ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2019 р. Справа№ 910/16019/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Вінницька Т.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Орган сертифікації «Персонал-експерт» ОСОБА_2

на рішення Господарського суду міста Києва

від 19.06.2018 (повний текст складено 17.07.2018)

у справі №910/16019/17 (суддя - Борисенко І.І.)

за позовом Учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Орган

сертифікації «Персонал-експерт» ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орган Сертифікації

«Персонал-Експерт»

про стягнення 35 985,70 грн.

В С Т А Н О В И В:

Учасник Товариства з обмеженою відповідальністю «Орган сертифікації «Персонал-експерт» ОСОБА_2 (далі - Учасник ТОВ «Орган сертифікації «Персонал-експерт» ОСОБА_2, позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орган сертифікації «Персонал-експерт» (далі - ТОВ «Орган сертифікації «Персонал-експерт», відповідач) про стягнення 35 985,70 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив про неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором №25-01/1 про надання поворотної фінансової допомоги, а також Договору позики №06-01/1, який укладено для підтвердження суми боргу товариства перед ОСОБА_2, відтак просив стягнути з відповідача 31 000, 00 грн. основного боргу, 800,70 грн. 3% річних та 4 185,00 грн. інфляційних втрат.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказував, що вимоги позивача є незрозумілими та не конкретизованими, з позовної заяви не зрозуміло внаслідок невиконання якого саме правочину необхідно стягувати борг. За твердженнями відповідача, договори укладалися без погодження загальних зборів учасників ТОВ «Орган сертифікації «Персонал-Експерт» із перевищенням повноважень директора. На переконання відповідача, договір позики, поняття якого визначено положеннями ст. 1046 ЦК України, не може бути документом, на підставі якого можливо приписати борг в минулому, що суперечить природі цього правочину, а договір про надання поворотної фінансової допомоги не відповідає положенням Господарського та Цивільного кодексів України, оскільки укладено з однією і тією ж особою, а саме ОСОБА_2, тобто договір направлений на реалізацію інтересів однієї особи. Відповідач стверджував, що всі договори позики, які уклала ОСОБА_2 є афертами з її сторони, не спрямовані на настання реальних правових наслідків щодо покращення господарської діяльності товариства.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2018 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Учасник ТОВ «Орган сертифікації «Персонал-експерт» ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку, просила скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що оскаржуване рішення ухвалено за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. За твердження апелянта, суд першої інстанції не зважив на беззаперечні докази, які є в оригіналах та підтверджують, зокрема, наявність Договору між сторонами про надання фінансової допомоги учасником товариства ОСОБА_2, сплату фінансової допомоги ОСОБА_2 товариству (оригінали заяв на переказ готівки та банківські виписки, до того ж оборотно-сальдові виписки), а також факт неповернення фінансової допомоги учаснику ОСОБА_2 у встановлені строки та розмірі (оригінали банківських виписок за весь період з моменту створення товариства та відкриття рахунків). Апелянт не погодився з висновками місцевого суду про те, що оригінали заяв на переказ готівки з відміткою банку не засвідчують внесення грошових коштів (фінансової допомоги) на рахунок, оскільки ці документи видаються банком особі на момент внесення грошових коштів на рахунок і на них зазначається дата валютування. Інших документів, виходячи з усталеної практики Укрсиббанку, не видають. Крім цього, апелянт наполягав, що крім банківських виписок, до матеріалів справи долучені копії та оригінали всіх виписок з банківських рахунків товариства, які підтверджують сплату фінансової допомоги ОСОБА_2 та відсутність її повернення протягом всього періоду (включаючи особистий картковий рахунок ОСОБА_2.) тощо.

В судове засідання апеляційної інстанції 05.03.2019 з'явились представники сторін, представник позивача надав пояснення та підтримав свою апеляційну скаргу, просив задовольнити її за наведених в ній підстав, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції надав пояснення та заперечив доводи апеляційної скарги, просив не брати їх до уваги, оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, 01.07.2013 між ТОВ «Орган сертифікації «Персонал-експерт» в особі директора ОСОБА_2 (відповідач, підприємство за договором), що діє на підставі Статуту та ОСОБА_2 (позивач, засновник за договором) укладено Договір про надання поворотної фінансової допомоги №25-01/1 (далі - Договір), за умовами п.п. 1.1, 1.2 якого засновник надає поворотну фінансову допомогу, а підприємство зобов'язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах Договору. Поворотна фінансова допомога (далі допомога) - це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку в користування на визначений строк відповідно до Договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами (п. 135.5.5. статті 135 Розділу III ПК України).

