ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.03.2019 Справа № 905/19/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Стукаленко К.І., при секретарі судового засідання Турко А.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Донмашгруп», м.Краматорськ, Донецька область

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Шахта імені О.Ф.Засядька», м.Авдіївка, Донецька область

про стягнення заборгованості за договором про виконання робіт №15/04-15/290 від 15.04.2015 у сумі 94540,00грн, пені у сумі 14126,61грн, 3% річних у сумі 6292,06грн та інфляційних втрат у сумі 25586,02грн, всього 140544,69грн

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Донмашгруп», м.Краматорськ, Донецька область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Шахта імені О.Ф.Засядька», м.Авдіївка, Донецька область, про стягнення заборгованості за договором про виконання робіт №15/04-15/290 від 15.04.2015 у сумі 94540,00грн, пені у сумі 14126,61грн, 3% річних у сумі 6292,06грн та інфляційних втрат у сумі 25586,02грн, всього 140544,69грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про виконання робіт №15/04-15/290 від 15.04.2015 в частині повної та своєчасної оплати робіт.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У судові засідання 27.02.2019 та 13.03.2019 представники сторін не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином; відповідач відзиву на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив; позивач також не надав доказів поважності причин неявки. Клопотання позивача про розгляд справи за відсутності представника від 12.02.2019 за вимогами Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» не може бути розцінене в якості електронного документу через відсутність електронного цифрового підпису, отже, до уваги судом не приймається.

Разом з тим, зважаючи на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справи по суті в даному судовому засіданні.

Враховуючи ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк згідно зі ст.178 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

15.04.2015 між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Донмашгруп» (підрядник) та відповідачем, Публічним акціонерним товариством «Шахта імені О.Ф.Засядька» (замовник) був укладений договір про виконання робіт №15/04-15/290, відповідно до п.п.1.1,1.2 якого підрядник зобов'язався виконати роботи з поточного або капітального ремонту обладнання у кількості, за номенклатурою, ціною, у строки та на умовах, узгоджених сторонами в специфікаціях до цього договору, які є невід'ємною частиною цього договору, а замовник зобов'язався оплатити і прийняти зазначені роботи.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.3 договору ціна і загальна вартість виконання робіт вказані у специфікаціях до цього договору. Строки виконання робіт, що виконуються за цим договором, узгоджуються і відображаються сторонами у специфікаціях. Ціна та вартість робіт встановлюється у валюті гривня і узгоджується для кожного заказу на виконання робіт окремо і відображається у відповідних специфікаціях до цього договору.

Згідно з п. 3.2 договору порядок розрахунків здійснюються згідно з умовами специфікацій.

Пунктом 9.1 договору в редакції протоколу узгодження розбіжностей до договору визначено, що договір набирає чинності з моменту досягнення сторонами угоди за всіма істотними умовами, укладення договору і діє по 15.04.2016. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору ні однією із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляду його умов.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи відомостей щодо направлення однією із сторін договору заяв про припинення його дії, суд дійшов висновку про продовження сторонами строку дії договору, зокрема, на 2016 рік, тобто на період спірних правовідносин. Доказів протилежного сторонами не надано.

Як встановлюється матеріалами справи, в межах договору №15/04-15/290 від 15.04.2015 сторонами було укладено специфікацію №1 від 15.04.2015, відповідно до якої загальна вартість робіт склала з ПДВ 87000,00грн.

Відповідно до п. 1.1 специфікації в редакції протоколу узгодження розбіжностей до договору сторонами погоджено, що передоплата у розмірі 50%, що складає 43750,00грн, у т.ч. ПДВ 20% - 7250,00грн виплачується замовник після укладання цього договору, специфікації та на підставі виставленого підрядником рахунку. Згідно з п. 1.2 специфікації №1 від 15.04.2015 остаточний розрахунок у розмірі 50%, що складає 43750,00грн, у т.ч. ПДВ 20% - 7250,00грн, виплачується замовником протягом 5 банківських днів з моменту виконання робіт та підписання акту надання послуг/виконаних робіт.

