ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2019 р. м. Київ Справа№ 910/8994/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання Подоляк Р.Ю.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 21.02.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укратом Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2018 (повний текст складено 26.11.2018)

у справі № 910/8994/18 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укратом Сервіс"

про стягнення 138 382,70 грн.

В судовому засіданні 21.02.2019 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укратом Сервіс" про стягнення 82 389,70 грн. пені та 55 993,00 грн. штрафу за договором поставки №20/05/60 від 16.05.2017, на підставі ст.ст. 526, 530, 611 ЦК України.

Позов обґрунтований тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Договору № 20/05/60 від 16.05.2017, не здійснив поставку узгодженого між сторонами товару.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2018 у справі №910/8994/18 позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укратом Сервіс" на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" 82 389,70 грн. пені, 55 993,00 грн. штрафу, 2 075,74 грн. судового збору та 200,00 грн. інших судових витрат.

Рішення вмотивовано доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, відповідач 04.12.2018 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що судом було неправомірно відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, з посиланням на те, що ТОВ "Укратом Сервіс" не було надано доказів відкриття провадження у справі №908/2245/18, оскільки відповідно до матеріалів справи №910/8994/18 вказане клопотання відповідача містило в додатках роздруківку з веб - сторінки сайту Судова влада України щодо призначення справи №908/2245/18 до розгляду.

Апелянт зазначає, що судом неправомірно відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про призначення судової експертизи у справі, з посиланням на те, що питання, які поставлені на вирішення експерта не входять до предмету доказування у даній справі.

Судом не зазначено в оскаржуваному рішенні з приводу письмових та усних пояснень представника відповідача, що останнім було подано позов до Господарського суду Запорізької області про визнання недійсним договору поставки №20/05/60 від 16.05.2017 з підстав наявності помилки в договорі поставки або введення покупцем в оману постачальника.

На думку апелянта, відповідач у відповідності до ст. 218 ГК України здійснив всіх необхідних дій щодо поставки товару, проте згоди на поставку такого товару по отриманим на дослідженні технічним параметрам не отримав. Поставка не відбулась, оскільки позивач не погодився на запропоновані корективи до договору поставки, а у випадку фактичної поставки до позивача були б застосовані штрафні санкції у розмірі 20 % вартості продукції, передбачені п. 6.2 договору поставки.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач спростовує доводи відповідача та зазначає про їх необґрунтованість.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Чорна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

21.12.2018 від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, яке вмотивоване наявністю у справі клопотань про зупинення провадження та призначення у справі експертизи, які необхідно розглянути за присутності сторін, вислухавши їх думку з приводу заявлених у справі клопотань.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 у справі №910/8994/18 задоволено клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, розгляд справи призначено на 21.02.2019.

Одночасно з апеляційною скаргою апелянтом подані клопотання про зупинення провадження у справі та клопотання про призначення експертизи у справі.

Клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №908/2245/18 вмотивоване тим, що розгляд даної справи №910/8994/18 неможливий до набрання законної сили рішення Господарського суду Запорізької області у справі №908/2245/18.

Обґрунтовуючи вищезазначене клопотання, відповідач зазначає, що відповідно до змісту позовної заяви у справі №908/2245/18 ТОВ «Укратом Сервіс» просить суд визнати недійсним договір поставки №20/05/60 від 16.05.2017 з підстав, визначених ст.ст. 229, 230 ЦК України (правові наслідки правочину, який вчинено під впливом помилки або обману).

У разі визнання вказаного правочину недійсним відпадуть правові підстави для задоволення позову ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" про стягнення 138 382,70 грн. у даній справі, оскільки стягнення відбувається в межах дії договору поставки №20/05/60 від 16.05.2017, недійсність якого є предметом розгляду справи №908/2245/18.

Розглянувши подане представником відповідача клопотання про зупинення провадження у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 5 частиною 1 статті 227 ГПК України передбачено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У відповідності до п. 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18"Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом, із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок, непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог.

Таким чином, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов'язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи. При цьому пов'язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Отже, метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з'ясовні та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Сама по собі взаємопов'язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що обставини, на які посилається заявник, як на такі, що унеможливлюють розгляд даної справи №910/8994/18, такими по своїй суті не є, оскільки незалежно від результату розгляду справи №908/2245/18, суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті справи №910/8994/18.

В огляду на вищевикладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення Господарського суду Запорізької області у справі №908/2245/18.

Щодо поданого заявником клопотання про призначення судової технічної експертизи у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Звертаючись з вищезазначеним клопотанням, представник відповідача просить поставити на вирішення експерта наступні питання:

1. Яку саме насипну щільність має примірник 2 (Carbo Tech C 40/4 Extra KI 1,5, Германія) в «Заключении по исследованию эфективности очистки образцов адсорбентов по йоду-131 метийодиду - 131 №05.01.05.10/З-01 от 06.07.2010г.», яке виготовлене «Обществом с ограниченной ответственностью «Научно - исследовательский центр», Колужская область, г. Обнинск»?

