ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 березня 2019 р.

Справа № 903/114/19

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г.,

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства “Волиньобленерго” в особі Луцької міської філії

до відповідача: Житлово-комунального підприємства №3

про стягнення 41 180грн. 01коп.

за відсутності представників сторін

встановив: позивач – ПрАТ “Волиньобленерго” в особі Луцької міської філії звернувся до суду з позовом до відповідача – ЖКП №3 про стягнення 41 180грн. 01коп., з яких: 7154,65грн. заборгованості за активну електроенергію, 25 652,52грн. пені, 6 045,31грн. інфляційних втрат та 2 327,53грн. - 3% річних. Також просить стягнути з відповідача 1921грн. витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання електричної енергії №529-1143000 від 31.03.2005р. щодо оплати спожитої активної електричної енергії за період з 01.01.2018р. по 31.12.2018р.

Ухвалою суду від 11.02.2019р. відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; засідання для розгляду справи по суті призначено на 12.03.2019р.

11.03.2019р. на адресу суду від позивача надійшла заява (вх.01-57/2798/19), в якій позивач повідомляє, що 20.02.2019р. відповідачем сплачено основний борг в сумі 7154,65грн. за активну електроенергію, а також просить розгляд справи провести без участі представника позивача. Позов просить задоволити повністю (без врахування сплаченого боргу-7154,65).

12.03.2019р. на адресу суду надійшло клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованих штрафних санкцій, в якому відповідач просить зменшити розмір пені до 10%, враховуючи повне погашення заборгованості за договором, важке фінансове становище ЖКП №3, а також те, що заборгованість відповідача виникла з причин, які напряму не залежать від відповідача, несвоєчасне надходження коштів з держбюджету на компенсацію субсидій та пільг, відсутність у матеріалах справи доказів, які б свідчили про заподіяння тяжких наслідків позивачу неналежним виконанням відповідачем зобов’язання з оплати електроенергії.

Крім того, 12.03.2019р. на адресу суду надійшла заява відповідача, в якій він підтримує подане клопотання про зменшення розміру нарахованих штрафних санкцій та просить розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача.

Оскільки, явка представників сторін в судове засідання обов’язковою не визнавалась, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх в сукупності, господарський суд встановив наступне.

31.03.2005 року між позивачем (постачальником) - ВАТ “Волиньобленерго” в особі Луцької міської філії та відповідачем (споживачем)- ЖКП №3 було укладено договір про постачання електричної енергії №529-1143000.

Згідно розділу 1 вищевказаного договору, постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

В розділі 2 договору зазначено, що під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ), затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до п. 2.2.3 договору відповідач (споживач) зобов'язувався оплачувати позивачу (постачальнику) вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №2 „Порядок розрахунків" та №3 „Порядок обліку електричної енергії".

Пунктом 8.1 договору встановлено, що оплата електричної енергії та інших платежів здійснюється відповідачем (споживачем) самостійно шляхом перерахування коштів на відповідні розрахункові рахунки позивача (постачальника) електричної енергії в терміни визначені додатком №2 „Порядок розрахунків".

Згідно п. 2 додатку №2 „Порядок розрахунків" до договору №529- 1143000 від 31.03.2005р., відповідно до визначеної згідно пункту 3 цього додатку величини коштів за фактично спожиту електричну енергію позивач (постачальник) електричної енергії виписує відповідачу (споживачу) рахунок на оплату електричної енергії, який має бути оплачений протягом 3 операційних днів від дня отримання відповідачем (споживачем) рахунку.

Позивач- (постачальник) - ПрАТ “Волиньобленерго” в особі Луцької міської філії виконував умови договору та постачав відповідачу (споживачу)- ЖКП №3 електроенергію в період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року за тарифами, встановленими Національною комісією з питань регулювання електроенергетики, що підтверджується рахунками за активну електроенергію №529-1143000/1/1 від 16.01.2018р., 529-1143000/2/1 від 13.02.2018р., №529-1143000/3/1 від 16.03.2018р., №529-1143000/4/1 від 15.04.2018р., №529-1143000/11/1 від 30.11.2018р., №529-1143000/12/1 від 31.12.2018р., які одержані відповідачем, про що свідчить підпис представника ЖКП №3 на даних рахунках (а.с.24-29).