У виконання прийнятих на себе зобов'язань за договором №15/04-15/290 від 15.04.2015 підрядник виконав роботи з ремонту насосу КВН50-1,5, а замовник їх прийняв, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №4 від 21.04.2015 на суму 87000,00грн. Крім того, на виконання умов договору підрядник виконав роботи з ремонту редуктора ЦфШнГ, а замовник їх прийняв, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №212 від 11.07.2016 на суму 78240,00грн.

Вказані акти здачі-приймання робіт підписані повноважними представниками сторін без зауважень стосовно якості та обсягу виконаних робіт, містять посилання на договір №15/04-15/290 від 15.04.2015, внаслідок чого, враховуючи приписи положень ст.ст. 76, 77, 91 Господарського процесуального кодексу України, приймаються судом як такі, що підтверджують належне виконання позивачем ремонтних робіт та прийняття їх відповідачем.

За наслідком виконання робіт підрядником виставлено замовнику рахунки на оплату №12 від 21.04.2015 на суму 87000,00грн та №210 від 11.07.2016 на суму 78240,00грн.

В свою чергу, на виконання умов договору №15/04-15/290 від 15.04.2015 відповідачем шляхом безготівкового переказу були перераховані грошові кошти позивачу в якості оплати виконаних робіт: за актом здачі - приймання робіт (надання послуг) №4 від 21.04.2015 на суму 50700,00грн, що підтверджується копіями платіжних доручень: №5929 від 26.06.2015 на суму 20700,00грн, №15445 від 28.10.2015 на суму 5000,00грн, №16466 від 10.12.2015 на суму 5000,00грн, №2094 від 01.04.2016 на суму 10000,00грн, №3013 від 11.05.2016 на суму 10000,00грн; за актом здачі - приймання робіт (надання послуг) №212 від 11.07.2016 на суму 20000,00грн, що підтверджується копією платіжного доручення №6893 від 21.12.2016 на суму 20000,00грн.

Таким чином, відповідач здійснив часткову оплату вартості виконаних позивачем робіт за договором №15/04-15/290 від 15.04.2015 на загальну суму 70700грн. Решта вартості робіт за актом здачі - приймання робіт (надання послуг) №4 від 21.04.2015 на суму 37000грн та за актом здачі - приймання робіт (надання послуг) №212 від 11.07.2016 на суму 58240грн, всього на суму 94540,00грн, залишилась несплаченою.

Звернення позивача до відповідача з вимогою про сплату заборгованості у розмірі 94540,00грн та пені у розмірі 15672,13грн у семиденний строк з дня отримання вимоги, як стверджує позивач, не призвело до сплати вартості робіт за договором, відповіді на вимогу позивач не отримав. Зазначена вимога була направлена цінним листом на адресу відповідача 09.06.2017 та, як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, отримана відповідачем 15.06.2017.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про виконання робіт №15/04-15/290 у сумі 94540,00грн. Розглядаючи позов в цій частині, суд дійшов висновку про порушення відповідачем умов договору в частині повної та своєчасної оплати виконаних позивачем ремонтних робіт. Такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір.

Відповідно до приписів ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Проаналізувавши укладений між сторонами договір №15/04-15/290 від 15.04.2015, суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором підряду, отже, правовідносини сторін підпадають під регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

Між тим, обставини справи свідчать, що відповідач не здійснив остаточного розрахунку за виконані позивачем ремонтні роботи за актом №4 від 21.04.2015 у визначений п. 1.2 специфікації №1 від 15.04.2015 строк - до 28.04.2015 включно. Доказів сплати вартості робіт, виконаних за актом №212 від 11.07.2016, у семиденний термін з дня отримання вимоги, тобто до 22.06.2017 включно, матеріали справи також не містять. Таким чином, внаслідок несплати вартості робіт у відповідача виникла заборгованість №15/04-15/290 від 15.04.2015 в розмірі 94540,00грн, наявність якої відповідачем не спростовано.

