ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1834/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Лавриненко Л.В., Таран С.В.

при секретарі - Лукященко В.Ю.

за участю представників:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Інфокс в особі філії Інфоксводоканал

на рішення господарського суду Одеської області від 17.12.2018р., суддя в І інстанції Петренко Н.Д., повний текст якого складено 26.12.2018р. в м. Одесі,

по справі № 916/1834/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Одеського кабельного заводу Одескабель

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Інфокс в особі філії Інфоксводоканал

про визнання недійсними окремих положень договору.

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Одеського кабельного заводу «Одескабель» звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», в особі філії «Інфоксводоканал» про визнання недійсними положень додатку 4 до договору № 30080 від 16.03.2015 року про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення щодо встановлення позивачеві нормативів якості стічних вод по наступним показникам: алюміній, кадмій, нікель, ртуть, свинець, феноли, фториди, формальдегид, фосфати, хром шестивалентний, хром тривалентний, хімічне споживання кисню (ХСК), мінеральний склад, сульфіди, кальцій, магній та недійсним встановлення позивачеві гранично допустимих концентрацій азоту амонійного в розмірі 10 мг/л замість 18 мг/л та жирів в розмірі 15 мг/л замість 30 мг/л.

В обґрунтування предявлених позивач посилався на те, що показники речовин, концентрація яких не повинна бути перевищена в стічних водах позивача перед скидом у міську каналізацію, передбачені додатком № 4 до договору № 30080 від 16.03.2015 року про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення, укладеного між сторонами, не відповідають вимогам Правил приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 14.06.2007р. № 632.

ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» не визнало позов посилаючись на те, що твердження позивача про те, що передбачені додатком №4 умови суперечать вимогам Правил приймання стічних вод і порушують його права, спростовуються п. 1.7. цих Правил, яким передбачено встановлення відповідачем кожному конкретному підприємству режимів і нормативів скиду забруднюючих речовин у систему каналізації м. Одеси, які не підлягають погодженню з місцевими органами Мінекоресурсів та Міністерством охорони здоров'я України. Отже, відповідач діє згідно з п. 1.7 Правил приймання стічних вод та в його діях не вбачається ознак порушення прав позивача, оскільки сторонами при підписанні договору було узгоджено і підписано додаток №4, яким передбачений режим скидання стічних вод та нормативи якості стічних вод, що скидаються споживачем у систему централізованого водовідведення.

