ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2019м. ДніпроСправа № 904/5160/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Татарчук В.О. за участю секретаря судового засідання Нечепоренко Є.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Військового прокурора Криворізького гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (м. Київ)

до концерну «Військторгсервіс» (м. Київ) в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» концерну «Військторгсервіс» (м. Одеса),

фізичної особи-підприємця Кіріченко Людмили Іванівни (м. Кривий Ріг)

про визнання договору недійсним та повернення нерухомого державного майна

Представники:

прокурор: не з'явився

від позивача: не з'явився

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Військовий прокурор Криворізького гарнізону Південного регіону України звернувся з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до концерну «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» концерну «Військторгсервіс», фізичної особи-підприємця Кіріченко Людмили Іванівни про визнання недійсним договору надання посередницьких послуг на комісійних засадах № ВКС-1766 від 01.12.2017 та зобов'язання фізичної особи-підприємця Кіріченко Людмили Іванівни повернути за актом приймання-передачі державі - Міністерству оборони України - частину приміщень № 26 та № 27 другого поверху будівлі торгового центру «Україна», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мкрн Всебратське-2, буд. 62.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- 01.12.2017 між концерном «Військторгсервіс» та фізичною особою-підприємцем Кіріченко Людмилою Іванівною укладено договір № ВКС-1766 про надання посередницьких послуг на комісійних засадах;

- при укладенні договору були порушені загальні вимоги, додержання яких є обов'язковою умовою чинності правочину, а саме ст.ст. 5, 9, 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 287 ГК України та абз. 2 п. 4 Порядку надання дозволу військовим частинам Збройних Сил на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2000 № 778;

- спірний договір є удаваним правочином, який укладений для приховання іншого правочину - договору оренди нерухомого державного майна.

Позивач у письмових поясненнях підтримує позовні вимоги та просить задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач-1 у відзиві заперечує проти позову, вказуючи на те, що:

- згідно з ч. 2 ст. 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір), а тому твердження прокурора про те, що договір №ВКС-1766 про надання посередницьких послуг на комісійних засадах від 01.12.2017 фактично є договором оренди не відповідає дійсності;

- на підставі передавального акту на балансі філії «Одеське управління військової торгівлі» обліковано будівлю торгового центру «Україна» розташовану за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, мкрн Всебратське-2, буд. 62, до складу якої входять приміщення №№ 26, 27 наявність вказаного майна на балансі філії «ОУВТ» також підтверджується балансовою довідкою від 28.12.2018;

- частина приміщень №№ 26, 27 не може бути передана відповідачем-2 за актом приймання-передачі Міністерству оборони України, так як майно закріплене за концерном і передача здійснюється лише у визначеному законом порядку.

Також, відповідач-1 звернувся з клопотанням про закриття провадження у справі. Клопотання обґрунтоване наступним:

- з урахуванням п. 6.5.3 договору концерн «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» повідомив ФОП Кіріченко Л.І. листом від 21.12.2018 №1836 про припинення з 31.12.2018 дії договору №ВКС-1766 від 01.12.2017 шляхом відмови від нього та про необхідність звільнення приміщень;

- між сторонами відсутні будь-які договірні відносини щодо використання відповідачем-2 частини приміщень №№26, 27;

- спірне майно перебуває у володінні та користуванні концерну «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі», а тому відсутній предмет спору у справі №904/5160/18.

Відповідач-2 зазначає що:

- по справі вважає себе потерпілою, а не відповідачем-2, оскільки залишилась без місця роботи;

- на виконання спірного договору сплачувала рахунки за електроенергію, воду та вивіз відходів;

- повертає частину приміщень №№ 26, 27 другого поверху будівлі торгового центру «Україна», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мкрн Всебратське-2, буд. 62.

Військовий прокурор та сторони не забезпечили явку представників в судове засідання. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників військового прокурора і сторін, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

В судовому засіданні 11.03.2019 були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2017 між концерном «Військторгсервіс» в особі начальника філії «Одеське управління військової торгівлі» концерну «Військторгсервіс» (сторона-1) та фізичною особою-підприємцем Кіріченко Л.І. (сторона-2) укладено договір № ВКС-1766 про надання посередницьких послуг на комісійних засадах.

Під послугами у сфері побутового обслуговування, які є предметом даного договору, розуміються наступні послуги (назва групи та виду побутового обслуговування населення, який здійснюється стороною-2, викладено у відповідності до наказу Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України № 51 від 19.02.2002 «Про затвердження галузевого класифікатора «Класифікація послуг і продукції у сфері побутового обслуговування (ГК 201-01-2001)» зі змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства економіки України № 1103 від 06.10.2009 (код ГКПП): 01.180.40 послуги перукарень для хлопчиків та чоловіків (п. 2.2 договору).

Відповідно до п. 2.3 договору, вказаний у п. 2.2 даного договору, комплекс послуг у сфері побутового обслуговування, надається стороною-2 за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мкрн Всебратське-2, 62 (частина приміщень № 26 та № 27, які розташовані на другому поверсі будівлі торгового центру «Україна»).

Згідно з п. 4.1 договору вартість наданих стороною-1 посередницьких послуг на комісійних засадах є договірною, визначається сторонами та складає 912грн за місяць, урахуванням ПДВ.

Сторона-2 компенсує стороні-1 усі фактичні витрати, необхідні для виконання даного договору (електрична енергія, водопостачання, водовідведення та інші) на підставі понесених стороною-1 фактичних витрат, у визначених у п. 4.3 даного договору порядку та строках (п. 4.2 договору).

Згідно з п. 4.3 договору сторона-2 здійснює попередню оплату вартості наданих послуг на банківський рахунок сторони-1 у термін до 10-го числа поточного місяця.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині визнання недійсним договору про надання посередницьких послуг на комісійних засадах № ВКС-1766 від 01.12.2017 з таких підстав.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В силу положень ч. 1 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Як зазначено вище між сторонами було укладено договір № ВКС-1766 від 01.12.2017 про надання посередницьких послуг на комісійних засадах.

Удаваність спірного договору, підтверджується самими умовами вказаного договору та порядком його виконання сторонами.

Так, відповідно до п. 3.1.1 договору, сторона-1 зобов'язується забезпечити сторону-2 необхідним обладнанням та місцем для виконання останнім своїх обов'язків за договором, а саме надання комплексу послуг у сфері побутового обслуговування, передбачених п.п. 2.2 даного договору.

Згідно з п. 4.1 договору вартість наданих стороною-1 посередницьких послуг на комісійних засадах є договірною, визначається сторонами та складає 912грн за місяць з урахуванням ПДВ.

Сторона-2 компенсує стороні-1 усі фактичні витрати, необхідні для виконання даного договору (електрична енергія, водопостачання, водовідведення та інші) на підставі понесених стороною-1 фактичних витрат, у визначених у п. 4.3 даного договору порядку та строках (п. 4.2 договору).

Згідно з п. 4.3 договору, сторона-2 здійснює попередню оплату вартості наданих послуг на банківський рахунок сторони-1 у термін до 10-го числа поточного місяця.

Суд погоджується із твердженням військового прокурора про те, що договір № ВКС-1766 від 01.12.2017 про надання посередницьких послуг на комісійних засадах, є удаваним правочином, який укладений між концерном «Військторгсервіс» та ФОП Кіріченко Л.І. для приховання іншого правочину - договору оренди нерухомого державного майна.

Наведений договір не є договором комісії, оскільки не відповідає положенням ст.ст. 1011, 1013 ЦК України.

Викладені положення пунктів 4.1 - 4.3 договору чітко визначають порядок та розмір щомісячної сплати коштів саме відповідачем-2 на користь концерну «Військторгсервіс» за надане у користування нерухоме майно концерну «Військторгсервіс», а саме: частину приміщень № 26 та № 27 другого поверху будівлі за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мкрн Всебратське-2, буд. 62.

В ході вирішення спору відповідачами не виконані вимоги ч. 1 ст. 74 ГПК України та не спростовані твердження військового прокурора про те, що ФОП Кіріченко Л.І. використовувала нерухоме майно концерну «Військторгсервіс» для здійснення власної підприємницької діяльності з надання перукарських послуг.

Таким чином, сукупність вищевикладених обставин, зміст та порядок виконання умов спірного договору відповідачами свідчать про те, що при укладенні договору № ВКС-1766 від 01.12.2017 про надання посередницьких послуг на комісійних засадах реальне волевиявлення концерну «Військторгсервіс» та ФОП Кіріченко Л.І. були спрямовані на виникнення у відповідача-2 строкового оплатного права володіння та користування частинами приміщень.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ЦК України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відносини щодо оренди державного майна регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами ст. 287 ГК України орендодавцями щодо державного та комунального майна є Фонд державного майна України, його регіональні відділення - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених Законом.