За змістом розділу 2 Договору поворотна фінансова допомога надається підприємству в національній валюті України в сумі 73 000,00 грн. без ПДВ на безоплатній основі (плата за користування грошовими коштами не стягується) після підписання Договору. Поворотна фінансова допомога надається на протязі 4 (чотирьох) місяців з дати підписання Договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок відповідача з особового або іншого рахунку засновника або по заяві із готівки на поточний рахунок підприємства. Поворотна фінансова допомога надається на 365 календарних днів й використовується для потреб відповідача відповідно до статутних цілей його діяльності.

Розділом 3 Договору сторони погодили, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню не пізніше 365 календарних днів з дня її отримання. Повернення грошових коштів проводиться шляхом видачі грошових коштів засновнику щомісячно з каси підприємства або шляхом перерахування грошових коштів на особовий рахунок засновника в установі банку.

Договір згідно п. 8.1 вступає в силу з моменту його підписання та діє до 01.07.2014. Договір не може бути скасовано доки не будуть виконання всі зобов'язання по поверненню засновнику поворотної фінансової допомоги.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України ( п. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин згідно ст. ст. 193 ГК України, 525, 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що у визначений Договором період ОСОБА_2 надала підприємству поворотну фінансову допомогу в розмірі 21 500, 00 грн., в розмірі 1 000, 00 грн. та в розмірі 24 000, 00 грн., яку відповідач частково повернув, відтак залишок суми боргу на дату закінчення строку дії Договору складав 31 100, 00 грн.

За твердженнями позивача, в подальшому для підтвердження цієї суми боргу, 10.11.2015 між ОСОБА_2 (позикодавцем за договором) та ТОВ «Орган сертифікації «Персонал-Експерт» (позичальником за договором) в особі директора Слюсаренко Сергія Вікторовича (діє на підставі статуту) укладено Договір позики №06-01/1, на виконання якого ОСОБА_2, як учасник товариства, передала у власність позивача грошові кошти в розмірі 31 000, 00 грн.

Спір у справі виник в зв'язку із неповерненням суми фінансової допомоги в розмірі 31 000,00 грн., яку позивач просив стягнути в судовому порядку, а також нараховані ним на цю суму 3% річних в розмірі 800,70 грн. та інфляційні втрати в розмірі 4 185,00 грн.

Як встановлено матеріалами справи, в лютому 2013 створено та зареєстровано у встановленому законом порядку ТОВ «Орган сертифікації Персонал-Експерт», одним із засновників якого виступала ОСОБА_2, і яка на час укладення Договору про надання поворотної фінансової допомоги №25-01/1 від 01.07.2013 перебувала на посаді директора, про що й указано в цьому Договорі, в преамбулі якого, зокрема, зазначено, що ТОВ «Орган сертифікації «Персонал-експерт» (підприємство) в особі директора ОСОБА_2, що діє на підставі Статуту та ОСОБА_2 (засновник) уклали даний Договір.

Згідно наявного в матеріалах справи наказу №1/1-07 від 01.07.2013 за підписом ОСОБА_2, як директора ТОВ «Орган сертифікації «Персонал-Ескперт», наказано повернути ОСОБА_2 фінансову допомогу в розмірі 73 000, 00 грн. до 01.07.2014.

За приписами ч. 3 ст. 92 ЦК України органи чи інші особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов'язані діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою.

Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом ( ч. 3 ст. 238 ЦК ).

Як встановлено матеріалами справи, Договір про надання поворотної фінансової допомоги №25-01/1 від 01.07.2013 укладено з однією і тією ж особою ОСОБА_2, яка одночасно під час укладення діяла як директор ТОВ «Орган сертифікації «Персонал-експерт», яка отримує кошти та як учасник (засновник), що надає кошти. Умови цього Договору погоджено по суті однією особою.