У відповіді на відзив позивач вказував про хибність тверджень відповідача, оскільки Правила приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси передбачають, що при встановленні нормативів скиду забруднюючих речовин у систему каналізації м. Одеси при укладенні договорів зі споживачами відповідач має керуватися допустимими концентраціями забруднюючих речовин, які передбачені в додатках до Правил виходячи з профілю кожного окремого підприємства, організації, установи. Щодо оплати всіх рахунків за скид понаднормативних стічних вод позивач зазначав, що відповідач користується монопольним становищем на ринку послуг водопостачання та водовідведення в регіоні, у звязку з чим несплата рахунків призвела б до відключення водопостачання.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.12.2018 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Визнано недійсними положення додатку 4 до договору № 30080 від 16.03.2015 року про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення щодо встановлення до товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Одескабель» нормативів якості стічних вод по наступним показникам: Алюміній, Кадмій, Нікель, Ртуть, Свинець, Феноли, Фториди, Формальдегид, Фосфати, Хром шестивалентний, Хром тривалентний, Хімічне споживання кисню (ХСК, рос. - ХПК), Мінеральний склад, Сульфіди, Кальцій, Магній та недійсність встановлення до ТОВ «ТД Одескабель» гранично допустимих концентрацій ОСОБА_1 амонійного в розмірі 10 мг/л замість 18 мг/л та Жирів в розмірі 15 мг/л замість 30 мг/л. Стягнуто з ТОВ Інфокс в особі філії Інфоксводоканал на користь ТОВ Торговий дім Одеського кабельного заводу Одескабель судовий збір у розмірі 1 762 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішення, ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати повністю і прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. Скаржник вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, та висновки викладені в рішенні суду не відповідають обставинам справи. При цьому скаржник вказує те, що пунктом 7.9 Правил приймання стічних вод встановлені допустимі концентрації для 27-ми забруднюючих речовин стічних вод підприємств, організацій та установ, наведених у додатку 1 до цих Правил. З огляду на те, що у переліку підприємств, визначених у додатку 1 до Правил приймання стічних вод, позивач відсутній, то на підставі п. 7.9 цих Правил до нього застосовується допустима концентрація речовин у вигляді додатка № 4 до договору, який є його невідємною частиною, погоджений обома сторонами, підписаний уповноваженими особами та скріплений печатками. Вказаним додатком №4 встановлено 30-ть забруднюючих речовин, 14-ть з яких тотожні додатку 2 Правил приймання стічних вод, решта 16-ть забруднюючих речовин додані відповідачем на підставі п. 7.9 Правил. Таким чином, перелік речовин, зазначений у додатку № 4 до договору, за скид понаднормативних стоків був правомірно застосований відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим. Позивач зазначає, що ТОВ «Торговий дім Одеського кабельного заводу «Одескабель» відсутнє у переліку підприємств, визначених у додатку 1 до Правил приймання стічних вод, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що до нього мають застосовуватися допустимі концентрації забруднюючих речовин, що не перевищують нормативи, визначені в додатку 2 до цих Правил, яким встановлені нормативи по 14-ти показникам, що значно менше ніж встановлено додатком № 4 до договору. Положення п. 1.7 Правил приймання стічних вод, яке передбачає встановлення водоканалом кожному конкретному підприємству режимів і нормативів скидання забруднюючих речовин у систему каналізації м. Одеси, які не підлягають погодженню з місцевими органами Мінекоресурсів та Міністерством охорони здоровя України, скаржником витлумачено не вірно.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги усі учасники судового процесу в порядку передбаченому ст. ст. 120, 121 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, проте позивач не скористався наданим законом правом на участь свого представника в засіданні суду. Оскільки частиною 12 ст. 270 ГПК передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.03.2015 року між ТОВ Інфокс в особі філії Інфоксводоканал (водоканал) та ТОВ Торговий дім Одеського кабельного заводу Одескабель (споживач) було укладено договір № 30080 про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення, згідно з п. 1.1 якого водоканал зобовязався надавати споживачу відповідної якості послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення, а споживач зобовязався оплачувати послуги в порядку і умовах, визначених договором та діючим законодавством.

В преамбулі даного договору зазначено, що його укладено на підставі норм Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та, зокрема, Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених Наказом Держбуду України від 19.02.2002 року № 37 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 26.04.2002р. за № 403/6691, Правил приймання стічних вод підприємств, установ і організацій м. Одеси, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 14.06.2007 № 632 (далі - Правила № 632 ).

За умовами п. 2.3.17 договору споживач зобовязався відшкодувати матеріальні збитки, нанесені комунальним системам каналізації, спорудам, устаткуванням та пристроям, а також водним обєктам, що викликані скиданням ненормативно-очищених стічних вод у міську каналізацію.

Згідно з п. 8.1 договору, він набуває чинності з дати прийняття в експлуатацію засобу обліку води та підписання обома сторонами відповідного акту технічного обстеження водомірного вузла та діє протягом з 16.03.2015р. до 31.12.2020 року, але у будь-якому випадку в частині розрахунків за отримані послуги з водопостачання та водовідведення до повного погашення заборгованості.

В свою чергу, нормативи якості стічних вод визначені у додатку № 4 до даного договору, згідно з яким водоканалом встановлені споживачу нормативи по 30 показникам, концентрація яких не повинна бути перевищена в стічних водах підприємства перед скидом у міську каналізацію.

