ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року Справа № 902/294/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Грязнов В.В. , суддя Філіпова Т.Л.

при секретарі судового засідання Першко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26 грудня 2018 року (суддя - Нешик О.С.) в справі №902/294/18

час та місце ухвалення: 26 грудня 2018 року; м. Вінниця, вул. Пирогова, 29; вступна і резолютивна частина проголошена о 12:50 год; повний текст ухвали складено 26 грудня 2018 року

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача -

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення 273 643 884 грн 23 коп. заборгованості згідно договору транспортування природного газу

за участю представників сторін:

від Позивача - ОСОБА_1-О. І.;

від Відповідача - ОСОБА_2;

від Третьої особи - ОСОБА_3.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" (надалі Позивач) звернулося в Господарський суд Вінницької області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" про стягнення заборгованості згідно договору транспортування природного газу № від 17 грудня 2015 року, а саме: 229 720 129 грн 61 коп. заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 28 510 176 грн 30 коп. пені, 3 286 525 грн 96 коп. трьох відсотків річних та 12 127 052 грн 36 коп. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 13 червня 2018 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі Третя особа).

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 26 грудня 2018 року в справі № 902/294/18, з підстав, зазначених в даній ухвалі, було прийнято заяву Позивача про збільшення позовних вимог (№ 02.1-34/8053/18 від 16 жовтня 2018 року) до розгляду на підставі якої подальший розгляд справи здійснюється в таких межах предмету спору: 50 523 022 грн 17 коп пені, три відсотки річних у розмірі 6 409 262 грн 25 коп. та інфляційні втрати в розмірі 1 144 6201 грн 89 коп..

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 26 грудня 2018 року в справі № 902/294/18 призначено судову економічну експертизу, яка включає експертизу бухгалтерського обліку і звітності та фінансово-господарської діяльності. Проведення експертизи доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження в справі № 902/294/18 було зупинено.

Дана ухвала мотивована тим, що Відповідачем не визнається жодна зі складових нарахованої суми заборгованості щодо надання послуг балансування обсягів природного газу. На підтвердження своєї позиції Відповідачем було надано супровідні листи про повернення Позивачу коригуючих актів, судову практику, роз'яснення НКРЕКП щодо застосування Кодексу газотранспортної системи в частині комерційного балансування.

У той же час, Позивач наполягає на правомірності своїх дій щодо оформлення послуг балансування шляхом виставлення односторонніх актів, про що надано до суду копії локацій (звітів) про поділ фактичного обсягу природного газу, відібраного з точки виходу Відповідача. Окрім того, як вказує Позивач, відповідно до вказаних документів Відповідачем визначило обсяг небалансу "0". Проте, у звітах про надані послуги з транспортування, які також додані Позивачем до позовної заяви, Позивач самостійно визначив обсяг небалансу Відповідача.

Враховуючи те, що для вирішення справи необхідні спеціальні знання у сфері економіки, яка в даному випадку, включає особливості обліку природного газу, а також для перевірки правильності проведеного Позивачем розрахунку послуг балансування, підстав для застосовування коефіцієнту компенсації 1.2, взаємну суперечливість наданих сторонами доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення клопотання Відповідача про проведення у даній справі судово-економічної експертизи.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, зокрема, просить скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26 грудня 2018 року та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду позовної заяви Позивача по суті.