Відповідно до ст. 201 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а згідно ч. 5 ст. 203 цього Кодексу правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом (ч. 7 ст. 179 ГК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Як вище згадувалось, звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що ОСОБА_2 надала підприємству поворотну фінансову допомогу в розмірі 21 500,00 грн., в розмірі 1 000, 00 грн. та в розмірі 24 000, 00 грн., на підтвердження чого надано заяви на переказ готівки від 01.07.2013, від 05.08.2013, від 16.09.2013 відповідно.

За текстом заяв на переказ готівки №065B30 від 01.07.2013, №065B25 від 05.08.2013 та №065B06 від 16.09.2013 призначенням платежу є «внесення за надання поворотної фінансової допомоги від засновника ОСОБА_2.», платником коштів є ТОВ «Орган сертифікації «Персонал-Експерт» через ОСОБА_2, отримувачем коштів - ТОВ «Орган сертифікації «Персонал-Експерт». Тобто, в призначенні і платником, і отримувачем коштів за відповідними заявами є одна особа.

Разом з цим, ці заяви на переказ коштів не підтверджують факту надання поворотної фінансової допомоги відповідачу ОСОБА_2, адже не є первинними доказами, що підтверджують факт проведення операції, як і оборотна сальдова відомість, на яку посилався позивач, яка по своїй суті є внутрішньо бухгалтерською операцією. Відповідно доводи апелянта в цій частині як безпідставні та необґрунтовані не заслуговують на увагу.

Проте достовірних, належних та допустимих доказів на підтвердження факту надання ОСОБА_2 повторної фінансової допомоги ТОВ «Орган сертифікації «Персонал-Експерт» за Договором про надання поворотної фінансової допомоги від 01.07.2013 №25-01/1 позивачем не надано.

З огляду на наведене та те, що Договір про надання поворотної фінансової допомоги укладено між однією і тією ж особою, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що згаданий Договір не відповідає вимогам ч.1 ст. 626 ЦК України, ч.1 п. 4, ч.7 ст. 179 ГК України, ст. 628 ЦК України, а з огляду на відсутність доказів його виконання та реального настання правових наслідків вважав його нікчемним.

Як встановлено матеріали справи, 10.11.2015 між ОСОБА_2 (позикодавцем за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Орган сертифікації «Персонал-Експерт» в особі директора Слюсаренко (позичальником за договором) укладено Договір позики №06-01/1 (плаї - Договір позики), за умовами п.п. 1,2,3,4,5 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти в сумі 31 000,00 грн. (позика), а позичальник зобов'язується повернути позику у визначений цим договором строк. Позика передається позикодавцем позичальнику безпосередньо при підписанні сторонами цього Договору (або частками за потребою) готівкою у касу підприємства, або у відділення банку на поточний рахунок товариства. Позика за Дговором є безпроцентною та призначена для поповнення обігових коштів позичальника. Позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику до 16.09.2016. Позика повертається у готівковій формі через касу підприємства або з поточного рахунку на карту позикодавця.

Підписання цього Договору позичальником підтверджує факт одержання ним позики від позикодавця (п. 11 Договору позики).

Цей Договір згідно п. 12 вважається укладеним і набирає чинності з моменту передання позики позичальникові.

За договором позики (ст. 1046 ЦК України) одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Доводи позивача про те, що згаданий Договір позики укладено з метою встановлення розміру поворотної фінансової допомоги учасника товариству та строку її повернення, а також підтвердження суми боргу, не заслуговують на увагу як безпідставні та необґрунтовані, адже Договір позики ( ст. 1046 ЦК ) не може бути правочином, предметом якого є залишковий борг за іншу фінансову допомогу, надану в рамках Договору про поворотну фінансову допомогу.

Крім цього, за змістом п.п. 7 та 8 Договору позики № 06-01/1 від 10.11.2015 у випадку порушення договору сторона несе відповідальність, визначену цим договором та Договором №25-01/1 від 01.07.2013 та (або) чинним законодавством України. Порушення договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом обох Договорів.