Листом від 01.06.2018 № 387 ТОВ Торговий дім Одеського кабельного заводу Одескабель повідомило ТОВ Інфокс в особі філії Інфоксводоканал про те, що встановлення додатком 4 до договору № 30080 від 16.03.2015р. нормативів якості стічних вод по 30-ти показникам, концентрація яких не повинна бути перевищена в стічних водах підприємства перед скидом у міську каналізацію, суперечить вимогам Правил приймання стічних вод підприємств, установ і організацій м. Одеси з огляду на те, що товариство відсутнє в переліку підприємств наведених в додатку 1 до цих Правил, до нього мають застосовуватися допустимі концентрації забруднюючих речовин, визначені в додатку 2 до цих Правил, яким встановлені нормативи по 14-ти показникам, що значно менше ніж встановлено додатком 4 до Правил. Вказуючи те, що дія вищевказаних Правил поширюється на підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації (далі- Водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності і відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації м. Одеси, позивач виклав відповідачеві пропозицію привести договір у відповідність до вимог Правил, шляхом підписання додаткової угоди про внесення змін до додатку № 4 до договору. Додатком до згаданого листа є проект додаткової угоди № 1 до договору № 30080 від 16.03.2015р., підписаний позивачем зі свого боку, в якому викладено додаток № 4 до договору в новій редакції.

У відповідь на це звернення, ТОВ Інфокс в особі філії Інфоксводоканал листом від 25.06.2018р. повідомило позивача про те, що встановлення Водоканалом режиму та нормативів скиду забруднюючих речовин у систему каналізації м. Одеси передбачено п. 1.7 Правил № 632, згідно з п. 2.4 цих Правил підприємства зобовязані дотримуватися встановлених Водоканалом кількісних і якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках підприємств, компенсувати збитки, заподіяні скидом стічних вод у систему міської каналізації, у звязку з чим не вбачає за можливе вносити зміні до додатку № 4 до договору.

Наведене стало підставою для звернення позивача до господарського суду з даним позовом.

Предметом даного спору є вимога позивача визнати недійсними на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України положення додатку № 4 до договору № 30080 від 16.03.2015 року про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення щодо встановлення позивачеві нормативів якості стічних вод по наступним показникам: алюміній, кадмій, нікель, ртуть, свинець, феноли, фториди, формальдегид, фосфати, хром шестивалентний, хром тривалентний, хімічне споживання кисню (ХСК), мінеральний склад, сульфіди, кальцій, магній та недійсним встановлення позивачеві гранично допустимих концентрацій азоту амонійного в розмірі 10 мг/л замість 18 мг/л та жирів в розмірі 15 мг/л замість 30 мг/л. Обґрунтована дана вимога тим, що показники речовин, концентрація яких не повинна бути перевищена в стічних водах позивача перед скидом у міську каналізацію, передбачені додатком № 4 до договору № 30080 від 16.03.2015 року про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення, укладеного між сторонами, не відповідають вимогам Правил приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 14.06.2007р. № 632.

Задовольняючи позов місцевий господарський суд керувався приписами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, ч. 1 ст. 207 ГК України та на підставі встановлених обставин даної справи виходив із того, що позивачем доведено недійсність окремих положень додатку № 4 до договору про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення від 16.03.2015 року, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів в цілому погоджується з правомірним висновком місцевого суду про задоволення заявлених ТОВ Торговий дім Одеського кабельного заводу Одескабель позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 1.5, 1.6, 1.7 Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених Наказом Держбуду України від 19.02.2002 року № 37 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 26.04.2002р. за № 403/6691, що були чинними на момент укладення договору (далі Правила № 37), на підставі цих Правил та Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових стічних вод у системи каналізації населених пунктів (далі - Інструкція) Водоканали розробляють місцеві Правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту (далі - місцеві Правила приймання), у яких установлюються допустимі концентрації (далі - ДК) для кожної забруднюючої речовини, що може скидатися Підприємствами в систему каналізації, а також відображаються місцеві особливості приймання стічних вод Підприємств у міську каналізацію.