2. Яким чином насипна щільність у примірнику 2 (Carbo Tech C 40/4 Extra KI 1,5, Германія) в «Заключении по исследованию эфективности очистки образцов адсорбентов по йоду-131 метийодиду - 131 №05.01.05.10/З-01 от 06.07.2010г.», яке виготовлене «Обществом с ограниченной ответственностью «Научно - исследовательский центр», Колужская область, г. Обнинск» впливає на ефективність очищення від метил йодиду-131 на шарі сорбенту висотою не більше 300 мм?

3. Чи можливо для вугілля активованого з наступними характеристиками :

а) масова доля залишку (фракційний склад) згідно з ГОСТ 16187-70:

на сітці з чарункою 4 мм, не менше 97 %;

на сітці з чарункою 1 мм, не менше 2 %;

на піддоні, не більше 0,7 %;

б) міцність при стиранні згідно з ГОСТ 16188-70 не менше 72 %;

в) масова доля вологи згідно з ГОСТ 1259/-67 не більше 5%;

г) насипна щільність згідно з ГОСТ 16190-70, від 350-450 г/дм3;

д) сумарний об'єм пор по воді згідно з ГОСТ 17219-71, не менше 0,7 см3/г;

е) масова частка імпрегранти не менше 1%;

досягнути ефективності очищення від метил йодиду -131 на шарі сорбенту висотою не більше 300 мм не менше 99 % за наступних умов:

а) температура - від 30 С0 до 5 С0;

б) відносна вологість - від 85 % до 95%;

в) швидкість руху повітря від 0,4 м/с до 0,5 м/с;

г) об'ємна активність за метил йодидом - 131 (суміш метил йодиду - 127 та метил йодиду - 131) від 103 до 7х103 Бк/м3.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" передбачено, що судовою експертизою є дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об'єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Як встановлено ч. 1 ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Тобто експертиза призначається, коли для вирішення справи необхідні спеціальні знання в певній галузі, а призначення судової експертизи є правом господарського суду, яке він використовує для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні спору і потребують спеціальних знань.

Колегія судів зазначає, що предметом розгляду даної справи є стягнення з відповідача на користь позивача 82 389,70 грн. пені та 55 993,00 грн. штрафу за договором поставки №20/05/60 від 16.05.2017, на підставі ст.ст. 526, 530, 611 ЦК України.

Відтак, представником відповідача не обґрунтовано в чому полягає необхідність розуміння технічних характеристик предмету даного договору для вирішення даного спору про стягнення штрафу та пені за договором поставки.

Зі змісту спірних правовідносин, колегія суддів не вбачає необхідності в призначенні судової експертизи у даній справі, оскільки питання, що поставлені на вирішення експерта у вказаному вище клопотанні, не входять до предмету доказування у даній справі.

Явка представників сторін

Представники відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 21.02.2019 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 21.02.2019 заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

16.05.2017 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укратом Сервіс" (далі - постачальник) укладено договір поставки № 20/05/60 (далі - договір), за умовами якого (п. п. 1.1 договору) постачальник зобов'язався поставити продукцію (вугілля активоване CarboTech С40/4 Extra КІ 1,5 або еквівалент), в кількості 2.72 т. за ціною 799 900,00 грн. в строк до 01.09.2017.

Відповідно до п. 2.3 договору продукція, що постачається за цим договором, повинна відповідати наступним вимогам:

2.3.1 Основні характеристики вугілля активованого:

а) масова доля залишку (фракційний склад) згідно з ГОСТ 16187-70:

- на сітці з чарункою 4 мм, не менш 97%;

- на сітці з чарункою 1 мм, не більш 2%;

- на піддоні, не більш 0,7% .

б) міцність при стиранні згідно з ГОСТ 16188-70, не менш 72%;

в) масова доля вологи згідно з ГОСТ 12597-67, не більш 5%;

г) насипна щільність згідно з ГОСТ 16190-70, від 350 до 450 г/дм3;

д) сумарний об'єм пор по воді згідно з ГОСТ 17219-71, не менше 0,7 см^/г;

е) ефективність очищення від метилйодиду-131 на шарі сорбенту висотою не більш 300 мм, а

менш 99%;

ж) масова частка імпрегнанти, не менш 1,0%.

Дозволяється застосування інших міжнародних або національних правил і стандартів за умови, що вимоги таких правил і стандартів еквівалентні вимогам правил і стандартів зазначених у підпункті 2.3.1 п.2.3 договору. За необхідності постачальник повинен довести цю еквівалентність. Відповідні витрати повинні бути віднесені на рахунок постачальника.

Пунктом 2.3.2. договору встановлено, що зразок вугілля активованого повинен пройти випробування на ефективність очищення за метилйодидом-131 в організації, акредитованій на даний вид робіт, за методиками, затвердженими в установленому порядку, при таких параметрах середовища, що подається на зразок вугілля активованого:

а) температура - від 30°Сдо50°С;

б) відносна вологість - від 85% до 95%;

в) швидкість руху повітря - від 0,4 м/с до 0,5 м/с;

г) об'ємна активність за метилйодидом -131 (суміші метилйодиду-127 та метилйодиду-131) - від 103 до 7х1012Бк/м3.

