ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.03.2019м. ДніпроСправа № 30/143-08(39/366-07(10/348-06)
За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Аюрлекс", м. Кам'янське Дніпропетровської області

про заміну сторони її правонаступником

У справі:

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІД Конс", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль", м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

про стягнення 45 506 041,10 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Коваленко О.В.

Представники:

Від заявника: Карабань К.Б., Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.02.2019, керівник

Від позивача: Чубенко Л.І., довіреність №7 від 15.03.2019, адвокат, діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2307 від 23.05.2011

Від відповідача: Власова С.А., довіреність №2/2019 від 18.01.2019, адвокат, діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_1 від 02.03.2011

С У Т Ь С П О Р У:

27 лютого 2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Аюрлекс" до господарського суду надійшла заява (вх. №9432/19 від27.02.2019), якою просить:

- здійснити заміну позивача по справі №30/143-08(39/366- 07(10/348-06)) - Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІД КОНС", залучивши до участі у справі його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Аюрлекс" (51933, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Ковалевича, буд. 3, офіс 2, ідентифікаційний код за ).

- здійснити заміну стягувача у виконавчому провадженні №49494538, яке веде Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, - Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІД КОНС" його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Аюрлекс" (51933, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Ковалевича, буд. 3, офіс 2, ідентифікаційний код за ).

Заява обґрунтована тим, що 21.02.2019 між ТОВ "ДІД Конс" та ТОВ "Аюрлекс" укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №1/02-19, згідно з яким ТОВ "ДІД Конс", як первісний кредитор відступило ТОВ "Аюрлекс", як новому кредитору належне йому право вимоги до боржника - Акціонерного товариства ТОВ "Дніпровська теплоелектроцентраль", в зв'язку з чим новий кредитор набув право вимагати від боржника належного виконання зобов'язанні зі сплати залишку непогашеної заборгованості за простими векселями №№0215, 0234, емітованими боржником, в сумі 4503600,73 грн., яка присуджена до стягнення з боржника на користь первісного кредитора (цедента) рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2009 у справі №30/143-08 (39/366-07(108348-06).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2019 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аюрлекс" до розгляду та призначено її розгляд в судовому засіданні на 18.03.2018.

Представники позивача та відповідача письмових пояснень на заяву про заміну сторони її правонаступником не подали.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2009 року у справі №30/143-08(39/366-07(10/348-06), яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17 лютого 2010 року, позов товариства з обмеженою відповідальністю "ДІД Конс" задоволено частково. Стягнуто з відкритого акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль" (м. Дніпродзержинськ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ДІД Конс" (Івано-Франківська область, м. Коломия) 19 000 000,00 грн. - основного боргу, відсотки в розмірі облікової ставки Національного банку України - 1 791 986,3грн., три відсотки річних у сумі 3 463 726,03грн. та суму від інфляції в розмірі 16 454 000,00грн., витрати по сплаті державного мита в розмірі 25 500,00грн. і 105,56 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позовних вимог - відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 02 червня 2010 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2009 року та постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17 лютого 2010 року у справі №30/143-08(39/366-07(10/348-06) залишені без змін.

25 лютого 2010 року на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2009 року був виданий наказ №30/143-08(39/366-07(10/348-06).

27 лютого 2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Аюрлекс" до господарського суду надійшла заява (вх. №9432/19 від27.02.2019), якою просить:

- здійснити заміну позивача по справі №30/143-08(39/366- 07(10/348-06)) - Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІД КОНС", залучивши до участі у справі його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "АЮРЛЕКС" (51933, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Ковалевича, буд. 3, офіс 2, ідентифікаційний код за ).

- здійснити заміну стягувача у виконавчому провадженні №49494538, яке веде Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, - Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІД КОНС" його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "АЮРЛЕКС" (51933, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Ковалевича, буд. 3, офіс 2, ідентифікаційний код за ).

Частинами 1-3 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України передбачено. що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Аюрлекс", дослідивши наявні у справи докази, суд дійшов висновку задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадження з наступних підстав.

За положеннями частини другої ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2009 року у справі №30/143-08(39/366-07(10/348-06), яке залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17 лютого 2010 року та постановою Вищого господарського суду України від 02 червня 2010 року стягнуто з відкритого акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ДІД Конс" 19 000 000,00 грн. - основного боргу, відсотки в розмірі облікової ставки Національного банку України - 1 791 986,3грн., три відсотки річних у сумі 3 463 726,03грн. та суму від інфляції в розмірі 16 454 000,00грн., витрати по сплаті державного мита в розмірі 25 500,00грн. і 105,56 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Аюрлекс" до господарського суду надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження у справі №30/143-08(39/366-07(10/348-06), в якій останній просить замінити позивача у справі та сторону виконавчого провадження - стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІД Конс" у виконавчому провадженні №49494538 його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "Аюрлекс".

Заява обґрунтована тим, що 21.02.2019 між ТОВ "ДІД Конс" та ТОВ "Аюрлекс" укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №1/02-19, згідно з яким ТОВ "ДІД Конс", як первісний кредитор відступило ТОВ "Аюрлекс", як новому кредитору належне йому право вимоги до боржника - Акціонерного товариства ТОВ "Дніпровська теплоелектроцентраль", в зв'язку з чим новий кредитор набув право вимагати від боржника належного виконання зобов'язанні зі сплати залишку непогашеної заборгованості за простими векселями №№0215, 0234, емітованими боржником, в сумі 4503600,73 грн., яка присуджена до стягнення з боржника на користь первісного кредитора (цедента) рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2009 у справі №30/143-08 (39/366-07(108348-06).

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником (ч.1 ст. 334 Господарського процесуального кодексу).

Статтею 52 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Зазначеною статтею ГПК передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України). У разі заміни кредитора в зобов'язанні не в повному обсязі (у подільному зобов'язанні; в разі передачі новому кредитору права на стягнення неустойки окремо від передачі прав вимоги за основним зобов'язанням тощо) новий кредитор є правонаступником первісного кредитора лише в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу відповідних прав якщо інше не встановлено договором або за законом (стаття 514 Цивільного кодексу України); при цьому якщо правонаступником заявляються відповідні вимоги, то вважається, що позов подано кількома позивачами (стаття 23 ГПК). Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 25 ГПК допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення, і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з'ясування судом певних обставин, але з повідомленням сторін, оскільки інше суперечило б приписам частини другої статті 22 ГПК стосовно прав сторін у судовому процесі (абз. 3 п. 1.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Процесуальне правонаступництво може здійснюватись і при заміні боржника або кредитора в зобов`язанні (статті 513, 520 Цивільного кодексу України). При цьому, згідно з Цивільним кодексом України такий договір про заміну сторони в зобов`язанні повинен бути укладений в такій же самій формі, що і первісне зобов`язання.

Так, відповідно до п. 1 договору про відступлення права вимоги в порядку та на умовах, визначених цим договором, цедент передає цесіонарієві, а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за грошовими вимогами цедента до Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль", яке надалі іменується "боржник".

Згідно з п. 2 названого договору цесіонарій набуває право вимагати від боржника сплати залишку непогашеної заборгованості за простими векселями №№0215-0234, емітованими боржником, в сумі 4 503 600,73 грн. (чотири мільйони п'ятсот три тисячі шістсот гривень 73 копійки), яка присуджена до стягнення з боржника на користь цедента рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2009 у справі №30/143-08(39/366-07(10/348-06), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.02.2010 та постановою Вищого господарського суду України від 02.06.2010.

В п. 4 договору сторони узгодили, що укладення цього договору свідчить про справжні наміри сторін здійснити передачу (уступку) права вимоги сплати залишку непогашеної заборгованості за простими векселями №№0215-0234, емітованими боржником, яка присуджена до стягнення з боржника на користь цедента рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2009 у справі №30/143-08(39/366-07(10/348-06)), в розумінні ст. 512 Цивільного кодексу України, тобто наслідком вчинення цього договору сторони передбачили заміну кредитора в грошовому зобов'язанні, що виникло на підставі зазначених векселів і рішення господарського суду.

Згідно з п. 7 договору цедент зобов'язаний на протязі 3 (трьох) календарних днів з моменту підписання цього договору повідомити (рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення чи під розписку) боржника про поступку права вимоги, із зазначенням суми грошової вимоги, що була ним відступлена цесіонарію, найменування та реквізитів, в тому числі і платіжних, цесіонарія. Цесіонарій зобов'язується на письмову вимогу боржника направити останньому докази того, що відступлення права грошової вимоги дійсно мало місце, а саме - належним чином завірену копію даного договору.

25.02.2019 ТОВ "ДІД Конс" направило боржнику повідомлення про відступлення права вимоги №22/02/2019-1 від 22.02.2019 разом із копією договору про відступлення права вимоги (цесії) №1/03-19 від 21.02.2019 (а.с.64,65).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за ним (п.12 договору).

Згідно з п.13 цей договір є підставної для заміни сторони (позивача, стягувача) у судовій справі №30/143-08(39/366-07(10/348-06)) Господарського суду Дніпропетровської області та у виконавчому провадженні №49494538, яке веде відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у встановленому законодавством порядку.

Можливість відступлення права вимоги є властивістю суб'єктивного зобов'язального права.

Так, відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Предметом договору про відступлення права вимоги від 21.02.2019, укладеного між сторонами є право вимоги залишку заборгованості за просити векселями №№ 0215-0234, емітованими боржником, у сумі 4503600,73 грн., яка присуджена до стягнення з боржника на користь цедента рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2009 у справі №№30/143-08(39/366-07(10/348-06)), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.02.2010 та постановою Вищого господарського суду України від 02.06.2010.

Зі змісту норм Цивільного кодексу випливає, що за загальним правилом, будь-яке зобов'язальне право вимоги може бути відступлене кредитором іншій особі; недопустимість відступлення права вимоги в силу сутності зобов'язання або через пряму заборону закону є винятком.

Обмеження щодо заміни кредитора у зобов'язанні може бути встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК). Зазвичай такі обмеження спрямовані на усунення ризиків, пов'язаних із переходом прав вимоги до іншої особи, яка не є стороною за первісним договором.

Цивільний кодекс встановлює загальне правило про принципову можливість переходу права кредитора від однієї особи до іншої як в порядку загального (універсального) правонаступництва, так і в порядку правонаступництва в окремому правовідношенні (сингулярного правонаступництва). В ч. 1 ст. 512 ЦК України ці види правонаступництва розглядаються як самостійні підстави заміни кредитора у зобов'язанні. Отже, заміна кредитора у зобов'язанні є родовим поняттям щодо передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

При цьому слід брати до уваги те, що в ЦК України термін "зобов'язання" вживається в різних значеннях і не збігається змістовно з поняттям "договір".

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Дозволяючи заміну сторони (як універсальне, так і сингулярне правонаступництво) на стадії виконавчого провадження у встановленому порядку, законодавець визнає, що вона як така не суперечить публічним інтересам у сфері судочинства та приватним інтересам сторін.

Правова оцінка законності відступлення права вимоги на стадії виконання судового рішення про стягнення грошей має ґрунтуватися на тому, що: будь-які ризики для боржника, пов'язані із відступленням права вимоги за грошовим зобов'язанням та стягненням відповідних сум як санкцій за його порушення, відсутні, оскільки вимога є безспірною в силу рішення суду, що набрало законної сили; обмеження права кредитора на вільне розпорядження своїм безспірним правом вимоги в статусі стягувача у публічно-правових відносинах виконавчого провадження не відповідає вимогам справедливості, розумності та добросовісності, які в зобов'язальному праві відіграють першорядне значення, що прямо випливає зі змісту ч. 3 ст. 509 ЦК України.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Воля боржника за грошовим зобов'язанням на стадії застосування до нього заходів примусового виконання (наприклад, у вигляді арешту, примусового стягнення належних боржникові грошових сум та їх зарахування державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби) не має будь-якого юридичного значення. В ситуації, коли відбувається фактичне виконання обов'язку боржника у примусовому порядку, боржник не має і не може мати суб'єктивного права або інтересу щодо грошових сум, присуджених для сплати на користь кредитора. У випадку, коли судовим рішенням підтверджено наявність боргу і державною виконавчою службою здійснюються відповідні дії, кредитор наділяється правом використати публічно-правовий інститут (виконавче провадження) для реального відновлення його порушеного права. Оскільки на стадії примусового виконання судового рішення до боржника застосовуються заходи юридичної відповідальності, отже, навіть теоретично волевиявлення (згода) боржника щодо переходу прав кредитора у грошовому зобов'язанні до іншої особи (якщо це і передбачено умовами договору) не може вплинути на виконання судового рішення на користь нового стягувача (цесіонарія).

Таким чином, беручи до уваги, що у Цивільному кодексу України закріплено загальне правило про те, що зобов'язальне право вимоги як самостійна майнова цінність може вільно передаватися кредитором іншій особі. Будь-яке майнове право (право вимоги) може бути відступленим, якщо законом не встановлено відповідну заборону, або якщо воно не має нерозривного зв'язку із особою кредитора. Обмеження щодо заміни кредитора у зобов'язанні (у вигляді згоди боржника на заміну кредитора у зобов'язанні) може бути встановлено договором з метою усунення ризиків, пов'язаних із переходом прав вимоги до іншої особи, яка не є стороною за первісним договором. Право вимоги за грошовим зобов'язанням є в принципі оборотоздатним, не має нерозривного зв'язку із особою кредитора, і його відступлення іншій особі не підпадає під заборону, встановлену ст. 515 Цивільного кодексу України, а саме у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю Договірні обмеження щодо відступлення права вимоги за грошовим зобов'язанням мають розглядатися з точки зору справедливості, розумності та добросовісності як загальних засад цивільного законодавства (ст. 3 ЦК) та конкретних обставин справи.

Оскільки, правочин про відступлення права вимоги відповідає вимогам ст. 203 Цивільного кодексу України, у судовому порядку недійсним не визнавався, суд доходить висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником.

З урахуванням викладеного, заява товариства з обмеженою відповідальністю "Аюрлекс" про заміну сторони у виконавчому провадженні підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 234, 334 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю " Аюрлекс " про заміну сторони виконавчого провадження - задовольнити у повному обсязі.

Замінити позивача у справі №30/143-08(39/366-07(10/348-06)) - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІД Конс" (02095, м. Київ, вул. Княжий Затон, буд. 9 (літера А), офіс 369, ідентифікаційний код 34127797) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Аюрлекс" (51933, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Ковалевича, буд. 3, офіс 2, ідентифікаційний код 38593326).

Замінити стягувача у виконавчому провадженні №49494538, яке веде Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІД Конс" (02095, м. Київ, вул. Княжий Затон, буд. 9 (літера А), офіс 369, ідентифікаційний код 34127797 ) його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Аюрлекс" (51933, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Ковалевича, буд. 3, офіс 2, ідентифікаційний код 38593326).

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення - 18.03.2019 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.М. Євстигнеєва