Мотивуючи дану апеляційну скаргу Апелянт виходив з того, що при прийнятті оскаржуваної ухвали, господарським судом не було вказано мотивів призначення судово-економічної експертизи та обгрунтувань залучення експерта зі спеціальними знаннями, а також не було зазначено мотивів необхідності зупинення провадження у справі. Також, апелянт зауважує, що викладена позиція щодо правильності застосування коефіцієнту компенсації 1,2 при визначенні вартості послуг балансування обсягів природного газу підтверджується також актуальною судовою практикою, що було додано Позивачем до матеріалів справи. Окрім того, на переконання апелянта, питання «Чи підтверджується вартість газу на ВТВ, закладеній в тарифі для ПАТ «Вінницягаз», фактичній цілі його придбання з січня 2016 року по червень 2018 року?», «Чи підтверджується факт включення в тариф з січня 2016 року по червень 2018 року заявленої ПАТ «Вінницягаз» суми вартості природного газу для потреб ВТВ та власних потреб в 2017 році?» - не стосуються предмету спору, а тому взагалі не повинні були братися до уваги судом та ставитися на розгляд судово-економічної експертизи. Також апелянт зауважив, що оскільки обсяг відбору склав 100 %, що є більше ніж 5 % від відібраного Відповідачем обсягу природного газу, то на переконання Позивача, за таких умов, згідно з пунктом 9.2 ОСОБА_4 для визначення вартості послуг повинен застосовуватись коефіцієнт компенсації 1,2, який правильно і було застосовано Позивачем, що на переконання Позивача спростовує повністю доводи Відповідача в цій частині.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11 лютого 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі № 902/294/18 за апеляційною скаргою Позивача. Запропоновано Відповідачу строк для подання до суду відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20 лютого 2019 року, з підстав, зазначених у даній ухвалі, було призначено розгляд справи на 11 березня 2019 року об 14 год 30 хв..

Відповідачем 22 лютого 2019 року було направлено на адресу Північно-апеляційного господарського суду відзив, в котрому він просив залишити ухвалу Господарського суду Вінницької області без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Відповідач зазначає, що Відповідачем не визнається жодна із складових сум, включених Позивачем до оформлених ним актів. На підтвердження своєї позиції Відповідач подав до матеріалів справи копії супровідних листів про повернення Позивачу коригуючих актів, судову практику, розяснення НКРЕКП щодо застосування Кодексу газотранспортної системи в частині комерційного балансування.

На підставі Службової записки головуючого судді по справі № 902/294/18, розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 11 березня 2019 року за № 01-04/78 було призначено заміну судді-члена колегії у справі № 902/294/18.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11 березня 2019 року було прийнято справу № 902/294/18 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л., суддя Грязнов В.В..

В судовому засіданні від 11 березня 2019 року представник Позивача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, та з підстав, висвітлених в ній, просить суд її задоволити, оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до місцевого господарського суду для здійснення її подальшого розгляду. Позивач зауважив, що ухвала місцевого господарського суду не містить обгрунтованих підстав для проведення експертизи та необхідності застосування при розгляді даної справи спеціальних знань, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів, котрі дають можливість вирішити дану справу по суті.

В судовому засіданні від 11 березня 2019 року Відповідач заперечив проти доводів, наведених в апеляційній скарзі, з підстав, наведених у відзиві, та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказав, що специфіка даних відноси та порядок проведення розрахунків, зважаючи на односторонній порядок складених Позивачем первинних документів, потребують спеціальних знань та досліджень.

В судовому засіданні від 11 березня 2019 року директор Третьої особи підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, та з підстав, висвітлених в ній, просить суд її задоволити, оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для подальшого її розгляду. Зауважила, що відповідь на поставлені на вирішення експертизи питання, можна знайти дослідивши докази, долучені Позивачем до матеріалів справи, зокрема, Договір про надання послуг транспортування природного газу.

Заслухавши пояснення представників Позивача, Відповідача, Третьої особи, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги та пояснень стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду без змін.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 17 грудня 2015 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір № НОМЕР_1 про транспортування природного газу (надалі Договір; том 1, а.с. 52-62).

Підпунктом 2.1 ОСОБА_4 передбачено, що Позивач надає Відповідачу послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому ОСОБА_4, а Відповідач сплачує Позивачу встановлену в цьому ОСОБА_4 вартість таких послуг.

Підставою нарахувань Позивачем заборгованості згідно ОСОБА_4 транспортування природного газу на переконання Позивача є наявність в період з січня 2016 року по грудень 2017 року негативних місячних небалансів Відповідача, щодо яких останнім не здійснено заходів по їх врегулювання. Зазначене зумовило надання Позивачем послуг балансування для врегулювання таких небалансів. Водночас, Відповідач заперечує спосіб визначення змісту та обсягу зазначеної господарської операції, які Позивач визначає посилаючись на односторонні акти послуг балансування.

За даними Позивача акти, оформлені ним, складаються із сум:

· вартості додатково застосованого Позивачем до вартості обсягу розподіленого природного газу для виробничо-технологічних втрат коефіцієнту 1,2 за минулі періоди оформлені коригуючими актами у травні-грудні місяцях 2017 року, які в подальшому були повернуті Позивачу;

· послуг балансування, наданих Позивачем газорозподільній компанії для виробничо-технологічних втрат.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи Позивачем не визнається жодна зі складових даної суми заборгованості.

На підтвердження своєї позиції Відповідачем було надано супровідні листи про повернення Позивачу коригуючих актів, судову практику, роз'яснення НКРЕКП щодо застосування Кодексу газотранспортної системи в частині комерційного балансування (том 2, а.с. 78-203).

У той же час, Позивач наполягає на правомірності своїх дій щодо оформлення послуг балансування шляхом виставлення односторонніх актів на виконання умов ОСОБА_4 та надав до суду копії локацій (звітів) про поділ фактичного обсягу природного газу, відібраного з точки виходу Відповідача.

При цьому, відповідно до поданих доказів Відповідач визначив обсяг небалансу "0". Проте, у звітах про надані послуги з транспортування, які додані Позивачем до позовної заяви, Позивач самостійно визначив обсяг небалансу Відповідача.

Окрім того, Відповідач зазначає, що для встановлення факту наявності чи відсутності негативного небалансу необхідно встановити, чи наявний факт перевищення обсягів відібраного замовником послуг транспортування природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу цим замовником послуг транспортування.

Водночас, як вбачається з матеріалів, 19 липня 2018 року на адресу Господарського суду Вінницької області надійшло клопотання від Відповідача про призначення судово-економічної експертизи, в якому він зазначає про доцільність отримання відповіді експерта на наступні питання:

· Чи відповідає вимогам укладеного між Позивачем та Відповідачем ОСОБА_4 здійснення перерахування вартості послуг балансування та застосування коефіцієнту 1,2 на обсяги ВТВ, які раніше були закриті актами балансування із застосуванням коефіцієнту 1?

· Чи правомірно застосовано Позивачем коефіцієнт 1,2, якщо обсяг небалансу є меншим ніж 5% від загального об'єму природного газу, який надійшов до газорозподільної системи?

· Чи не є порушенням ненадання у встановлений договором термін (до 14 числа) Відповідачем послуг транспортування звітів по точкам входу/виходу Відповідача послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах Відповідача послуг транспортування на точках виходу), розрахунків вартості послуг балансування та рахунків-фактур?

· Чи відповідає вимогам Кодексу ГТС та умовам ОСОБА_4 термін оформлення оператором ГТС послуги балансування шляхом складення одностороннього акту до моменту повідомлення Відповідача послуг транспортування про наявність статусу небалансу?

· Чи підтверджується вартість газу на ВТВ закладеній в тарифі для Відповідача фактичній ціні його придбання з січня 2016 року по червень 2018 року?

· Чи підтверджується факт включення в тариф з січня 2016 року по червень 2018 року заявленої Відповідачу суми вартості природного газу для потреб ВТВ та власних потреб в 2017 році?

Окрім того, Відповідачем було подано клопотання про доповнення питань, поставлених для вирішення експерту, додатковими питаннями наступного змісту:

· Чи підтверджується документально врахування всього обсягу природного газу, отриманого Відповідачем у фізичних точках виходу газотранспортної системи для подальшого його розподілу приєднаним споживачам для застосування Позивачем коефіцієнту 1,2?

· Чи підтверджується документально та нормативно розрахунок, проведений Позивачем, обсягу місячного небалансу в частині застосування коефіцієнту 1,2, якщо обсяг небалансу є меншим ніж 5% від загального об'єму природного газу, який надійшов до газорозподільної системи?