Місцеві Правила приймання згідно з Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" затверджують виконавчі органи місцевих рад за поданням Водоканалів після погодження з територіальними органами Мінекоресурсів та Міністерства охорони здоров'я України. Місцеві Правила приймання є обов'язковими для всіх Підприємств, яким Водоканали надають послуги з водовідведення та які розташовані на території даної місцевої ради.

Водоканали встановлюють кожному конкретному Підприємству режими і нормативи скиду забруднюючих речовин у систему каналізації населеного пункту, які не підлягають погодженню з місцевими органами Мінекоресурсів та МОЗ України.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 14.06.2007 № 632 затверджені Правила приймання стічних вод підприємств, установ і організацій м. Одеси (далі - Правила № 632), що були чинними на момент укладення договору, розроблені відповідно до вищезгаданих Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених Наказом Держбуду України від 19.02.2002 року № 37 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 26.04.2002р. за № 403/6691, які поширюються на підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації (далі- Водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності і відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації м. Одеси (п. 1.2).

Згідно з п.п. 1.5, 1.6, 1.7 вказаних Правил № 632, в цих Правилах установлюються допустимі концентрації (далі - ДК) для кожної забруднюючої речовини, що може скидатися Підприємствами в систему каналізації, а також відображаються місцеві особливості приймання стічних вод Підприємств у міську каналізацію.

Правила є обов'язковими для всіх Підприємств, яким Водоканал надає послуги з водовідведення, та які розташовані на території м. Одеси.

Водоканал встановлює кожному конкретному Підприємству режими і нормативи скиду забруднюючих речовин у систему каналізації м. Одеси, які не підлягають погодженню з місцевими органами Мінекоресурсів та Міністерством охороні здоровя України.

Згідно з п. 2.2 Правил № 632 Водоканал зобов'язаний, зокрема, установлювати кожному Підприємству кількісні та якісні показники приймання стічних вод до міської каналізації, а також вимоги щодо додержання певного режиму скиду стічних вод з урахуванням діючих вимог водокористування при укладанні договорів з Підприємствами на послуги водокористування.

Пунктом 7.9 Правил № 632 передбачено, що встановлені ДК для 27-ми забруднюючих речовин стічних вод підприємств, організацій та установ наведені в додатку 1.

Для підприємств, організацій та установ, що відсутні в додатку 1:

- при наявності тільки господарчо -побутових стоків встановлені ДК наведені в додатку 2;

- для підприємств, організацій та установ мясної, молочної та харчової галузі (кафе, бари, ресторани та ін.) встановлені ДК наведені в додатку 3;

- для підприємств, організацій та установ автотранспорту та автомийок встановлені ДК наведені в додатку 4;

- для всіх інших категорій підприємств, організацій та установ ДК наведені у додатку 2.

Пунктом 8.3 Правил № 632 визначено, що істотною умовою договору на водокористування в частині скиду (приймання) стічних вод Підприємств у систему міської каналізації є, зокрема, ДК забруднюючих речовин у стічних водах, що скидаються Підприємством.

У додатку 1 до Правил № 632 вказані конкретні підприємства, організації та установи, для яких встановлені допустимі величини концентрацій для 27-ми забруднюючих речовин стічних вод.

ТОВ Торговий дім Одеського кабельного заводу Одескабель у переліку підприємств, вказаних у додатку 1 до Правил № 632, відсутнє.

В свою чергу, у додатку 2 до Правил № 632 наведені допустимі величини концентрацій для 14-ти забруднюючих речовин стічних вод, а саме:

РечовинаДопустимі концентрації речовин, мг/л
pH6,5-9,0
Завислі речовини120
БСК5100
Жири30
Азот амонійний18
Залізо загальне0,5
Мідь0,06
СПАР5
Сульфати300
Хлориди350
Цинк0,2
Нафтопродукти0,7
Нітрати10,2
Нітрити1

Згідно з довідкою ТОВ Торговий дім Одеського кабельного заводу Одескабель № 737 від 15.11.2018р., товариство здійснює оптово-роздрібну торгівлю кабельно-провідниковою продукцією, не є виробником кабельної продукції та не має на балансі устаткування для виробництва кабельної продукції. Згідно з даними водогосподарського балансу, що є додатком № 6 до договору № 30080 від 16.03.2015р., у позивача наявні лише господарчо-побутові стоки.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач не є підприємством мясної, молочної та харчової галузі (кафе, бари, ресторани та ін.), автотранспорту та автомийок, то до нього мають застосовуватися встановлені допустимі концентрації забруднюючих речовин, що не перевищують нормативи наведені в додатку 2 до Правил № 632, яким визначено нормативи по 14-ти показникам. Шляхом співставлення спірного додатку № 4 до договору та додатку 2 до Правил № 632 судом установлено, що наведені у додатку 2 встановлені допустимі концентрації є значно меншими, ніж встановлені спірним додатком № 4 до договору № 30080 від 16.03.2015р. Крім того, у вказаному додатку № 4 нормативи по таким речовинам як: азот амонійний та жири є значно нижчими, ніж ті, що наведені у додатку 2 до Правил № 632.

Таким чином, із встановлених судом апеляційної інстанції обставин даної справи вбачається, що умови договору № 30080 від 16.03.2015р. в цій частині суперечать вимогам Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених Наказом Держбуду України від 19.02.2002 року № 37 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 26.04.2002р. за № 403/6691, що були чинними на момент укладення договору, та Правил № 632. Показники речовин, концентрація яких не повинна бути перевищена в стічних водах ТОВ Торговий дім Одеського кабельного заводу Одескабель перед скидом у міську каналізацію, встановлені відповідачем у додатку № 4 до договору, не відповідають вимогам Правил № 632, що безумовно порушує права позивача, як споживача послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, який повинен оплачувати послуги в порядку і на умовах визначених договором і діючим законодавством.

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, згідно з частиною 1 якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з розясненнями, що містяться в п. 2.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 № 11, на підставі статті 215 ЦК України недійсними можуть визнаватися не лише правочини, які не відповідають цьому Кодексу, а й такі, що порушують вимоги інших законодавчих актів України, указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи колегія суддів вважає вірним висновок місцевого суду про те, що позивачем доведено недійсність спірних положень додатку № 4 до договору про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення № 30080 від 16.03.2018 року, тому позовні вимоги є обґрунтованими і правильно були задоволені місцевим судом.

Апеляційним судом не приймаються до уваги викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника, оскільки такі доводи є наслідком помилкового довільного тлумачення відповідачем змісту пункту 1.7 Правил № 632, яким передбачено, що Водоканал встановлює кожному конкретному Підприємству режими і нормативи скиду забруднюючих речовин у систему каналізації м. Одеси, які не підлягають погодженню з місцевими органами Мінекоресурсів та Міністерством охороні здоровя України, у звязку з тим, що згідно з вимогами Правил № 37 розроблені Водоканалом місцеві Правила № 632 були затверджені виконавчим комітетом Одеської міської ради за поданням Водоканалу вже після погодження їх з територіальними органами Мінекоресурсів та Міністерства охорони здоров'я України.

Отже, при встановленні кожному конкретному підприємству кількісних та якісних показників приймання стічних вод до міської каналізації відповідач повинен керуватися п. 7.9 Правил № 632, яким встановлені допустимі концентрації забруднюючих речовин, наведені у додатках 1, 2, 3, 4 до цих Правил, відповідно до профілю діяльності кожного окремого підприємства, організації, установи.

Інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування правильного рішення місцевого суду відсутні.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 2881,50 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 17 грудня 2018 року у справі № 916/1834/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Інфокс в особі філії Інфоксводоканал - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Повна постанова складена 15.03.2019.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Лавриненко Л.В.

ОСОБА_2