Як правомірно зазначив суд першої інстанції, кожен договір є окремим документом в розумінні приписів ст. 626-630 ЦК України, а згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Оскільки Договори №25-01/1 від 01.07.2013 та № 06-01/1 від 10.11.2015 є окремими правочинами та у випадку порушення умов Договору № 06-01/1 від 10.11.2015 не може наставати відповідальність за іншим договором, а саме, за Договором №25-01/1 від 01.07.2013, як і неналежне виконання Договору № 06-01/1 від 10.11.2015 не може свідчити про неналежне виконання Договору №25-01/1 від 01.07.2013.

З приводу наданої позивачем квитанції №29 від 08.12.2015 на суму 31 000,00 грн. з призначенням платежу «надходження готівкових коштів від ТОВ «ОС «Персонал-Експерт» за 08.12.2015 по кас. симв. 32-31000.00 грн. поворотна фін. Допомога від засновника. ОСОБА_2», відповідно до якої платником є ТОВ «Орган сертифікації «Персонал-Експерт» через ОСОБА_2, а отримувачем - ТОВ «Орган сертифікації «Персонал-Експерт», слід зазначити, що платником є не ОСОБА_2, а саме ТОВ «Орган сертифікації «Персонал-Експерт», а в призначенні платежу немає посилань на Договір позики №06-1/01 від 10.11.2015.

Досліджуючи банківські виписки, наявні в матеріалах справи, місцевий суд встановив, що 08.12.2015 не здійснено жодних фінансових операцій, в тому числі, як-то перерахування коштів за Договором № 06-01/1від 10.11.2015. Натомість, судом встановлено, що згідно наявного платіжного доручення №404 від 09.12.2015 та банківської виписки за грудень 2015 о 12 год. 06 хв. ТОВ «Орган сертифікації «Персонал-Експерт» перерахувало на власний рахунок ТОВ «Орган сертифікації «Персонал-Експерт» грошові кошти в сумі 31 000, 00 грн. з призначенням платежу «перерахунок власних коштів».

В подальшому, згідно платіжного доручення №405 від 09.12.2015 та банківської виписки за грудень 2015 о 12 год. 45 хв. цю ж саму суму знято в рахунок повернення раніше наданої безпроцентної фінансової допомоги без зазначення дати та номеру договору.

Вказані обставини встановлено судом на підставі банківських виписок за спірний період, які наявні в матеріалах справи, а також на підставі платіжних доручень №404 від 09.12.2015 та №405 від 09.12.2015. Відповідно доводи апелянта щодо не дослідження цих доказів судом першої інстанції не відповідають дійсності.

З огляду на наведене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався в позові, зокрема, перерахування позивачем грошових коштів як позику за Договором №06-10/1 від 10.11.2015 ТОВ «Орган сертифікації «Персонал-Ескперт» та не повернення останнім отриманих позичкових коштів за цим Договором.

Посилання позивача на укладену між сторонами 19.09.2016 Додаткову угоду № 1 до Договору позики № 06-01/1 від 10.11.2015 в тому сенсі, що за її змістом в рахунок неповернення суми позики ОСОБА_2 отримає перелічене в угоді майно, а саме: комп'ютери Brain Business; ноутбук HP; принтер HP Лазер Жет (СЕ528А); проектор Epson; настінний електричний котел Proterm 9KUA13; шафу бухгалтерська ВАЛБЕРГ СЛ- 150/ЗТ, не заслуговує на увагу, адже положеннями п. 2 сторони погодили вартість переданого в заставу майна в розмірі лише 22 422, 38 грн.

Таким чином, апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 31 000, 00 грн. поворотної фінансової допомоги, які не підлягають задоволенню як такі, що не доведено суду належними та допустимими доказами.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача 800,70 грн. 3% річних та 4 185,00 грн. інфляційних втрат також не підлягають задоволенню як похідні від основної суми заборгованості.

Доводи позивача (апелянта) з приводу неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 269-270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Орган сертифікації «Персонал-експерт» ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2018 у справі № 910/16019/17 - без змін

Матеріали справи № 910/16019/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.03.2019 Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко