ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2019 р. Справа№ 910/1921/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги №322/02 від 27.06.2018 (вх. №09.1-04.1/4061/18 від 05.07.2018) Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2018

у справі №910/1921/18 (суддя - Головіна К.І.)

за позовом керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеролакс»

до Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав»

про визнання припиненими зобов'язань

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3, директор,

Падалка К.В., ордер КВ № 772053 від 05.02.2019,

від відповідача: Пилюченко І.Г., довіреність № 2 від 03.12.2018

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аеролакс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» про визнання припиненими зобов'язань.

Позов обґрунтований тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Аеролакс» та Публічне акціонерне товариство «Банк Богуслав» мають зустрічні однорідні вимоги один до одного, строк виконання яких настав, у зв'язку з чим позивач звернувся до відповідача із заявою про припинення зобов'язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, однак відповідач неправомірно залишив вказані вимоги позивача без задоволення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2018 позовні вимоги задоволено. Визнано припиненими зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеролакс» зі сплати заборгованості за кредитним договором № 15/05-КР-16/2017 від 06.06.2017 перед Публічним акціонерним товариством «Банк Богуслав».

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, з посиланням на приписи ст. 203 ГК України, ст. 601 ЦК України та ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач - Публічне акціонерне товариство «Банк Богуслав», 27.06.2018 подав апеляційну скаргу №322/02 від 27.06.2018 (вх. №09.1-04.1/4061/18 від 05.07.2018), в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2018 у справі №910/11274/18 скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи. Так, апелянт зазначає, що 01.12.2017 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав», а тому подана позивачем 06.12.2017 заява про зарахування зустрічних однорідних вимог не підлягала задоволенню, оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не мав права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав». Відповідач вказує на те, що відповідно до положень п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог. Крім того, апелянт вважає, що задоволення вимог позивача призведе до порушення черговості задоволення вимог кредиторів банку.

Скаржник, посилаючись на ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», стверджує, що після запровадження процедури ліквідації задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому порядку, виходячи з пріоритету зобов'язань за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом. Крім того, на думку скаржника, оскільки умовами кредитного договору термін повернення кредиту становить 05.06.2018, то строк виконання позивачем зобов'язань за кредитним договором на дату подання заяви про зарахування зустрічних позовних вимог не настав.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» на рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2018 у справі № 910/1921/18.

23.07.2018 до Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеролакс» надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає, що на зобов'язання, які існують між позивачем та відповідачем, не поширюються обмеження, встановлені п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Позивач вважає, що зарахування зустрічних однорідних вимог проведено відповідно до вимог законодавства.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2018 у справі №910/1921/18 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/1921/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2018 визначеним складом суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» на рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2018 у справі №910/1921/18; призначено справу до розгляду на 17.09.2018.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Указом Президента України №295/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів», відповідно до підпункту 7 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, пункту 1 частини другої статті 53, частини третьої статті 82 і пункту 40 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пункту 11 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Вищу раду правосуддя» сформовано склад Північного апеляційного господарського суду шляхом переведення суддів.

Рішенням зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 № 1 визначено днем початку роботи Північного апеляційного господарського суду 3 жовтня 2018 року, про що в газеті «Голос України» №185 (6940) 03.10.2018 опубліковано відповідне повідомлення. Відтак, в силу приписів ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Актом прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 справу №910/1921/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2018 справу та апеляційну скаргу №322/02 від 27.06.2018 Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2018 справу №910/1921/18 прийнято до провадження Північним апеляційним господарським судом, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою №322/02 від 27.06.2018 Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2018 у справі №910/1921/18. Учасникам справи встановлено процесуальний строк для подання заяв, клопотань, пояснень протягом п'яти днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2019 у справі № 910/1921/18 оголошено перерву до 13.03.2019.

Представник відповідача в судових засіданнях вимоги апеляційної скарги підтримав та просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представники позивача в судових засіданнях заперечили проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, та просили рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2018 у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 28.04.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеролакс» (клієнт, позивач у справі) та Публічним акціонерним товариством «Банк Богуслав» (банк, відповідач у справі) був укладений договір банківського рахунку № 15/02/11-БРЮ/30788 (договір банківського рахунку-1), відповідно до умов якого банк відкрив клієнту поточний рахунок в національній валюті України, поточні рахунки в іноземній валюті, рахунки зі спеціальним режимом використання, інші рахунки, а саме - № 01, на який зобов'язався приймати та зараховувати грошові кошти, що надходять клієнту для зберігання і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов цього договору та вимог законодавства України.