Судом першої інстанції було задоволено клопотання Позивача про призначення судової експертизи, призначивши в справі № 902/294/18 судову економічну експертизу, яка включає експертизу бухгалтерського обліку і звітності та фінансово-господарської діяльності, поставив на вирішення експерта наступні питання:

1. Чи відповідає вимогам укладеного між Позивачем та Відповідачем ОСОБА_4 здійснення перерахування вартості послуг балансування та застосування коефіцієнту 1,2 на обсяги ВТВ, які раніше були закриті актами балансування із застосуванням коефіцієнту 1?

2. Чи правомірно застосовано Позивачем коефіцієнт 1,2, якщо обсяг небалансу є меншим ніж 5% від загального об'єму природного газу, який надійшов до газорозподільної системи?

3. Чи не є порушенням ненадання у встановлений ОСОБА_4 термін (до 14 числа) Відповідачем послуг транспортування звітів по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах Відповідача послуг транспортування на точках виходу), розрахунків вартості послуг балансування та рахунків-фактур?

4. Чи відповідає вимогам Кодексу ГТС та умовам ОСОБА_4 термін оформлення оператором ГТС послуги балансування шляхом складення одностороннього акту до моменту повідомлення Відповідача послуг транспортування про наявність статусу небалансу?

5. Чи підтверджується вартість газу на ВТВ закладеній в тарифі для Відповідача фактичній ціні його придбання з січня 2016 року по червень 2018 року?

6. Чи підтверджується факт включення в тариф з січня 2016 року по червень 2018 року заявленої Відповідачем суми вартості природного газу для потреб ВТВ та власних потреб в 2017 році?

7. Чи підтверджується документально врахування всього обсягу природного газу, отриманого Відповідачем у фізичних точках виходу газотранспортної системи для подальшого його розподілу приєднаним споживачам для застосування Позивачем коефіцієнту 1,2?

8. Чи підтверджується документально та нормативно розрахунок, проведений Позивачем, обсягу місячного небалансу в частині застосування коефіцієнту 1,2, якщо обсяг небалансу є меншим ніж 5% від загального об'єму природного газу, який надійшов до газорозподільної системи?

9. В разі встановлення експертом розміру небалансу менше 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи в період з січня 2016 року по червень 2018 року, визначити вартість наданих Позивачем Відповідачу послуг балансування обсягів природного газу із застосуванням коефіцієнту 1 у вказаний період, та відповідно визначити розмір пені, 3% річних, та інфляційних втрат щодо визначеної експертом вартості наданих Позивачем Відповідачу послуг балансування обсягів природного газу в період з січня 2016 по червень 2018.

10. Вирішити також інші питання, які виникнуть в процесі проведення судової експертизи.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, з урахуванням меж апеляційного перегляду у відповідності до приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає, що з висновками суду першої інстанції слід погодитися з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України: судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини 1 та частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України: судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України: суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Як визначено частиною 3 статті 99 Господарського процесуального кодексу України, при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд; з урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно; у разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку.

Між тим частиною 4 статті 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

Із сукупності наведених норм вбачається, що зупинення провадження у справі у зв'язку з призначенням господарським судом судової експертизи є правом суду, а не його обов'язком. При цьому судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях, для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування або наявні у справі докази є суперечливими.

Дослідивши зміст апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що скаржник не погоджується саме з тим, що місцевим господарським судом не було зазначено мотивів призначення судово-економічної експертизи та обгрунтувань залучення експерта із спеціальними знаннями.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що предметом позову в даній справі є стягнення заборгованості, згідно договору транспортування газу саме за надані Позивачем послуги балансування обсягів природного газу, враховуючи той факт, що на переконання Позивача, Відповідачем були допущенні негативні місячні небаланси у січні-грудні 2017 року.

