ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"06" березня 2019 р. м. Київ Справа № 911/415/19

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-ОЦЕТЕЛЬ

до Товариства з обмеженою відповідальністю ОЦЕТЕЛЬ-АГРІ

про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно у справі № 911/415/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Оцетель

до Товариства з обмеженою відповідальністю Оцетель-Агрі

про стягнення 480 000, 00 грн.

Суддя Карпечкін Т.П.

встановив:

В провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа № 911/415/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Оцетель до Товариства з обмеженою відповідальністю Оцетель-Агрі про 480 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідач набув грошові кошти без достатньої правової підстави і зобовязаний повернути їх позивачу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.02.2019 року відкрито провадження у справі № 911/415/19, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, підготовче засідання призначено на 11.03.2019 року (суддя Лутак Т.В.).

05.03.2019 через канцелярію Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-ОЦЕТЕЛЬ надійшла заява б/н від 05.03.2019 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю ОЦЕТЕЛЬ-АГРІ , а саме на житловий будинок, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 220, загальною площею 86 кв. м., житловою площею 51,9 кв.м., який розташований за адресою: Київська обл., Іванківський р-н, с. Соснівка, вул. Центральна, буд. 44 та на земельну ділянку кадастровий номер :01:005:0027, площею 0,25 га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: Київська обл., Іванківський р-н, с. Соснівка, вул. Центральна, земельна ділянка 44.

Частиною 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У звязку з перебуванням судді Лутак Т.В. у відпустці та з метою дотримання строків розгляду заяви про забезпечення позову, заяву б/н від 05.03.2019 року про забезпечення позову у справі № 911/415/19 передано на автоматизований розподіл.

Згідно автоматизованого розподілу справ, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-ОЦЕТЕЛЬ б/н від 05.03.2019 року про забезпечення позову у справі № 911/415/19 передано судді Господарського суду Київської області Карпечкіну Т.П. для розгляду заяви.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник Товариство з обмеженою відповідальністю АГРО-ОЦЕТЕЛЬ зазнає про те, що відповідач тривалий час ухиляється від повернення безпідставно набутих грошових коштів. Натомість, не вчиняючи жодних дій, спрямованих на врегулювання спору щодо повернення грошових коштів, як повідомляє заявник, єдиний учасник і директор відповідача ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на реєстрацію нової юридичної особи, що, на думку заявника, може призвести до неможливості ефективного поновлення його порушених прав та ускладнити виконання рішення суду, у разі його задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З огляду на зміст ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову полягає у вжитті заходів, необхідних для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Частиною 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст 137 Господарського процесуального кодексу України).

Суд, розглянувши подану заяву, зазначає, що достатнім обґрунтуванням для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв'язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 23.03.2010 року).

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Як вбачається зі змісту заяви, остання ґрунтується лише на особистому припущенні заявника щодо неможливості або суттєвого ускладнення стягнення коштів за даним позовом.

Вказані у заяві про забезпечення позову доводи не обґрунтовують того, що невжиття обраного заходу може істотно ускладнити/унеможливити виконання рішення суду або ефективне поновлення порушених прав заявника, за захистом яких він звернувся.

Заявником не наведено обставин та не додано доказів, які свідчать про намір відповідача вживати заходи, спрямовані на ухилення від виконання рішення суду, приховання коштів чи майна тощо.

Також, заявником не обґрунтовано яким саме чином захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на конкретне нерухоме майно відповідача (заявником не надано пояснень звідки йому стало відомо про належність відповідачу наведеного в заяві майна і чому саме на таке майно слід накласти арешт) сприятиме виконанню рішення про стягнення грошових коштів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу, у звязку з чим заява Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-ОЦЕТЕЛЬ про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-ОЦЕТЕЛЬ б/н від 05.03.2019 року про забезпечення позову.

2. Копію ухвали Господарського суду Київської області надіслати сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та відповідно до ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Т.П. Карпечкін