Відповідно до п. 6.2 договору у випадку відмови постачальника від виконання цього договору в односторонньому порядку покупець має право розірвати договір шляхом направлення постачальнику письмового повідомлення.

Доказів поставки вищевказаного товару у строк, передбачений умовами п. 1.1. договору, відповідачем суду не надано.

Листом № 5444/15 від 28.11.2017 позивач повідомив відповідача про розірвання договору поставки № 20/05/60 від 16.05.2017 у відповідності до умов п.6.2 договору. Даний лист отримано відповідачем 12.12.2017, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до п. 7.2 договору за порушення строку поставки продукції за договором постачальник зобов'язаний сплатити покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості не поставленої в строк продукції за кожний день прострочення (включно з днем фактичної поставки, відповідно до видаткової накладної), але не більше 30 % вартості несвоєчасно поставленої продукції. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь період прострочення виконання зобов'язання.

У зв'язку із простроченням поставки продукції за договором з 01.09.2017 по 12.12.2017 - дату отримання відповідачем повідомлення про розірвання договору, позивачем нараховано пеню в розмірі 82 389,70 грн. та штраф за прострочення постачання більше ніж на 30 днів у розмірі 55 993,00 грн.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд дійшов висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, оскільки відмова покупця (позивача) від отримання аналогічного товару є його правом та не є підставою для відмови в позові про стягнення штрафних санкцій за не поставку товару, передбаченого договором, у погоджений сторонами строк.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Частиною 1 ст. 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525 та 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями ст. 193 ГК України, передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 628 ЦК України унормовано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до п. 7.2 договору за порушення вказаних в даному договорі строків поставки та/або недопоставку продукції постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості несвоєчасно поставленої та/або недопоставленої продукції за кожен день прострочення, а у випадку, якщо прострочення поставки складає більше 30 днів, постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 7% вказаної вартості. Якщо в результаті допущеного прострочення та/або недопоставки поставка продукції втратить інтерес для покупця, він має право відмовитися від прийняття продукції та вимагати відшкодування завданих збитків.

Листом № 5444/15 від 28.11.2017 позивач повідомив відповідача про розірвання договору поставки № 20/05/60 від 16.05.2017 у відповідності до умов п.6.2 договору. Даний лист отримано відповідачем 12.12.2017, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 82 389,70 грн. пені, 55 993,00 грн. штрафу з огляду на наступне.

Вказана штрафна санкція може бути застосована лише у тому випадку, коли покупець не відмовляється від прийняття товару, а очікує на належну його поставку. Натомість, у даному випадку позивач відмовився від подальшої поставки цього товару. Отже, оскільки позивач відмовився від поставки (прийняття товару) і виконання договору продавцем, що виключає обов'язок останнього нести відповідальність за порушення строків поставки у вигляді неустойки.

Крім того, умовами укладеного між сторонами договору, зокрема в п. 7.2, не передбачено нарахування пені та штрафу за непоставку продукції, а лише за порушення строків поставки та/або недопоставку, тобто лише в тих випадках, коли поставка продукції відбувається, але з порушенням строку та/або не в повному обсязі (недопоставка).

Враховуючи те, що відповідач погодився з відмовою позивача від поставки товару, позивач не вимагає передачі йому товару або відшкодування завданих йому збитків, умовами договору не передбачено нарахування пені та штрафу за непоставку товару, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні підстави для застосування положень п. 7.2 договору у вигляду пені у розмірі 0,1 % від вартості несвоєчасно поставленої та/або недопоставленої продукції за кожен день прострочення та 7% штрафу у розмірі вказаної вартості.

Місцевий господарський суд не звернув уваги на вказані обставини справи, а тому дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного відповідачем в апеляційній скарзі

Доводи апелянта про те, що відповідач у відповідності до ст. 218 ГК України здійснив всіх необхідних дій щодо поставки товару, проте згоди на поставку такого товару по отриманим на дослідженні технічним параметрам не отримав, поставка не відбулась, оскільки позивач не погодився на запропоновані корективи до договору поставки, а у випадку фактичної поставки до позивача застосовувались би штрафні санкції у розмірі 20 % вартості продукції, передбачені п. 6.2 договору поставки, як підстави для відмови в позові судом не розглядаються з огляду на їх помилковість.

Посилання апелянта на описки в рішенні місцевого господарського суду, як на неналежне дослідження матеріалів справи, колегією суддів не приймаються до уваги.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Укратом Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2018 з підстав, викладених в ній, підлягає частковому задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2018 у справі №910/8994/18 підлягає скасуванню з вищенаведених підстав, з прийняттям нового рішення про відмову в позові.

У відповідності до ст. 129 ГПК України у зв'язку з відмовою в позові судові витрати за розгляд позовної заяви покладаються на позивача, судові витрати за розгляд апеляційної скарги відповідача у зв'язку з її частковим задоволенням, підлягають стягненню з позивача на користь відповідача (апелянта) пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укратом Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2018 у справі №910/8994/18 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2018 у справі №910/8994/18 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

4. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укратом Сервіс" (01014, м. Київ, вул. Мічуріна, буд. 54 А, офіс 120, ) 1557,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

6. Матеріали справи №910/8994/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 20.03.2019.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Л.В. Чорна