У відповідності до вимог абз. 2 п. 4 Порядку надання дозволу військовим частинам Збройних Сил на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2000 № 778 дозвіл на передачу нерухомого військового майна в оренду надається Міністерством оборони або уповноваженими ним органами військового управління за погодженням відповідно з Фондом державного майна чи його регіональними відділеннями (представництвами).

Суд зазначає, що при укладенні спірного договору не були дотримані положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та Порядку надання дозволу військовим частинам Збройних Сил на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2000 № 778.

Про вказані порушення йдеться і в інформаційній довідці Регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській області від 23.06.2018 про результати перевірки виконання орендарями умов договорів оренди державного нерухомого майна, що перебуває на балансі філії «Одеське управління військової торгівлі «Концерну Військторгсервіс».

Наведене свідчить про необхідність визнання недійсним спірного договору на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Суд закриває провадження у справі в частині зобов'язання фізичної особи-підприємця Кіріченко Л.І. повернути спірні приміщення з огляду на наступне.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

В ході вирішення спору встановлено, що частина приміщень №№ 26, 27 другого поверху будівлі торгового центру «Україна», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мкрн Всебратське-2, буд. 62 звільнені відповідачем-2.

Згідно з наданим відповідачем-1 актом огляду частини приміщень №№ 26,27 другого поверху будівлі торгового центру «Україна» (Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, мкрн Всебратське-2,62 від 02.01.2019 частина приміщень №№ 26, 27, які використовувались фізичною особою-підприємцем Кіріченко Людмилою Іванівною (на підставі договору від 01.12.2017 №ВКС-1766) на день огляду вивільнені, знаходяться у користуванні філії «ОУВТ» та не використовуються жодними іншими особами.

Доказів використання приміщень відповідачем-2 на час вирішення спору військовим прокурором та позивачем не надано.

Враховуючи викладене, провадження у справі щодо зобов'язання відповідача-2 повернути частину приміщень № 26 та № 27 другого поверху будівлі торгового центру «Україна», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мкрн Всебратське-2, буд. 62 підлягає закриттю за відсутності предмету спору.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання недійсним договору надання посередницьких послуг на комісійних засадах № ВКС-1766 від 01.12.2017.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Військового прокурора Криворізького гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до концерну «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» концерну «Військторгсервіс» і фізичної особи-підприємця Кіріченко Людмили Іванівни задовольнити частково.

Визнати недійсними договір надання посередницьких послуг на комісійних засадах № ВКС-1766 від 01.12.2017, який укладено між концерном «Військторгсервіс» (ідентифікаційний код 33689922) в особі начальника філії «Одеське управління військової торгівлі» концерну «Військторгсервіс» та фізичною особою-підприємцем Кіріченко Людмилою Іванівною (ідентифікаційний код НОМЕР_1).

Стягнути з концерну «Військторгсервіс» (03151 м. Київ, вул. Молодогвардійська, 28-А, ідентифікаційний код 33689922) в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» концерну «Військторгсервіс» (65063 м. Одеса, вул. Армійська, 10-А, ідентифікаційний код 35123222) на користь Військової прокуратури Південного регіону України (65012 м. Одеса, вул. Пироговська, 11, ідентифікаційний код 38296363, р/р 2762, ДКСУ, м. Київ, МФО 820172) 1762грн - витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Кіріченко Людмили Іванівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Військової прокуратури Південного регіону України (65012 м. Одеса, вул. Пироговська, 11, ідентифікаційний код 38296363, р/р 2762, ДКСУ, м. Київ, МФО 820172) 1762грн - витрат по сплаті судового збору.

Закрити провадження у справі в частині зобов'язання фізичної особи-підприємця Кіріченко Людмили Іванівни (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) повернути за актом прийому-передачі державі - Міністерству оборони України - частину приміщень № 26 та № 27 другого поверху будівлі торгового центру «Україна», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мкрн Всебратське-2, буд. 62.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено - 20.03.2019.

Суддя В.О. Татарчук