ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2019 року Справа № 904/3988/18

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Орєшкіної Е.В., Подобєда І.М.

розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства “Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2018 у справі №904/3988/18 (суддя Татарчук В.О. повне рішення складено 23.11.2018)

за позовом Приватного акціонерного товариства “Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат”, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” публічного акціонерного товариства “Українська залізниця”, м. Дніпро

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів у сумі 58640,54 грн

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" штрафу за несвоєчасну доставку порожніх приватних власних вагонів та вантажу у період з 05.05.2018 по 26.05.2018 в сумі 58640,54 грн та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням Відповідачем встановлених ст. 41 Статуту залізниць України, Правилами обчислення термінів доставки вантажів строків на доставку вантажів і порожніх вагонів.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на неправильне нарахування Позивачем суми штрафу за залізничною накладною №46130555 та наявністю підстав для застосування ст. 233 ГК України, ч.3 ст. 551 ЦК України та зменшення штрафу на 30%.

Позивач погодився із Відповідачем, зазначив, що сума штрафу за залізничною накладною №46130555 складатиме 249,42 грн. Заперечив проти застосування положень ст. 233 ГК України з огляду на не наведення Відповідачем конкретних інтересів, які має врахувати суд.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2018 у справі №904/3988/18 (суддя Татарчук В.О.) позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” Публічного акціонерного товариства Українська залізниця” на користь Приватного акціонерного товариства “Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат” 40524,60 грн – штрафу, 1739,45 грн - витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивовано правомірністю заявленої до стягнення суми штрафу - 57892,28 грн та наявністю підстав для зменшення суми штрафу на 30%, внаслідок чого судом стягнуто з Відповідача 40524,60 грн штрафу. У задоволенні позову в частині стягнення штрафу на суму 18115,94 відмовлено з підстав неправильного розрахунку суми штрафу по залізничній накладній №46130555 та застосуванням ст. 233 ГК України.

Не погодившись із зазначеним рішенням в частині зменшення штрафу на 30%, Приватне акціонерне товариство “Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат” звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на необґрунтованість судового рішення, просило рішення суду в зазначеній частині скасувати, прийняти нове рішення про стягнення штрафу в сумі 57892,28 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

-          суд безпідставно зменшив штраф на 30%, оскільки нарахований Позивачем штраф не являється надмірним чи завищеним;

-          суд не навів конкретних обставин, які мають істотне значення та які б у сукупності із фактом відсутності збитків для Позивача могли б стати підставою для зменшення неустойки.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019 колегією суддів у складі: головуючий суддя Широбокова Л.П., суддів: Орєшкіної Е.В., Подобєд І.М. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства “Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2018 у справі №904/3988/18. Розгляд справи визначено проводити в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін. Надано сторонам строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, заперечень на відзив, клопотань, заяв, додаткових доказів тощо.

06.02.2019 від Позивача по справі надійшли письмові пояснення, в яких він зазначив про доходи членів правління АТ «Укрзалізниця».

Від Відповідача відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Про розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства “Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2018 у справі №904/3988/18 сторони обізнані, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №№ 980, 548.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту дослідження місцевим господарським судом обставин справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, у період з 25.05.2018 по 31.05.2018 Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі – Відповідач) здійснено перевезення порожніх залізничних вагонів, що перевозяться на своїх осях, одержувачем яких було Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" згідно залізничних накладних №№ 41491523, 41491648, 41491663, 41491838, 41614330, 41621897, 41622168, 41626425, 41626433, 41626508, 41626524, 41646720, 41646738, 41705831, 41705849, 41716929, 41753203, 41753237, 41753252, 41772153, 41772237, 41775230, 41784372, 41797044, 41799065, 41814609, 41814617, 41814641, 41814666, 41814732, 41893066, 41908500, 41922303, 44887073, 44887115, 45925740, 44887099, 44887107, 44887123, 44887131, 44887149, 44887156, 44887164, 130530, 44918456, 44997065, 45950870, 45964293, 45964319, 46043600, 46130555, 46152534, 46155248, 46155263, 46158671, 46158689, 46158697, 46158853, 46158861, 46158879, 46158911, 46158929, 46158960, 46158978, 46158994, 46159059,46159596, 46177341, 46177408, 46043626, 46077731, 46112900, 46131512, 46131538, 46148821, 46148888, 46148920, 46148938, 46152526, 46192852, 46192878, 46192969, 46192977, 46193009, 46197125, 46268496, 46268504, 46268520. 46268546, 46275715, 46276143, 46284568, 46290151, 46290169, 46290177, 46294138, 46294146, 46294153, 46294161, 46294179, 46294187, 46363594, 46372405, 46372413, 46373304, 49780034.

Під час здійснення вказаних перевезень вантажів було допущено прострочення термінів доставки, що підтверджується календарними штемпелями на вищевказаних залізничних накладних, а саме: вантаж доставлено одержувачу з порушенням терміну доставки, визначеного пунктом 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу).

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу у сумі 58640,54 грн за несвоєчасну доставку вагонів за зазначеними залізничними накладними.

Відповідно до статей 909 Цивільного кодексу України, 307 Господарського кодексу України, статті 22 Статуту залізниць України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення конкретного вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди про перевезення вантажу, яка укладається на бланку встановленої форми між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і одночасно є договором застави вантажу як гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за дане конкретне перевезення (ст. 6 Статуту).

Згідно з пунктом 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Пунктом 41 Статуту передбачено, що залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни.

Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Правила обчислення термінів доставки вантажів затверджено наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644.

Згідно з пунктом 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі - Правила) термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1 Правил визначено терміни, в які залізниці зобов'язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах (пункт 2.1 Правил).

Відповідно до пункту 2.4. Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9 Правил).

Згідно з пунктом 2.10. Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування (пункт 8 Правил).

Відповідно до статті 131 Статуту претензії вантажоодержувачів щодо сплати штрафів заявляються залізниці призначення.

Статтею 116 Статуту передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Дослідивши наявні в матеріалах справи залізничні накладні та розрахунок суми штрафу, наданий Позивачем до позовної заяви, апеляійний суд вважає правомірними позовні вимоги на суму 57892,28 грн з урахуванням того, що по залізничній накладній №46130555 належною сумою штрафу, виходячи з провізної плати 831,40 грн, є 249,42 грн, що також підтверджено Позивачем у відповіді на відзив (а.с. 163).

20.03.2018 Відповідачем було подано відзив на позов, в якому заявлено клопотання про зменшення розміру штрафу на 30%, обґрунтоване відсутністю збитків внаслідок прострочення в доставці вантажу (а.с. 152).

Відповідно до частини 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню з відповідача, суд оцінює, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до правових позицій, які застосовувались Верховним Судом, зокрема у постановах: від 13.02.2018 у справі №905/725/17, від 13.03.2018 у справі №905/1243/17, суд касаційної інстанції погоджувався з висновками судів попередніх інстанції про зменшення нарахованого Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" штрафу, як таких, що ґрунтуються на встановлених судом обставинах і оцінених ними доказах та узгоджуються з приписами чинного законодавства, зокрема тієї обставини, що вантаж відправлявся зі станцій Донецької залізниці, на території яких здійснювалась антитерористична операція (розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014, №1275-р від 02.12.2015) та маршрут прямування поїздів було змінено внаслідок проведення бойових дій на території Донецької області, а також враховуючи фінансовий стан сторін.

Матеріалами справи підтверджується, що доставка вагонів за спірними залізничними накладними відбувалась за маршрутами, які не входять до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, чи в переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, згідно з додатком 1 та додатком 2 розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014.

Зі змісту статей 233 Господарського кодексу України та 531 Цивільного кодексу України вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд повинен, зокрема встановити винятковість даного випадку, майновий стан сторін та оцінити співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій із розміром збитків кредитора, врахувати інтереси обох сторін.

Заявляючи про зменшення розміру штрафу Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" посилається лише на відсутність збитків внаслідок прострочення в доставці вантажу.

Натомість, зі змісту оскаржуваного рішення не вбачається встановлення судом вищенаведених обставин, а в матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про існування підстав для зменшення розміру штрафу, виходячи з обставин винятковості та майнового стану сторін.

За викладеного апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта про помилковість висновків місцевого господарського суду в частині зменшення суми штрафу на 30% та відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу у сумі 17367,68 грн.

Таким чином, оскаржуване рішення в частині зменшення розміру штрафу прийнято господарським судом за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими та з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою згідно зі статтями 275, 277 Господарського процесуального кодексу України для скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні штрафу в сумі 17367,68 грн та прийняття в цій частині нового рішення про задоволення позову.

Судовий збір за розгляд позовної заяви судом першої інстанції розподілений між сторонами виходячи із правомірно заявленої до стягнення суми штрафу - 57892,28 грн, стягнуто з Відповідача 1739,45 грн, та в цій частині рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2018 у справі №904/3988/18 задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2018 у справі №904/3988/18 скасувати в частині відмови у стягненні штрафу у сумі 17367,68 грн.

Прийняти в цій частині нове рішення.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” (03680 м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” публічного акціонерного товариства Українська залізниця” (49038 м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ідентифікаційний код 40081237) на користь Приватного акціонерного товариства “Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат” (50102, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, 47, ідентифікаційний код 00190905) 17367,68 грн (сімнадцять тисяч триста шістдесят сім грн 68 коп) штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, про що видати наказ.

В решті рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2018 у справі №904/3988/18 залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” (03680 м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” Публічного акціонерного товариства Українська залізниця” (49038 м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ідентифікаційний код 40081237) на користь Приватного акціонерного товариства “Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат” (50102, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, 47, ідентифікаційний код 00190905) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2 643,00 грн (дві тисячі шістсот сорок три грн 00 коп), про що видати наказ.

Видачу наказів відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Поновити дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2018 у справі №904/3988/18 в частині задоволених позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Подобєд