19.06.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеролакс» (клієнт) та Публічним акціонерним товариством «Банк Богуслав» (банк) був укладений договір на відкриття корпоративного карткового рахунку та обслуговування платіжної картки АТ «Банк Богуслав» №ЮР/6/2012/121 (договір банківського рахунку-2), відповідно до умов якого банк відкрив товариству картковий рахунок № 01 у національній валюті України для обліку операцій з корпоративною банківською платіжною карткою АТ «Банк Богуслав», а також на підставі отриманої заяви та інших документів, наданих клієнтом відповідно до вимог банку та чинного законодавства України, банк зобов'язався здійснювати розрахунково-касове обслуговування картковим рахунком клієнта.

22.05.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеролакс» (клієнт) та Публічним акціонерним товариством «Банк Богуслав» (банк) був укладений договір банківського рахунку № 15/01а/17-БРЮ/30788 (договір банківського рахунку-3), відповідно до якого банк відкрив клієнту поточний рахунок в національній валюті України, поточні рахунки в іноземній валюті, рахунки зі спеціальним режимом використання, інші рахунки, а саме - №02, на який зобов'язався приймати та зараховувати грошові кошти, що надходять клієнту для зберігання і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов цього договору та вимог законодавства України.

23.07.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеролакс» (позичальник) та Публічним акціонерним товариством «Банк Богуслав» (кредитодавець, банк) був укладений генеральний кредитний договір № 15/01-ГКД-09/2013, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію у гривні та встановив її ліміт, строк дії, у межах якої у разі задоволення кожної окремої кредитної заявки позичальника здійснюватиме оплатне обслуговування позичальника шляхом укладання сторонами окремих кредитних договорів, з метою облуговування цієї кредитної лінії (п. 1.1). Загальний ліміт кредитної лінії за цією угодою встановлюється у сумі 310 000,00 грн. (п. 1.2 генерального кредитного договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 2.1. вказаного договору належне виконання позичальником в повному розмірі зобов'язань за цією угодою та кредитними договорами, укладеними в межах та на виконання цієї угоди, забезпечується іпотекою нерухомого майна, а саме квартири, що належить на праві власності ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, ринковою вартістю - 651 520,00 грн, на всю суму зобов'язань позичальника за цією угодою та кредитними договорами, укладеними в межах та на виконання цієї угоди.

У відповідності до п. 2.8.1. генерального кредитного договору для своєчасного виконання грошових зобов'язань позичальника перед банком за цією угодою та кредитними договорами, укладеними в межах та на виконання цієї угоди, позичальник доручає банку в разі настання строку виконання зазначених грошових зобов'язань позичальника перед банком самостійно проводити операції по списанню меморіальним ордером грошових коштів з будь-якого поточного рахунку позичальника в національній та/або іноземній валюті, відкритому в банку на день такого списання, зокрема, в сумі та валюті фактичної заборгованості позичальника перед банком за цією угодою та кредитними договорами, укладеними в межах та на виконання цієї угоди.

Згідно з п. 2.8.2. генерального кредитного договору у випадку, якщо валюта коштів, наявних на поточному рахунку позичальника, відкритому у банку, не співпадає з валютою фактичної заборгованості позичальника за цією угодою та кредитними договорами, укладеними в межах та на виконання цієї угоди, для погашення такої заборгованості позичальник доручає банку здійснювати від імені та за рахунок позичальника купівлю/продаж/обмін іноземної валюти (як на міжбанківському валютному ринку України, так і за рахунок власної валютної позиції банку) в сумі, необхідній для погашення такої заборгованості позичальника, за поточним курсом, що склався на дату купівлі/продажу/обміну іноземної валюти.

Пунктом 5.1.2. генерального кредитного договору передбачено право позичальника повернути у повному розмірі достроково будь-який з отриманих кредитів, сплативши проценти за користування кредитними коштами та інші платежі, передбачені умовами такого окремого кредитного договору.

На виконання вказаного генерального кредитного договору, 06.06.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеролакс» (позичальник) та Публічним акціонерним товариством «Банк Богуслав» (кредитодавець, банк) був укладений кредитний договір № 15/05-КР-16/2017 (кредитний договір, в редакції договору № 3 від 27.09.2017), відповідно до якого банк відкрив позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію у гривні із загальним лімітом - 710 000,00 грн, зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування кредитом - у розмірі 26 % річних, а позичальник зобов'язався використати кредит на цілі, зазначені у цьому договорі, своєчасно та у повному обсязі здійснити повернення кредиту, сплачувати банку проценти, неустойку, у розмірах, строки та порядку, що визначені цим договором. Терміном повернення позичальником кредиту є 05.06.2018 р. (п. 1.2 кредитного договору).