На підставі викладеного, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу за договором №15/04-15/290 від 15.04.2015 в розмірі 94540,00грн, отже, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 14126,61грн, нарахованої на підставі п.5.3 договору в редакції протоколу узгодження розбіжностей до договору про виконання робіт №15/04-15/290 від 15.04.2015 за період з 15.07.2018 по 14.12.2018, суд зазначає таке.

Умовами п.5.3 договору в редакції протоколу узгодження розбіжностей до договору про виконання робіт №15/04-15/290 від 15.04.2015 встановлено, що у разі порушення замовником терміну остаточного розрахунку за виконані роботи, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несплачених робіт за кожний день прострочення, при цьому виконання грошового зобов'язання погашається замовником шляхом сплати в першу чергу основної суми боргу за даним договором.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч.1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

При цьому, відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачений період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане. При цьому, законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду.

Аналіз умов договору №15/04-15/290 від 15.04.2015 свідчить про відсутність умов щодо збільшення встановленого законом періоду нарахування пені, з огляду на що суд дійшов висновку про невідповідність позовних вимог щодо стягнення пені, нарахованої за період з 15.07.2018 по 14.12.2018, приписам п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, отже, позов в частині стягнення пені у сумі 14126,61грн є таким, що задоволенню не підлягає.

Крім основної заборгованості за договором позивач просить стягнути з відповідача на підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних в сумі 2826,51грн - за період з 12.05.2016 по 15.12.2018, 3465,55грн - за період з 22.12.2016 по 15.12.2018, та інфляційні втрати в сумі 11724,90грн - за період червень 2016 - листопад 2018, в сумі 13861,12грн - за період січень 2017 - листопад 2018.

Розглядаючи позов в цій частині суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За результатом проведеної судом перевірки встановлено, що здійснений позивачем розрахунок 3% річних є неправильним, з огляду на те, що позивач невірно визначив початок періоду виникнення виконання грошового зобов'язання за актом здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) №212 від 11.07.2016.

Так, за розрахунком суду 3% річних підлягають задоволенню у розмірі 5416,20 нараховані за актом №4 від 21.04.2015 в сумі 36300,00грн за період з 12.05.2016 по 15.12.2018 в сумі 2826,51грн; за актом №212 від 11.07.2016 в сумі 58240,00грн за період з 23.06.2017 по 15.12.2018 в сумі 2589,69грн, всього 5416,20грн.

Здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань також є неправильним; належним розміром інфляційних втрат є 20262,32грн, у тому числі: 11714,23грн - інфляційні втрати за прострочення сплати виконаних робіт за актом №4 від 21.04.2015 в сумі 36300,00грн за заявлений позивачем період нарахування червень 2016 - листопад 2018; 8548,09грн - інфляційні втрати за прострочення сплати виконаних робіт за актом №212 від 11.07.2016 в сумі 58240,00грн за заявлений позивачем період нарахування липень 2017 - листопад 2018.

Отже, здійснивши арифметично та методологічно правильний розрахунок, зважаючи на прострочення відповідачем грошового зобов'язання з оплати виконаних позивачем робіт за договором №15/04-15/290 від 15.04.2015, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 20262,32грн та 3 % річних у сумі 5416,20грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що згідно з п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Донмашгруп», м. Краматорськ, Донецька область, до Публічного акціонерного товариства «Шахта імені О.Ф.Засядька», м.Авдіївка, Донецька область, про стягнення заборгованості за договором №15/04-15/290 від 15.04.2015 у сумі 94540,00грн, пені у сумі 14126,61грн, 3% річних у сумі 6292,06грн та інфляційних втрат у сумі 25586,02грн, всього 140544,69грн, задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Шахта імені О.Ф.Засядька» (85065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Донмашгруп» (84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, 10П, ) заборгованість за договором №15/04-15/290 від 15.04.2015 у сумі 94540,00грн, 3% річних у сумі 5416,20грн, інфляційні втрати у сумі 20262,32грн та судовий збір у розмірі 1803,28грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

В судовому засіданні 13.03.2019 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.03.2019.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя К.І. Стукаленко