Підставою позовних вимог є надання Відповідачеві послуг з балансування природного газу, що підтверджується відповідними первинними документами, складеними згідно умов ОСОБА_4 (актами, рахунками, розрахунками вартості послуг), які були направлені Відповідачу.

Водночас, Відповідач заперечує як сам порядок нарахування обсягів небалансу так і первинні докази, подані Позивачем на підтвердження його позиції, посилаючись на їх неналежність та недопустимість.

Поряд з тим, на підтвердження своєї позиції щодо невірно обраного Позивачем коефіцієнту компенсації для розрахунку обсягів небалансу (1,2) Відповідач надав місцевому господарському суду лист голови НКРЕКП від 27 березня 2017 року за № 7044/16.3.2/7-17, яким на його думку має здійснюватися регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а коефіцієнт компенсації має застосовуватися - 1. В той же час, Позивач заперечує таку позицію Відповідача, посилаючись при цьому на пункт 9.2 ОСОБА_4 та вірність застосування коефіцієнту компенсації небалансів.

Окрім того, Відповідач на підтвердження своєї позиції щодо відсутності у нього заборгованості за надані послуги балансування подає свій контрозрахунок (том 2, а.с. 68, 78).

Колегія суддів дослідивши матеріали справи в площинні предмету, підстав позовних вимог та заперечень на них, зважаючи на докази, долучені сторонами до матеріалів справи, констатує, що місцевим господарським судом підставно поставлено на вирішення експертизи питання (5.1-5.2, 5.4) щодо проведення перерахування вартості обсягів небалансу з метою визначення вірності застосування Позивачем (коефіцієнта компенсації: 1,2 чи 1), зважаючи на заперечення сторін щодо його розміру, що виходить саме із вірності обраного порядку розрахунку послуг балансування і як підстава такого розрахунку застосування первинних бухгалтерських документів. Зазначенні питання (5.1-5.2, 5.4) впливають одне на одне і відповідь на них можна отримати тільки дотримавшись почерговості поставлення відповідних питань та проведення зазначених досліджень із застосуванням спеціальних знань.

В комплексі ж усі відповіді на поставлені питання (5.1-5.8) логічно підводять до надання відповіді на питання 5.9, на котре можливо відповісти (в разі встановлення експертом розміру небалансу менше 5 %) лише надавши відповідь на передуючі йому питання, що поставлені судом першої інстнації.

Окрім того, що стосується решти поставлених на вирішення експертизи питань, то колегія суддів звертає увагу і на наступне.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про ринок природного газу» розмір плати за небаланси замовників має визначатися виходячи із обгрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, повязаних із здійсненням балансування.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що Позивачем не спростовано той факт, що Відповідачем не замовлялося транспортування, не подавалися номінації стосовно обсягів природного газу, який закладений в тарифи для Відповідача.

Між тим, Розділом VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що обовязок у споживача компенсувати оператору ГРМ вартість небалансу природного газу виникає за наявності необхідних умов: наявність небалансу (дефіцит) природного газу (за підсумками місяця фактичний обєм (обсяг) споживання природного газу споживачем буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу); врегулювання постачальником обємів небалансу (дефіциту) природного газу відповідно до вимог Кодексу ГТС; після затвердження передбачених Кодексом ГТС, залишаються неврегульований небаланс (фактичний обєм/обсяг споживання природного газу по обєкту споживача буде перевищувати обєм/обсяг, фактично поставлений його постачальником/постачальниками за даними Оператора ГТС протягом зазначеного періоду); неврегульований небаланс буде віднесений Оператором ГТС на небаланс Опаратора ГРМ.

Відсутність усіх умов унеможливлює покладення на споживача обовязку компенсувати Оператору ГРМ вартість небалансу природного газу.