06.11.2017 рішенням Правління Національного банку України № 708-рш/БТ Публічне акціонерне товариство «Банк Богуслав» було віднесено до категорії неплатоспроможних, та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 06.11.2017 № 4928 в Публічному акціонерному товаристві «Банк Богуслав» запроваджено тимчасову адміністрацію на період з 06.11.2017 до 05.12.2017 включно.

Місцевим господарським судом встановлено, що станом на 05.12.2017 у Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеролакс» за кредитним договором № 15/05-КР-16/2017 від 06.06.2017 наявна заборгованість у загальній сумі 339 329,33 грн, яка складається з фактичної заборгованості за тілом кредиту у сумі 332 672,83 грн та заборгованості за відсотками у сумі 6 656,50 грн, про що зазначав відповідач у відповідному листі (а.с. 60).

У подальшому, в строки, встановлені кредитним договором, позивач сплатив банку відсотки за користування кредитними коштами за період з листопада 2017 по січень 2018 у загальній сумі 20 218,62 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №47 від 06.12.2017 (а.с. 66), № 13 від 09.01.2018 (а.с. 67) та № 53 від 09.02.2018 (а.с. 68).

При цьому, згідно з відповіддю Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» № 213/06 від 09.11.2017 станом на 06.11.2017 залишки коштів на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеролакс», відкритих за договорами банківського рахунку, становили: на рахунку № 02 (за договором № 15/01а/17-БРЮ/30788 від 22.05.2017 ) - 328 932,80 грн; на рахунку № 01 (за договором №15/02/11-БРЮ/30788 від 28.04.2011) - 3 740,03 грн, на рахунку №01 (за договором № ЮР/6/2012/121від 19.06.2012) - 5 759,38 грн (а.с. 52). Таким чином, у загальній сумі залишок на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеролакс», відкритих у Публічному акціонерному товаристві «Банк Богуслав» станом на 06.11.2017, становив 338 432,21 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем були подані відповідачу платіжні доручення № 206 від 06.11.2017, № 2517 від 06.11.2017, №2 від 06.11.2017 на загальну суму 338 432,21 грн, про перерахування у межах сум, наявних на банківських рахунках № 01, № 01, №02 грошових коштів в рахунок погашення основної заборгованості за кредитним договором № 15/05-КР-16/2017 від 06.06.2017 Однак, вказані платіжні доручення були залишені банком без виконання (а.с. 54-59).

30.11.2017 рішенням Правління Національного Банку України №7740-рш відкликано банківську ліцензію у Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» (а.с. 93). Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 5267 від 01.12.2017, з 01.01.2017 припинено тимчасову адміністрацію та запроваджено процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» (а.с. 94).

05.12.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеролакс» кредитором Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» на суму коштів, розміщених на його рахунках за договорами банківського рахунку 1,2,3 (а.с. 61). Відповідно до витягу з Реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» вказані грошові вимоги були віднесені банком до сьомої черги задоволення вимог кредиторів (а.с. 105).

06.12.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Аеролакс» звернулось до Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» із заявою № 34 про припинення зобов'язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за кредитним зобов'язанням Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеролакс» у сумі 332 672,83 грн, та зобов'язань Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк Богуслав» за договорами банківського рахунку 1,2,3 на суму 332 672,83 грн. Проте, відповідач вказану вимогу позивача залишив без задоволення та зарахування не здійснив.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог за зобов'язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом.

Позивач, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає, що відповідно до умов п. 1.2. кредитного договору термін повернення позивачем кредиту становить 05.06.2018, а отже строк виконання позивачем зобов'язань за кредитним договором на час звернення позивача до суду не настав. Однак, вказані доводи спростовуються положенням пункту 5.1.2. генерального кредитного договору, відповідно до якого позивач має право повернути у повному розмірі достроково будь-який з отриманих кредитів.

В апеляційній скарзі відповідач стверджує, що вказана заява про зарахування зустрічних однорідних вимог не підлягала задоволенню, та зазначає, що відповідно до п. 8. ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Судова колегія не погоджується з таким твердженням, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що: за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку; кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

З матеріалів справи вбачається, що у спірних правовідносинах наявні всі необхідні умови, передбачені абз. 2 п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для проведення зарахування зустрічних однорідних вимог сторін по кредитному договору та договорів банківського вкладу 1, 2, 3 та для припинення взаємних грошових зобов'язань сторін шляхом заліку зустрічних однорідних вимог, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Аеролакс» є одночасно є і кредитором, і боржником Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав», грошові кошти з поточних рахунків позивача спрямовуються на погашення його зобов'язань за кредитним договором 15/05-КР-16/2017 від 06.06.2017. Позивачем було передано в іпотеку банку за генеральним кредитним договором нерухоме майно, а саме квартиру, зміни предмету застави не відбулося, кошти в сумі 338 432,21 грн, достатній для погашення зобов'язань за кредитним договором, на дату початку процедури виведення Фондом Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» з ринку, перебували на поточних рахунках позивача. Договірне списання з цих рахунків передбачено п. 2.8.1, 2.8.2 генерального кредитного договору.