В порушення умов договору №529-1143000 від 31.03.2005р. відповідачем не виконано своїх зобов'язань щодо повної оплати за спожиту активну електричну енергію за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року у строки, порядку та розмірах, визначених договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за активну електричну енергію в сумі 7 154грн. 65коп.

Відповідно до п. 2.2.4 договору №529- 1143000 від 31.03.2018р. передбачено, що відповідач (споживач) зобов'язаний здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею позивача (постачальника) електричної енергії та електроустановками відповідача (споживача) згідно з додатком №5 „Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії".

Згідно п.7.8. договору, розрахунок величини плати за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею позивача (постачальника) електричної енергії та відповідача (споживача) здійснюється у порядку, визначеному додатком №5 „Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії".

Відповідачем вчасно не проводились оплати по виставлених рахунках за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язань –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про ринок електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

Статтею 26 Закону України „Про електроенергетику" встановлено, що споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії і несе відповідальність за порушення умов договору згідно з законодавством України.

Однак, відповідачем під час розгляду справи сплачено борг за активну електричну енергію в сумі 7360,13грн., що підтверджується платіжним дорученням №5331 від 20.02.2019р.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вищезазначене, суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України закриває провадження у справі у частині стягнення заборгованості за активну електроенергію в розмірі 7 154,65 грн., оскільки, предмет спору в зазначеній частині вимог у даній справі відсутній.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст.ст.230-232 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 нього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.2.1 договору №529- 3125000 від 14.07.2017р. передбачено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.3-2.2.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком №2 “Порядок розрахунків”, відповідач (споживач) оплачує позивачу (постачальнику) електричної енергії пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, 3% річних та інфляційні збитки.

Судом встановлено, що відповідно до п. 4.2.1 договору позивачем нарахована пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, в сумі 25652,52грн. за період з 07.02.2018р. по 05.02.2019р.

В клопотанні відповідача про зменшення розміру нарахованих штрафних санкцій від 12.03.2019р. (вх.№01-68/23/19), відповідач просить зменшити розмір пені до 10%, враховуючи повне погашення заборгованості за договором, важке фінансове становище ЖКП №3, а також те, що заборгованість відповідача виникла з причин, які напряму не залежать від відповідача, несвоєчасне надходження коштів з держбюджету на компенсацію субсидій та пільг, відсутність у матеріалах справи доказів, які б свідчили про заподіяння тяжких наслідків позивачу неналежним виконанням відповідачем зобов’язання з оплати електроенергії.

Відповідно до ст.233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов’язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов’язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання, суд повинен з’ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об’єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов’язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов’язання, незначності прострочення у виконанні зобов’язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 ЦК України).

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача, зменшення розміру пені до 10% та про стягнення з відповідача пені в сумі 2 565,25грн.

В стягненні решти суми пені в розмірі 23 087,27грн. слід відмовити.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В зв’язку з простроченням виконання грошового зобов'язання, відповідачу нараховано 6045грн. 31коп. інфляційних втрат та 2327грн. 53коп. - 3% річних за період з 07.02.2018р. по 05.02.2019р. , які є підставними та підлягають до стягнення.

Перевірка розрахунків позивача здійснена судом за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ".

Враховуючи положення ст.129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 202, 233, 236- 238, 240 ГПК України, господарський суд, –

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Житлово-комунального підприємства №3 (43025, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Винниченка, 39, ) на користь Приватного акціонерного товариства “Волиньобленерго” в особі Луцької міської філії (43021, м. Луцьк, вул. Залізнична, 1-б, ) 10 938грн. 09коп. (з яких: 2 565грн. 25коп. пені, 6045грн. 31коп. інфляційних втрат, 2327грн. 53коп. - 3% річних), а також 1921грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В стягненні 23 087грн. 27коп. пені відмовити.

4. Закрити провадження у справі в частині стягнення заборгованості в розмірі 7154грн. 65коп.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено та підписано 15.03.2019р.

Суддя                                                                      О. Г. Слободян