Таким чином, обставини щодо підтвердження обсягів отриманого Відповідачем природного газу та закладення його в тариф в зазначений період за підсумками кожного місяця та провадження Відповідачем відповідних заходів з метою самостійного врегулювання небалансів, а в цілому дослідження специфіки функціонування ринку природного газу в даний період - мають суттєве значення для даної справи, оскільки вони стосуються предмету спору, а тому суд першої інстанції, враховуючи складність проведених як Позивачем так і Відповідачем розрахунків та кваліфікацію даних правовідносин, правильно задоволив клопотання Позивача про призначення судової експертизи та поставлення відповідних взаємоповязаних питань (5.5-5.8).

Зважаючи на усе описане вище колегія суддів констатує, що не заслуговують на увагу суду твердження апелянта, що питання, поставлені на вирішення експерта, які містяться в резолютивній частині оскаржуваної ухвали, зводять до оцінювання доказів, котрі містяться в матеріалах справи, а також можна знайти на них відповідь, виходячи зі змісту самого ж ОСОБА_4, так як вирішення питання щодо ненадання номінацій, виникнення небалансів газу, проведення порядку нарахування небалансів із застосування відповідного порядку та коефіцієнта компенсації, дослідження ринку природного газу в зазначений період, є обставинами по даній справі котрі потребують встановлення, а фактичне встановлення вказаних обставин на переконаня колегії суддів потребує спеціальних знань, а їх встановлення входить до предмета доказування.

Окрім того, суд наголошує на тому, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 року (n. 33), та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 року (n. 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Крім того, принцип змагальності тісно пов'язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, «без якого змагальність як принцип не існує». Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини «Дульський проти України» від 1 червня 2006 року (заява № 61679/00), зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, зокрема, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, колегія суддів вважає, що висновок судової економічної експертизи зможе встановити фактичні обставини справи, що у свою чергу є необхідною умовою для встановлення дійсних обставин, з метою повного, всебічного та об'єктивного дослідження усіх доказів у справі, відтак судова колегія погоджується з місцевим господарським судом щодо задоволення клопотання про призначення судової економічної експертизи, яка включає експертизу бухгалтерського обліку і звітності та фінансово-господарської діяльності.

Окрім того, що ж стосується тверджень апелянта, щодо відсутності підстав для зупинення провадження у справі № 902/294/18, то апеляційний господарський суд наголошує на тому, що Верховной Суд у своїй постанові від 24 квітня 2018 року в справі № 922/2363/17, дійшов висновку, що місцевий господарський суд наділений виключною компетенцією щодо оцінки доказів при розгляді справи по суті, як суд першої інстанції. Така оцінка повинна ґрунтуватися на всебічному, повному та об'єктивному розгляді доказів у судовому процесі, з врахуванням сукупності всіх обставин. Як зазначив Верховний Суд, зупиняючи провадження у справі місцевий суд діє в межах наданої йому компетенції та з метою направленою на належне виконання обов'язків зі створення стороні необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи.

З огляду на вищеописану правову позицію Верховного Суду, колегія суддів констатує, що зупиняючи провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 228 Господарськогоь процесуального кодексу України, місцевий суд діяв в межах наданої йому компетенції та з метою, направленою на належне виконання обов'язків зі створення стороні необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи, а також запобігання порушення принципів всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи, принципів рівності перед законом і судом, змагальності, забезпечення сторонам конституційного права на захист порушених прав та охоронюваних законом інтересів, забезпечення доступу до правосуддя.

Інші твердження апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами та спростовуються матеріалами даної справи.

Підсумовуючи вищевказане, необхідно зазначити, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини даної справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законну та обґрунтовану ухвалу у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права. Відтак Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалу суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу Позивача - без задоволення.

Відтак, виносячи дану судову постанову та враховуючи те, що апеляційним господарським судом залишено без задоволення апеляційну скаргу Позивача, суд апеляційної інстнації, відповідно статті 129 ГПК України, залишає судовий збір за розгляд апеляційної скарги за Позивачем (апелянтом).

Керуючись статтями 129, 269-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26 грудня 2018 року в справі № 902/294/18 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 26 грудня 2018 року в справі № 902/294/18 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5. Справу № 902/294/18 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складено 13 березня 2019 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Філіпова Т.Л.