Судова колегія звертає увагу на те, що приписи п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не є перешкодою для зарахування коштів, що знаходились на рахунках позичальника, який є одночасно і кредитором, і боржником, в рахунок оплати його зобов'язань за кредитним договором № 15/05-КР-16/2017 від 06.06.2017. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний суд у постановах від 16.05.2018 у справі №910/13547/17, від 09.10.2018 у справі № 910/17549/17, від 28.03.2018 у справі № 910/14672/16.

Доводи скаржника про те, що кредиторські вимоги позивача за договорами банківського рахунку 1, 2, 3 були віднесені до сьомої черги, а зарахування зустрічних однорідних вимог призвело б до зміни черговості задоволення вимог кредиторів, що суперечить ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» судова колегія відхиляє з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом, на момент звернення позивача із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог (06.12.2017) відповідач перебував у стані ліквідації, що підтверджується рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про початок процедури ліквідації АТ Банк Богуслав» та делегування повноважень ліквідатора банку» № 5267 від 01.12.2017 (а.с. 94-95).

Згідно з поясненнями Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, викладеними у листі №21-51564/15 від 08.12.2015 «Про зарахування зустрічних однорідних вимог» заборгованість за кредитами, відсотками та заборгованість за борговими цінними паперами погашається за рахунок акцептованих кредиторських вимог у банків, які сформували реєстри кредиторів та за рахунок залишків за поточними та/або депозитними рахунками (крім заблокованих та арештованих) у банків, які перебувають у стадії ліквідації, але реєстри кредиторів ще не сформували. Залишок заборгованості, що залишилась після зарахування зустрічних однорідних вимог, боржник погашає шляхом внесення готівкою через касу банку або шляхом безготівкового зарахування коштів на рахунок банку.

Доводи скаржника про те, що заява про зарахування зустрічних однорідних вимог не підлягала задоволенню, оскільки на дату її подання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не був затверджений реєстр акцептованих вимог кредиторів, відхиляються з тих самих підстав.

Крім того, відповідачем не доведено, яким чином договірне списання коштів у вигляді зарахування зустрічних вимог особи, що одночасно є і кредитором, і боржником неплатоспроможного банку, який знаходиться на стадії ліквідації, могло порушити в цілому баланс інтересів інших кредиторів банку та черговості задоволення вимог кредиторів з урахуванням наявності можливості такого зарахування, передбаченого п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, у відповідача не було обмежень на договірне списання коштів з розрахункових рахунків позивача на погашення заборгованості за кредитним договором у вигляді саме зарахування зустрічних однорідних вимог (а не проведення інших операцій з цими грошовими коштами). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/14672/16.

Судова колегія вважає за необхідне також зазначити, що стаття 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлює черговість задоволення вимог кредиторів за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, в той час як у даній справі йдеться про кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеролакс», розміщені на банківських рахунках Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав».

Колегією суддів Північного апеляційного господарського суду не приймаються посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 22.02.2018 у справі № 927/1133/15, оскільки касаційним судом у вказаній справі встановлені обставини щодо відсутності станом на дату початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб з ринку всієї суми коштів на банківському рахунку боржника, достатньої для здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог, що відрізняється від обставин, встановлених у даній справі - наявності у позивача всієї суми грошових коштів на банківських рахунках, а також дотримання усіх інших умов для вчинення дій із зарахування зустрічних однорідних вимог, визначених абз. 2 п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15.05.2018 у справі № 910/7292/17 також не приймаються, оскільки предметом розгляду у справі № 910/7292/17 була правомірність повернення платіжного доручення без виконання під час запровадження в банку тимчасової адміністрації, в той час як у даній справі розглядається можливість зарахування зустрічних однорідних вимог під час процедури ліквідації банку.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд на підставі повного з'ясування усіх обставин, які мають значення для справи, дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги щодо невірного застосування норм матеріального права судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2018 у справі № 910/1921/18 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-255, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2018 у справі №910/1921/18 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 07.06.2018 року у справі №910/1921/18 залишити без змін.

3. Справу №910/1921/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст.ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О.Мальченко

Повний текст постанови складено 25.03.2019