ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (форма власності - приватна).

Таким чином, загальна довідка №07-21/74 від 21.07.2014 не містить будь-якої інформації, яка дозволяє встановити факт протиправного набуття ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" права приватної власності на майновий комплекс комбінату хлібопродуктів за адресою Херсонська обл., Великоолександрівський р-н, смт. Біла Криниця, вул. Каховська, 5, а також не містить інформації стосовно існування оспорюваних рішень виконавчого комітету Білокриницької селищної ради та, відповідно, виданих останнім свідоцтв серії САЕ №162644, САЕ №162645 від 28.12.2011.

Місцевим господарським судом також встановлено, що державною аудиторською службою України проводились ревізії фінансово-господарської діяльності Міністерства аграрної політики та продовольства України, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, та ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності одержувачів бюджетних коштів за 2010-2012 роки та перший квартал 2013 року, результати яких відображені в Аналітично-статистичному збірнику за результатами діяльності Державної фінансової інспекції України та її територіальних органів за січень-вересень місяці 2013 року.

Відповідно до підрозділу 2.1 розділу ІІ Аналітично-статистичного збірника за результатами діяльності Державної фінансової інспекції України та її територіальних органів за січень-вересень місяці 2013 року ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" узаконено право приватної власності на майно, передане до його статутного капіталу, на суму близько 500 000 000 грн або 57% від його загального розміру, тобто будь-яких перешкод для відчуження переоформленого у такий спосіб майна наразі не існує.

Будь-якої детальної інформації щодо оспорюваних рішень та свідоцтв зазначений Аналітично-статистичний збірник не містить, а тому не може вважатися належним доказом обізнаності позивачів щодо прийняття відповідачем рішень №31 від 11.03.2011, №97 від 28.11.2011 та видачі свідоцтв серії САЕ №162644, САЕ №162645 від 28.12.2011.

Водночас, колегією суддів критично оцінюються доводи ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" стосовно того, що позивачі могли дізнатися про прийняття оспорюваних рішень виконавчого комітету Білокриницької селищної ради з моменту їх оприлюднення, а про видані свідоцтва - з моменту державної реєстрації права власності на спірне майно за ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", з огляду на таке.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази оприлюднення оспорюваних рішень виконавчого комітету Білокриницької селищної ради та, відповідно, наявності у них ознак публічної загальнодоступної інформації, зважаючи на те, що в розумінні частини першої Цивільного кодексу України вказані рішення за своєю правовою природою є правовими актами індивідуальної дії, спрямованими на регулювання прав і обов'язків конкретного суб'єкта господарювання - ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Крім того, відповідачами до суду не надано будь-яких доказів отримання документів та/або інформації, з яких Кабінету Міністрів України і Міністерству аграрної політики та продовольства України могло стати відомо про прийняття оскаржуваних рішень та видачі свідоцтв на право власності на нерухоме майно. В свою чергу, на позивачів законом не покладено обов'язок контролювати діяльність органів місцевого самоврядування та перевіряти їх рішення на предмет дотримання вимог законодавства, а також здійснювати моніторинг державних реєстрів прав, тому останні не знали і не могли дізнатися про порушення права державної власності на майновий комплекс - "Білокриницький комбінат хлібопродуктів" до моменту отримання інформації від органів прокуратури про виявлення вказаного порушення.

Посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 30.01.2019 у справі №916/1326/17, до уваги колегією суддів не приймається, оскільки обставини у вказаній справі та у справі, що переглядається в апеляційному порядку, є суттєво відмінними. Зокрема, предметом спору у справі №916/1326/17 були вимоги прокуратури про визнання права власності за державою в особі позивача на будівлі і споруди санаторію, а також витребування з незаконного володіння відповідача відповідного майна, при цьому судом касаційної інстанції зазначено, що однією з причин виникнення такої ситуації є відсутність в Україні закону, який би регулював правовий статус майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Радянського Союзу, розташованого на території України. Водночас у даній справі №923/197/18 предметом спору є вимоги про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету органу місцевого самоврядування та визнання недійсними виданих ним свідоцтв про право власності на майно, яке не було власністю загальносоюзних громадських організацій колишнього Радянського Союзу.

З урахуванням зазначеного та на підставі наявних в матеріалах справи доказів, колегія суддів дійшла висновку, що про порушення своїх прав Кабінет Міністрів України та Міністерство аграрної політики та продовольства України довідались саме з листів прокуратури Херсонської області від №05/2-1261вих17 від 19.12.2017 та №05/2-1262вих17 від 19.12.2017 відповідно, проте у передбаченому законом порядку за захистом своїх інтересів не звернулись, що і стало підставою для звернення заступника прокурора Херсонської області з відповідним позовом до суду за відсутності порушень строків позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що з даним позовом прокурор звернувся до суду 21.03.2018, колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого господарського суду щодо доведеності пропуску строку позовної давності на звернення з даним позовом.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у справах №920/1077/16, №925/792/17, №925/875/17, №915/1021/16, №915/826/16.

Відповідно до приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржуване судове рішення Господарського суду Херсонської області від 26.07.2018 у справі №923/197/18 не відповідає цим вимогам з підстав невідповідності висновків, викладених у ньому, обставинам справи, а тому на підставі статті 277 Господарського процесуального кодексу України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідачів.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області задовольнити.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 26.07.2018 у справі №923/197/18 скасувати.

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Білокриницької селищної ради від 11.03.2011 №31 "Про видачу правовстановлюючих документів на майновий комплекс".

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Білокриницької селищної ради від 28.11.2011 №97 "Про видачу правовстановлюючих документів на майновий комплекс".

Визнати недійсними свідоцтва серії САЕ №162644, САЕ №162645 від 28.12.2011 про право приватної власності на майновий комплекс - "Білокриницький комбінат хлібопродуктів", вартістю 28 823 067,93 грн, видане виконавчим комітетом Білокриницької селищної ради Публічному акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Стягнути з Білокриницької селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області на користь прокуратури Херсонської області 2643 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 3964,5 грн за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на користь прокуратури Херсонської області 2643 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 3964,5 грн за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Херсонської області видати відповідні накази з зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.03.2019.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя Л.В. Поліщук