УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Київ

18.03.2019Справа № 910/1642/19

Суддя Бондаренко Г. П., розглянувши матеріали позовної заяви

За позовом Зафорпо Венчурс Лімітед

До 1. Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг"

Про визнання недійсним свідоцтв на знаки для товарів і послуг та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Зафорпо Венчурс Лімітед (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" (далі - відповідач-2) про визнання недійсним свідоцтв на знаки для товарів і послуг та зобов'язання вчинити дії.

Як зазначає позивач, останній звертається до суду за захистом своїх прав на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 141763 шляхом визнання недійсним знаків для товарів та послуг за свідоцтвами України № 188998 від 25.07.2014 та № 188999 від 25.07.2014, які належать відповідачу-2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вищезазначені знаки для товарів і послуг, які належать відповідачу - 2 є настільки схожими із знаком для товарів і послуг № 141763 зареєстрованим раніше за позивачем, що їх можна сплутати.

12.02.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" надійшло клопотання про застосування заходів процесуального примусу, у зв'язку із зловживанням процесуальними правами позивачем шляхом подання безпідставних позовів, які не мають на меті вирішення спору по суті.

13.02.2019 від Зафорпо Венчурс Лімітед надійшла заява про відкликання позовної заяви відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 174 ГПК України, в якій позивач просив вважати відкликаною позовну заяву про визнання недійсними свідоцтв України на знаки для товарів та послуг №№ 187563, 187564, 187565, 187566, 187567, 187568, 188096, 188097.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 заяву Зафорпо Венчурс Лімітед про відкликання позовної заяви залишено без розгляду, позовну заяву Зафорпо Венчурс Лімітед залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху дня усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду оригіналів платіжних доручень № 31 від 10.01.2019 на суму 15 000, 00 грн та № 32 від 10.01.2019.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 про залишення позовної заяви без руху направлялася на адресу представника позивача - Коваль М. С. за адресою: 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 11.

Відповідно до витягу з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, поштове відправлення з ухвалою суду від 18.02.2019 було вручено за довіреністю 25.02.2019.

Станом на дату винесення даної ухвали, тобто більше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, від останнього не надходило заяв про усунення недоліків поданого у даній справі позову, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що заявник не усунув недоліки позовної заяви в строк, встановлений судом.

Згідно з ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі наведених приписів процесуального законодавства, з огляду на невиконання заявником вимог ухвали суду від 18.02.2019 щодо усунення недоліків позовної заяви, відповідна заява вважається неподаною і підлягає поверненню особі, що звернулася із позовною заявою.

Щодо поданого відповідачем клопотання про застосування заходів процесуального примусу у зв'язку із зловживанням процесуальними правами, суд зазначає наступне.

Обґрунтовуючи дане клопотання суд заявник зазначає, що компаніями Зафорпо Венчурс Лімітед та І-БІ-СІ ІСТЕРН БЕВЕРІДЖ КАМПАНІ ЛІМІТЕД, від імені яких діє одна і та ж сама особа - адвокат Коваль М. С., здійснюються дії, що свідчать про зловживання процесуальними правами з метою маніпулювання автоматизованим розподілом справ між суддями, а саме до Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" неодноразово подаються позовні заяви про визнання недійсними свідоцтв для товарів та послуг, щодо яких подаються заяви про забезпечення позовів, при цьому якщо суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову - позивач в черговий раз подає клопотання про відкликання позовної заяви. Як зазначає заявник, в подальшому позивачем подавалися такі ж саме позовні заяви про визнання недійсними свідоцтв на знаки для товарів та послуг (до заяви додано таблицю щодо подання 11 позовних заяв, жодна з яких не розглядається по суті щодо визнання недійсним свідоцтв на знаки для товарів та послуг). За таких обставин, заявник просить визнати дії позивача зловживанням процесуальними правами та застосувати до нього заходи процесуального примусу, визначені ГПК України.

Так, суд зазначає, що представником позивача по даній справі також подавалася заява про відкликання позовної заяви відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 174 ГПК України, яка була залишена судом без розгляду.

Так, на думку суду, яка була висловлена в ухвалі Господарського суду міста Києва від 17.01.2019 у справі № 910/391/19 дії представника позивача - адвоката Коваль М. С. містяться ознаки зловживання процесуальними правами, наданими Господарським процесуальним кодексом України позивачеві, та не спрямовані на реальне вирішення спору судом по суті для відновлення порушених прав довірителя. При цьому, дії представника щодо відкликання позовних заяв до відкриття проваджень у справах за відповідними позовами можуть містити ознаки маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями та порушення принципу вірогідності визначення складу суду.

Згідно з нормами п. 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об'єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі "право на суд", яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на "розгляд" спору судом (рішення у справі "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25).

Положення ст. 4 ГПК України щодо права на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів, є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, та ч. 2 ст. 124 Конституції України, відповідно до якої юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

У матеріальному сенсі позов - це право на задоволення своїх позовних вимог. У процесуальному сенсі позов - це звернена до суду вимога про захист своїх прав та інтересів. Подання позовної заяви є формою реалізації права на позов.

Водночас, право подання позовної заяви, як будь-яке суб'єктивне право, яким є міра свободи, тобто міра можливої поведінки правомочної особи у правовідносинах, має межі свого здійснення. Об'єктивним критерієм визначення межі здійснення суб'єктивного права є неможливість використання його на шкоду правам інших осіб. Таке використання свого права є зловживання ним, застереження щодо неприпустимості такої поведінки містить процесуальний закон - ст. 43 ГПК України.

За приписами частини 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства. До таких дій, зокрема, віднесено подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями

Враховуючи вищевикладене, суд визнає подання численних позовів без мети їх реального вирішення позивачем та його представником - адвокатом Коваль М. С., зловживанням процесуальними правами, з огляду на що судом вживаються такі заходи запобігання зловживання процесуальними правами - як залишення позовної заяви без розгляду.

За таких обставин, суд додатковою підставою для повернення позову без розгляду визнає зловживання процесуальним правом, що є підставою для залишення без розгляду відповідно до ч. 3 ст. 43 ГПК України.

Отже, позовна заява Зафорпо Венчурс Лімітед до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" про визнання недійсними свідоцтв на знаки для товарів та послуг та зобов'язання вчинити дії підлягає поверненню без розгляду.

Керуючись ст. 43, п.3 ч.5 ст.174, ст. 234, Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати зловживанням процесуальними правами, подання позовної заяви Компанії "Зафорпо Венчурс Лімітед" подання позовної заяви, яка зареєстрована судом 11.02.20199 року за № 1642/19.

2. Позовну заяву Зафорпо Венчурс Лімітед до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Товариства з обмеженою відповідальністю "Істерн Беверідж Трейдінг" про визнання недійсним свідоцтв на знаки для товарів і послуг № 188998 та № 188999, а також зобов'язання вчинити дії, повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили 18.03.2019 та підлягає оскарженню.

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко