ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 рокуСправа № 912/2828/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С., за участю секретаря судового засідання Безчасної Н.Г., розглянув у відкритому судовому засіданні справу 912/2828/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Норд Енерджі"

до відповідача: Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про стягнення 141 616,44 грн.

Представники:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - ОСОБА_1, адвокат, ордер серія КР №043709 від 15.01.2019.

26.10.2018 до Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Норд Енерджі" (надалі - ТОВ "Норд Енерджі") до Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (надалі - ДП "Кіровоградський облавтодор") про стягнення 4 425 958,37 грн, з яких: 4 284 341,92 грн - сума основного боргу по договору купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №87/2901-2018 від 31.01.2018, 1285,30 грн - пеня, 128,53 грн - штраф, 69457,41 грн - 3% річних, 70745,20 грн - інфляційні збитки. Також позивач просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору в сумі 66389,39 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50850,00 грн, орієнтовний розрахунок яких додано до позовної заяви. Штемпель на поштовому конверті, у якому надійшла позовна заява до суду датований 21.10.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) № 87/2901-2018 від 31.01.2018.

Ухвалою від 30.10.2018 господарський суд залишив позовну заяву ТОВ "Норд Енерджі" без руху.

Від ТОВ "Норд Енерджі" 08.11.2018 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 12.11.2018 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 912/2828/18 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 07.12.2018 об 12:00 год. Крім того, вказаною ухвалою відповідачу та позивачу встановлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив.

29.11.2018 від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву від 29.11.2018 №1411, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 250 000,00 грн основного боргу та 98 773,03 грн грошових вимог, пов'язаних з порушенням договірних зобов'язань. На підтвердження сплати основного боргу відповідач надає платіжні доручення від 24.10.2018, 29.10.2018, 19.11.2018, згідно з якими сплачено 100 000 грн, 100 000 грн та 50 000 грн відповідно. Крім того відповідач не погоджується з розміром штрафних санкцій пред'явлених до стягнення, посилаючись на п. 7.3.11 Договору купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) № 87/2901-2018 від 31.01.2018, відповідно до якого сторони домовились та підтверджують, що загальний розмір відповідальності покупця за цим договором не може перевищувати 1% від загальної вартості порушених зобов'язань Покупця. Відповідно до вказаного пункту договору, зважаючи на розмір заборгованості, відповідач вважає, що загальна сума штрафних санкцій не може перевищувати 42 843,41 грн. На підставі викладеного пред'явлені до стягнення суми пені, штрафу, трьох відсотків річних та інфляційних збитків на суму 98 773,03 грн є безпідставними та суперечать умовам договору, а тому не підлягають задоволенню.

07.12.2018 господарський суд розпочав підготовче засідання.

Представник позивача у судовому засіданні 07.12.2018 підтвердив надходження від відповідача платежів у сумі 250 000 грн у погашення суми основного боргу.

В підготовчому засіданні 07.12.2018 суд, враховуючи необхідність продовжити позивачу строк для подання відповіді на відзив та надання можливості відповідачу надати контррозрахунок, на підставі ч. 5 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголосив перерву до 9:00 год. 11.01.2019.

04.01.2019 від представника позивача надійшли письмові пояснення щодо розрахунку штрафу та пені від 28.12.2018 № 1761. Так позивач зазначає, що п. 7.3.7. Договору передбачено, що в разі порушення строків оплати Товару, Покупець на вимогу Постачальника одноразово зобов'язаний сплатити останньому пеню в розмірі 0,001% від суми боргу за кожний день прострочення та штраф в розмірі 0,0001% від суми боргу; п. 7.3.10. Договору передбачено, що нарахування будь-яких сум щодо відповідальності Покупця за невиконання грошового зобов'язання за цим договором, припиняється через один місяць від дня порушення такого зобов'язання. Враховуючи наведене, формула розрахунку пені має наступний вигляд:

ПЕНЯ = ОСОБА_2 х РОЗМІР ПЕНІ х КІЛЬКІСТЬ ДНІВ У МІСЯЦІ, де:

- сума боргу - сума грошових коштів в розмірі 4 284 341,92грн, яка не оспорюється відповідачем;

- Розмір пені - розмір пені, передбачений п. 7.3.7. Договору, а саме 0.001% від суми боргу;

- кількість днів у місяці - середня кількість днів у місяці дорівнює 30 календарним дням.

Таким чином, цифровий вираз формули пені має наступний вигляд:

(4 284 341,92 х 0,001% х 30) = 1 285,30.

Враховуючи наведене, сума пені по Договору, яка нарахована позивачем на суму боргу, складає 1 285,30 грн.

Розрахунок штрафу:

Формула розрахунку штрафу має наступний вигляд:

ШТРАФ = ОСОБА_2 х РОЗМІР ШТРАФУ х КІЛЬКІСТЬ ДНІВ У МІСЯЦІ, де:

- ОСОБА_2 боргу - сума грошових коштів в розмірі 4 284 341,92 грн, яка не оспорюється відповідачем;

- розмір штрафу - розмір штрафу, передбачений п. 7.3.7. Договору, а саме 0,0001% від суми боргу;

- кількість днів у місяці - середня кількість днів у місяці дорівнює 30 календарним дням.

Таким чином, цифровий вираз формули штрафу має наступний вигляд:

(4 284 341,92 х 0,0001% х 30) = 128,53.

Враховуючи наведене, сума штрафу по Договору, яка нарахована позивачем на суму боргу, складає 128,53 грн.

П. 7.3.11. Договору передбачено, що загальний розмір відповідальності Покупця за цим договором не може перевищувати 1% від загальної вартості порушених зобов'язань Покупця.

1% від загальної вартості порушених зобов'язань Покупця = (сума боргу х 1%) = (4 284 341,92 х 1%) = 42 843,41 грн.

Розрахована сума штрафу та пені менша від 1% від загальної вартості порушених зобов'язань покупця (1 285,30 + 128,53) < 42 843,41.

Також, позивачем подано до суду відповідь на відзив відповідача від 28.12.2018 №1760, за змістом якого позивач повідомив, що заявлена до стягнення сума основного боргу в розмірі 4 284 341,92 грн повністю сплачена відповідачем після подання позову до суду, у зв'язку з чим зазначив про відсутність предмету спору в частині стягнення суми основного боргу та необхідність закриття провадження у справі в цій частині.

Стосовно тверджень відповідача про обмеження нарахування 3% річних та інфляційних втрат умовами Договору, що викладені у п. 7.3.11. позивач зазначає таке. Верховний Суд України в листі від 01.07.2014 "Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві" зазначив, що: приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, суди повинні враховувати, що коли в договорі не зазначено розміру процентів, цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов'язання настає на підставі вимог закону, а саме ст. 625 ЦК України.

Неоднакова практика судів із застосування ст. 625 ЦК України певною мірою пов'язана зі складністю визначення правової природи відповідальності, передбаченої цією статтею, та розмежуванням цієї відповідальності від інших видів відповідальності за грошовими зобов'язаннями, зокрема неустойки (штрафу, пені) та збитків тощо.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 цього Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. З ст. 549 ЦК України).

Неустойка має подвійну правову природу. До настання строку виконання зобов'язання неустойка є способом його забезпечення, а в разі невиконання зобов'язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов'язання боржником. Разом з тим пеня за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов'язань і після сплати штрафу, тобто порівняно зі штрафом є додатковим стимулюючим фактором. Після застосування такої відповідальності, як штраф, який має одноразовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання, пеня продовжує забезпечувати та стимулювати виконання боржником свого зобов'язання.

Водночас формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного ОСОБА_2 України від 6 червня 2012 р. у справі N 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі N 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова Верховного ОСОБА_2 України від 17 жовтня 2011 р. у справі N 6-42цс11).

Слід враховувати, що, попри подібність правової природи ч. 3 ст. 549 ЦК України (щодо сплати пені) та ст. 625 цього Кодексу (щодо сплати трьох процентів річних), які в обох випадках застосовуються як відповідальність за порушення грошового зобов'язання, ці правові норми є різними за своєю правовою природою.

З огляду на це, позивач вважає, що положення п. 7.3.11. Договору, яким обмежується відповідальність Покупця по Договору в розмірі 1% від загальної вартості порушених ним зобов'язань, не може обмежувати права Постачальника на стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних, яке передбачене законом, а саме ст. 625 ЦК України. Враховуючи наведене, доводи відповідача про те, що обмеження розміру його відповідальності за Договором має розповсюджуватися на розмір його відповідальності за законом (ст. 625 ЦК України), є надуманими.

10.01.2019 відповідачем подано до суду додаткові письмові пояснення від 03.01.2019. Відповідач не погоджується з розміром штрафних санкцій пред'явлених до стягнення, на підставі такого. Відповідно до п. 7.3.3. Договору купівлі-продажу (поставки) товарів (з поставкою) № 87/2901-2018 від 31.01.2018 штрафні санкції за порушення Сторонами взятих на себе згідно положень цього договору зобов'язань, встановлюється виключно умовами цього договору. Відповідно до п. 7.3.10 Договору нарахування будь-яких сум, щодо відповідальності Покупця за невиконання грошового зобов'язання за цим договором, припиняється через один місяць від дня порушення такого зобов'язання. Таким чином за невиконання грошового зобов'язання в силу ст. 625 ЦК України зараховуються інфляційні збитки та 3 % річних лише за місяць з дня порушення ротового зобов'язання.

Видаткові накладні від:

01.02.2018 на суму 1010259,73 грн, строк оплати - 16.03.2018; оплата 100000 грн - 04.04.2018;

01.02.2018 на суму 1008076,47 грн, строк оплати 16.03.2018;

12.02.2018 на суму 1006251,67 грн, строк оплати 28.03.2018;

21.02.2018 на суму 1009086,64 грн, строк оплати 06.04.2018;

27.02.2018 на суму 800 667,41 грн, строк оплати 13.04.2018.

Розрахунок:

на заборгованість 1010259,73 грн за період з 16.03.2018 по 03.04.2018 інфляційні збитки 0 грн. (Відповідно до Листа Верховного ОСОБА_2 України від 03.04.1997 № 62-97р вважається, що сума внесена з 16 по 31 число відповідного місяці не індексується і розрахунок починається з наступного місяця), три відсотки річних складають 1577,67 грн;

на заборгованість 910259,73 грн за період з 04.04.2018 по 16.04.2018 інфляційні збитки 7282,08 грн, три відсотки річних складають 972,61 грн;

на заборгованість 1008076,47 грн за період з 16.03.2018 по 16.04.2018 інфляційні збитки 3064,61 грн, три відсотки річних складають 2651,38 грн;

на заборгованість 1006251,67 грн за період з 28.03.2018 по 28.04.2018 інфляційні збитки 8050,01 грн, три відсотки річних складають 2646,58 грн;

на заборгованість 1009086,64 грн за період з 06.04.2018 по 06.05.2018 інфляційні збитки 8072,69 грн, три відсотки річних складають 2571,10 грн;

на заборгованість 800667,41 грн за період з 13.04.2018 по 13.05.2018 інфляційні збитки 6405,34 грн, три відсотки річних складають 2040,06 грн.

Загальний розмір інфляційних збитків згідно розрахунку складає 37874,73 грн та три відсотки річних 12459,40 грн.

Відповідно до п. 7.3.7. Договору в разі порушення строків оплати товару, Покупець на вимогу Постачальника зобов'язаний сплатити останньому пеню в розмірі 0,001% від суми боргу за кожен день прострочення та штраф в розмірі 0,0001% від суми боргу (сплачується одноразово).

Так, за розрахунками відповідача розмір пені складає 4284341,92 х 0,001% х 30 днів = 1285,3 грн; розмір штрафу складає 4284341,92 х 0,0001% = 4,28 грн.

Тобто загальний розмір відповідальності відповідача згідно п. 7.3.10 Договору становить 37874,73 грн + 12459,40 грн + 1285,30 грн + 4,28 грн = 51 623,71 грн.

Разом з тим, відповідно до п. 7.3.11 Договору купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) № 87/2901-2018 від 31.01.2018 сторони домовились та підтверджують, що загальний розмір відповідальності покупця за цим договором не може перевищувати 1% від загальної вартості порушених зобов'язань Покупця. Зважаючи на розмір заборгованості загальна сума відповідальності відповідача не може перевищувати 42 843,41 грн.

Відповідач звертає увагу суду, що у відзиві на позовну заяву позивач акцентує увагу, що відповідальність передбачена ст. 625 ЦК України не є штрафною санкцією. Але вказане тлумачення законодавства не заперечується відповідачем. Договором передбачено виключну відповідальність відповідача за порушення зобов'язання, тобто будь-яка відповідальність (а не тільки штрафні санкції) не може перевищувати 1% від загальної вартості порушених зобов'язань Покупця. Позивач в позовній заяві вказує на відповідальність відповідача за несвоєчасну оплату за поставлений товар в загальному розмірі 141 616,44 грн, незважаючи на умови Договору. На підставі викладеного пред'явлені до стягнення суми основного боргу в розмірі 4284341,92 грн, а також пені, штрафу, трьох відсотків річних та інфляційних збитків на суму 98 773,03 грн, на думку відповідача, є безпідставними та суперечать умовам договору, а тому не підлягають задоволенню.

11.01.2019 до суду надійшла заява позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу від 09.01.2019, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 43 350,00 грн. До клопотання додано копії акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 12.12.2018; платіжного доручення № 393 від 09.01.2019, згідно якого ТОВ "Норд Енерджі" сплатило на рахунок Адвокатського бюро "Яніни Волосної" 43 350 грн із призначенням платежу "Оплата юридичних послуг (правничої допомоги) за договором № від 17.10.2018 та Акту № 1 від 08.01.2018, без ПДВ"; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 809 від 21.10.2010, опису документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії від 16.10.2018, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Адвокатського бюро "Яніни Волосної". Проте доказів направлення відповідачу такої заяви суду не надано.

В підготовчому засіданні 11.01.2019 приймали участь представники позивача та відповідача.

За результатами підготовчого засідання ухвалою від 11.01.2019 постановлено: закрити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу - 4 284 341,92 грн, за відсутністю предмета спору; за ініціативою суду продовжити строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів; оголосити перерву у підготовчому засіданні у справі № 912/2828/18 до 30.01.2019 о 16:30 год.; позивачу у строк до 15.01.2019 подати до суду докази направлення заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Також в ухвалі від 11.01.2019 зазначено, що відповідач у строк до 25.01.2019 має право подати до суду письмові доводи по суті поданої позивачем заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а позивач у строк до 25.01.2019 має право подати до суду заперечення щодо додаткових пояснень відповідача від 09.01.2019.

Враховуючи закриття провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу - 4 284 341,92 грн, предметом спору залишається стягнення 141616,44 грн, яких 1285,30 грн - пеня, 128,53 грн - штраф, 69457,41 грн - 3% річних, 70745,20 грн - інфляційні збитки.

25.01.2019 до суду надійшли заперечення від ТОВ "Норд Енерджі" на додаткові пояснення відповідача від 09.01.2019. Позивач вказує на таке: - розрахована позивачем сума пені та штрафу не перевищує 1% від загальної вартості порушених відповідачем зобов'язань, а отже відповідає вимогам договору; - проценти, передбачені ст.625 Цивільного кодексу України, не є штрафними санкціями та контррозрахунок відповідача трьох відсотків річних та інфляційних збитків, який наведено у його додаткових поясненнях, суперечить умовам договору та судовим рекомендаціям щодо методики їх розрахунку.

29.01.2019 кур'єрською доставкою до суду надійшло клопотання позивача про приєднання додаткових доказів до матеріалів справи, а саме листа вих. №12 від 28.01.2019 про виправлення помилки (технічної описки) в платіжному дорученні № 393 від 09.01.2019 та доказів направлення цього клопотання та копії листа відповідачу.

30.01.2019 засобами поштового зв'язку знову надійшов лист вих. №12 від 28.01.2019 без супровідного листа, про що складено акт загального відділу (канцелярії).

Також 30.01.2019 засобами поштового зв'язку повторно надійшло клопотання позивача про приєднання додаткових доказів до матеріалів справи, а саме листа вих. №12 від 28.01.2019 про виправлення помилки (технічної описки) та доказів направлення цього клопотання та копії листа відповідачу.

Станом на дату підготовчого засідання (30.01.2019) позивачем не надано до суду докази направлення заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які витребувано ухвалою від 11.01.2019.

В підготовчому засіданні 30.01.2019 після перерви приймав участь представник відповідача. Позивач участь повноважного представника в підготовчому засіданні після перерви не забезпечив, але є таким, що належним чином повідомленим. Будь-яких додаткових заяв та клопотань, що підлягають розгляду на стадії підготовчого провадження не надходило.

Ухвалою від 30.01.2019 господарський суд закрив підготовче провадження, справу №912/2828/18 призначив до судового розгляду по суті на 14:30 07.02.2019.

06.02.2019 від позивача надійшло клопотання № 16 від 05.02.2019 про розгляд справи без участі представника позивача. Також у клопотанні позивач просить приєднати до матеріалів справи докази, а саме копії опису вкладення від 15.01.2019 у цінний лист, накладної від 15.01.2019 та касового чеку від 15.01.2019, як докази направлення відповідачу поштового відправлення № 060 (копії заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та доданих до неї документів).

У судовому засіданні 07.02.2019 брав участь представник відповідача.

Господарським судом розпочато розгляд справи по суті. У судовому засіданні на підставі ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено перерву до 14:00 11.03.2019.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Присутній представник відповідача позов частково заперечив, з підстав зазначених у його заявах по суті.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини сторін.

31.01.2018 між ДП "Кіровоградський облавтодор" (надалі - Покупець) та ТОВ "Норд Енерджі" (надалі -Постачальник) був укладений договір купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №87/2901-2018 (надалі - Договір).

За умовами Договору (п.1.1. та п.1.2.) Постачальник зобов'язується передати у власність Покупцю, а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити на умовах цього Договору дизельне пальне ДК 021:20-9 (надалі-Товар) в кількості до 150,000 тон орієнтовно.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що ціна Договору становить 4 877 880,00 грн в т.ч. ПДВ 814 646,67 грн.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що загальна вартість Товару за цим Договором складається із вартості кожної партії Товару, поставленої в межах строку дії Договору.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що Постачальник здійснює поставку Товару на умовах DDP (склад покупця, транспортні витрати за рахунок Постачальника). Покупець надає Постачальнику письмову заявку, де зазначається найменування товару, його кількість, найменування структурного підрозділу, до складу якого постачається Товар, адреса місця постачання, перелік матеріально-відповідальних осіб, уповноважених Покупцем одержати Товар.

Пунктом 5.7. Договору передбачено, що здавання-приймання Товару провадиться уповноваженими представниками Покупця і Постачальника.

Згідно п.п. 5.4., 5.5. Договору приймання-передача Товару здійснюється шляхом підписання уповноваженими особами Сторін видаткових накладних. Датою передачі Товару вважається дата підписання видаткової накладної на Товар, що засвідчує реальне отримання товару за кількістю та якістю матеріально-відповідальними (уповноваженими) особами. Обов'язок з поставки Товару є виконаним в момент передачі Товару та надання документів, зазначених в п. 4.2. Договору.

П.п. 4.1., 4.2. Договору передбачено, що оплата Товару здійснюється на підставі рахунку Постачальника, який приймається до оплати при отриманні товару та всіх документів, що підтверджують належну якість Товару (сертифікат або паспорт якості), видаткових накладних, у яких вказуються дані про виробничій підрозділ Покупця, який безпосередньо отримав партію Товару, ТТН та інших первинних документів, передбачених для даного виду Товару. Постачальник має зареєструвати податкову накладну в єдиному електронному реєстрі у передбачені чинним законодавством строки. У разі ненадання зазначених цим пунктом документів (у тому числі електронних) Постачальник зобов'язується відшкодувати спричинені Покупцю збитки (втрати).

За час дії Договору Покупець замовив у Постачальника Товар в наступній кількості:

- заявкою від 31.01.2018 №116 на поставку Товару в кількості 73 500 літрів;

- заявкою від 09.02.2018 №158 на поставку Товару в кількості 37 000 літрів;

- заявкою від 19.02.2018 №181 на поставку Товару в кількості 37 000 літрів;

- заявкою від 26.02.2018 №202 на поставку Товару в кількості 26,00 тон.

В рамках цього Договору Постачальник поставив та передав у власність, а Покупець прийняв Товар в кількості 148,357 т. загальною вартістю 4 834 341,92 грн.

Прийняття Товару в кількості 31,003 т. на суму 1 010 259,73 грн. підтверджується: видатковою накладною №23 від 01.02.2018; Актом приймання-передачі товару №23 від 01.02.2018; товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів №Р23 від 01.02.2018; довіреністю Покупця №20 від 01.02.2018 на ім'я ОСОБА_3 на отримання від ТОВ "Норд Енерджі" паливно-мастильних матеріалів.

Прийняття Товару в кількості 30,936 т. на суму 1008 076,47 грн підтверджується: видатковою накладною №24 від 01.02.2018; Актом приймання-передачі товару №24 від 01.02.2018; товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів №Р24 від 01.02.2018; довіреністю Покупця №20 від 01.02.2018 на ім'я ОСОБА_3 на отримання від ТОВ "Норд Енерджі" паливно-мастильних матеріалів.

Прийняття Товару в кількості 30,880 т. на суму 1 006 251,67 грн підтверджується: видатковою накладною №34 від 12.02.2018; Актом приймання-передачі товару №34 від 12.02.2018; товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів №Р34 від 12.02.2018; довіреністю Покупця №20 від 01.02.2018 на ім'я ОСОБА_3 на отримання від ТОВ "Норд Енерджі" паливно-мастильних матеріалів.

Прийняття Товару в кількості 30,967 т. на суму 1009 086,64 грн підтверджується: видатковою накладною №45 від 21.02.2018; Актом приймання-передачі товару №45 від 21.02.2018; товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів №Р45 від 21.02.2018.

Прийняття Товару в кількості 24,571 т. на суму 800 667,41 грн підтверджується: видатковою накладною №48 від 27.02.2018; Актом приймання-передачі товару №48 від 27.02.2018; товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів №Р48 від 27.02.2018.

Водночас у своїй позовній заяві позивач посилається на довіреність № 19/02 від 07.02.2018 на ім'я ОСОБА_4 на отримання від ТОВ "Норд Енерджі" дизельного пального, яка відсутня в матеріалах справи. Більш того, на неї відсутнє посилання у видаткових накладних №№ 45 від 21.02.2018 та 48 від 27.02.2018, а відповідно до товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів №Р45 від 21.02.2018 та № Р48 від 27.02.2018 такий товар отримано ОСОБА_3

Проте, господарський суд враховує визнання відповідачем отримання товару відповідно до накладних №№ 45 від 21.02.2018 та 48 від 27.02.2018 саме 21.02.2018 та 27.02.2018 відповідно, що випливає зі змісту додаткових пояснень № 32 від 09.01.2019, де відповідач самостійно визначає строк оплати, в тому числі за товар, отриманий за накладними №№ 45 від 21.02.2018 та 48 від 27.02.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

На підставі вказаної процесуальної норми не підлягає доказуванню обставини поставки товару згідно з накладними №№ 45 від 21.02.2018 та 48 від 27.02.2018 саме 21.02.2018 та 27.02.2018, незважаючи на відсутність посилання в таких накладних на довіреності для отримання товару.

Позивач стверджує, що на виконання вимог п. 4.1. та п. 4.2. Договору він передав Покупцю: наведені вище видаткові накладні; наведені вище товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів; сертифікати та паспорта якості на Товар; зареєстрував в ЄЕРПН податкові накладні №4 від 01.02.2018, №5 від 01.02.2018, №14 від 12.02.2018, №24 від 21.02.2018, №29 від 27.02.2018 та виставив рахунки на оплату Товару:

- №15 від 31.01.2018 на суму 2 018 336,20 грн;

- № 21 від 12.02.2018 на суму 1 006 251,67 грн;

- № 30 від 21.02.2018 на суму 1 009 086,64 грн;

- № 34 від 27.02.2018 на суму 800 667,41 грн.

Пунктом 4.3. Договору передбачено, що Покупець зобов'язується розрахуватися з Постачальником за отриманий Товар протягом 30 банківських днів з моменту отримання документів, передбачених п. 4.1. та п. 4.2. Договору.

За твердженням обох сторін (позивачем у позовній заяві, відповідачем у додаткових поясненнях № 32 від 09.01.2019) кінцева дата оплати з розрахунку 30 банківських днів по кожній поставці товару така:

поставка 01.02.2018 на суму 1 010 259,73 грн - кінцева дата оплати - 16.03.2018;

поставка 01.02.2018 на суму 1 008 076,47 грн - кінцева дата оплати - 16.03.2018;

поставка 12.02.2018 на суму 1 006 251,67 грн - кінцева дата оплати - 28.03.2018;

поставка 21.02.2018 на суму 1 009 086,64 грн - кінцева дата оплати - 06.04.2018;

поставка 27.02.2018 на суму 800 667,41 грн - кінцева дата оплати - 13.04.2018.

В силу приписів ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини поставки товару у вказані строки, та, відповідно, строки оплати товару не підлягають доказуванню.

Покупець не виконав належним чином умови Договору в частині оплати повної вартості товару в обумовлені строки, у зв'язку з чим Продавцем було направлено на адресу Покупця вимогу по погашенню заборгованості № 1604 від 23.04.2018 про сплату основного боргу за Договором; вимогу № 1619 від 11.05.2018 про сплату основного боргу за Договором, суми пені, суми штрафу, суми інфляційних збитків, суми трьох відсотків річних.

Пунктом 4.4. Договору передбачено, що у разі недостатності суми проведеного Покупцем на Постачальника платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі, ця сума погашає вимоги Постачальника у такій черговості: за будь-яких умов у першу чергу сплачується (погашається) сума основного боргу; всі інші нарахування та платежі сплачуються (погашаються) виключно після сплати (погашення) суми основного боргу.

Відповідач в рахунок сплати основного боргу по Договору сплатив Позивачу грошові кошти в сумі 550 000,00 грн, з яких: 03.04.2018 100 000,00 грн; 24.04.2018 50 000,00 грн; 04.05.2018 р. - 100 000,00 грн.; 18.07.2018 р. -100 000,00 грн.; 20.07.2018 р. -50 000,00 грн.; 20.08.2018 50 000,00 грн; 23.08.2018 50 000,00 грн; 17.09.2018 50 000,00 грн.

Таким чином, позивач стверджує, що сума основного боргу відповідача перед ним станом на момент подачі позову по Договору становить 4 284 341,92 грн (4 834 341,92 грн - 550 000,00 грн). На вказану суму основного боргу Позивач нарахував пеню, штраф, визначив суму трьох відсотків річних та інфляційних збитків.

З огляду на сплату відповідачем суми основної заборгованості під час розгляду справи в суді провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 4284341,92 грн закрито.

Позивач наполягає на стягненні з відповідача 141 616,44 грн, з яких 1285,30 грн пені; 128,53 грн штрафу; 69457,41 грн трьох відсотків річних; 70745,20 грн інфляційних збитків.

При вирішенні спору господарський суд враховує таке.

Спірні правовідносини сторін виникли з Договору поставки, а тому вони регулюються положеннями Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містяться і у ст. 265 Господарського кодексу України.

Договір поставки є консенсуальним, двостороннім та оплатним.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Частиною першою ст. 691 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як випливає з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, відповідач прострочив оплату отриманого товару.

В силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Штрафними санкціями у відповідності з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В п. 7.3.1 Договору закріплено, що порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.

Договір про забезпечення виконання зобов'язання у виді неустойки (штраф та пеня) укладено між сторонами у письмовому виді відповідно до приписів ст.ст. 546, 549 ЦК України, ст. 232 ГК України.

Відповідно до п. 7.3.7 Договору в разі порушення строків оплати товару, Покупець на вимогу Постачальника одноразово зобов'язаний сплатити останньому пеню в розмірі 0,001% від суми боргу за кожний день прострочення та штраф в розмірі 0,0001% від суми боргу (сплачується одноразово).

Стаття 549 Цивільного кодексу України розкриває поняття неустойки. Так неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3).

За розрахунком позивача сума пені у розмірі 0,001% за 1 місяць складає 1 285,30 грн від прострочення оплати товару на суму 4 284 341,92 грн. Господарський суд погоджується із таким розрахунком позивача, вважаючи його обґрунтованим.

За розрахунком позивача сума штрафу у розмірі 0,0001% за 1 місяць складає 128,53 грн від прострочення оплати товару на суму 4 284 341,92 грн.

Такий розрахунок не є правильним в силу такого. Як посилається сам позивач на "Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві", що висвітлений Верховним ОСОБА_2 України у листі від 01.07.2014, неустойка має подвійну правову природу. До настання строку виконання зобов'язання неустойка є способом його забезпечення, а в разі невиконання зобов'язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов'язання боржником. Разом з тим пеня за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов'язань і після сплати штрафу, тобто порівняно зі штрафом є додатковим стимулюючим фактором. Після застосування такої відповідальності, як штраф, який має одноразовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання, пеня продовжує забезпечувати та стимулювати виконання боржником свого зобов'язання.

Отже, штраф має одноразовий характер, він не нараховується за кожен день прострочення, як пеня, а стягується одноразово в разі порушення зобов'язання зобов'язаною стороною.

Також сторони у п. 7.3.7. Договору додатково зазначили, що штраф сплачується одноразово.

Отже, правильним є розрахунок штрафу відповідача:

0,0001% від суми заборгованості 4 284 341,92 грн складає 4,28 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача 69 457,41 грн 3% річних та 70 745,20 грн інфляційних збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач посилається на приписи п.п. 7.3.10 та 7.3.11 Договору і стверджує, що 3% річних та інфляційних збитків можливо нарахувати лише за 1 місяць прострочення і загальний розмір відповідальності Покупця не може перевищувати 1% від загальної вартості порушених зобов'язань Покупця. Також відповідач, посилаючись на п. 7.3.8. Договору стверджує, що неустойка за цим Договором є виключною, а тому не може бути застосована інша відповідальність, як-то стягнення 3% річних та інфляційних збитків, оскільки вони не передбачені Договором.

Відповідно до п. 7.3.8. Договору неустойка, встановлена цим Договором для Покупця є виключною. В разі порушення Покупцем умов Договору, винна сторона зобов'язана сплатити на користь іншої сторони (на вимогу останньої) неустойку (штраф, пеню) передбачену цим Договором, без відшкодування збитків.

Пунктом 7.3.10. Договору передбачено, що нарахування будь-яких сум щодо відповідальності Покупця за невиконання грошового зобов'язання за цим договором, припиняється через один місяць від дня порушення такого зобов'язання.

Згідно з п 7.3.11. Договору загальний розмір відповідальності Покупця за цим договором не може перевищувати 1% від загальної вартості порушених зобов'язань Покупця.

Зазначені заперечення відповідача спростовуються наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 232 Господарського кодексу України законом або договором можуть бути передбачені випадки, коли:

допускається стягнення тільки штрафних санкцій;

збитки можуть бути стягнуті у повній сумі понад штрафні санкції;

за вибором кредитора можуть бути стягнуті або збитки, або штрафні санкції.

Аналогічно відповідно до ч. 3 ст. 624 Цивільного кодексу України визначено, що договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки чи відшкодування збитків.

Відповідач стверджує, що за укладеним Договором сторони визначили, що при порушенні умов Договору застосовується неустойка, визначена Договором без відшкодування збитків.

Водночас позивач не заявляє до стягнення збитки. Відповідно до ч. 3 ст. 623 Цивільного кодексу України збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Водночас правова природа 3% річних та інфляційних втрат відрізняється від правової природи збитків, тому обмеження, встановлені п. 7.3.8. Договору не розповсюджуються на стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відтак, наявність у договорі застереження про припинення нарахування будь-яких сум, щодо відповідальності покупця за невиконання грошового зобов'язання через один місяць від дня порушення такого зобов'язання, не звільняє його від відповідальності, встановленої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки норма ч. 1 ст. 625 цього Кодексу є імперативною і не передбачає жодних винятків незалежно від причин прострочення виконання грошового зобов'язання.

Таке застереження є підставою для звільнення покупця від відповідальності, яка має іншу правову природу неустойка (штраф, пеня), збитки, тощо.

Аналіз зазначених норм права та умов договору в справі, яка розглядається, дає підстави для висновку про те, що порушення відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати товару є підставою для нарахування визначених ст. 625 Цивільного кодексу України платежів, адже наявність передбачених у договорі обставин не звільняє відповідача від встановленого законом обов'язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на компенсацію за користування утримуваними боржником грошовими коштами.

Відтак, твердження відповідача про те, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов'язання за Договором припиняється через 1 місяць, є безпідставними.

З тих же підстав не беруться до уваги доводи відповідача про обмеженість відповідальності за Договором, в тому числі щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат 1% від загальної вартості порушених зобов'язань Покупця. Так відповідальність у вигляді 3% річних та інфляційних втрат є особливим видом відповідальності, яка передбачена не Договором, що укладається на розсуд сторін, а законом і має імперативний характер.

Імперативність вказаної норми підтверджується правовою позицією Верховного ОСОБА_2, що викладена у постанові від 29.05.2018 у справі № 916/89/14.

Перевіривши розрахунки позивача 3% річних та інфляційних втрат, господарський суд дійшов висновку стосовно їх обґрунтованості, тому позов в частині стягнення 69 457,41 грн 3% річних та 70 745,20 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню.

З огляду на викладене господарський суд задовольняє позов ТОВ ОСОБА_5" на суму 141 492,19 грн, з яких 1285,30 грн пені, 4,28 грн штрафу, 69 457,41 грн 3% річних та 70 745,20 грн інфляційних збитків.

В частині стягнення 124,25 грн штрафу слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

У своїй позовній заяві позивач визначив орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 850 грн.

09.01.2019 позивач подав заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, згідно якої просить стягнути з ДП "Кіровоградський облавтодор" на користь ТОВ "Норд Енерджі" 43 350 грн витрат позивача на правничу допомогу. До клопотання додано копії акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 12.12.2018; платіжного доручення № 393 від 09.01.2019, згідно якого ТОВ "Норд Енерджі" сплатило на рахунок Адвокатського бюро "Яніни Волосної" 43 350 грн із призначенням платежу "Оплата юридичних послуг (правничої допомоги) за договором № від 17.10.2018 та Акту № 1 від 08.01.2018, без ПДВ"; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №809 від 21.10.2010, опису документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії від 16.10.2018, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Адвокатського бюро "Яніни Волосної". Проте доказів направлення відповідачу такої заяви суду не надано.

Ухвалою від 11.01.2019, вступна та резолютивна частина якої були проголошені у судовому засіданні 11.01.2019, де були присутні адвокат позивача та його директор, господарський суд постановив, зокрема, позивачу у строк до 15.01.2019 подати до суду: докази направлення заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Позивачем не виконано вимоги ухвали суду, не надано до 15.01.2019 вказані докази, що констатовано судом в ухвалі про закриття підготовчого провадження від 30.01.2019.

Лише 06.02.2019 разом із клопотанням № 16 від 05.02.2019 позивач подав суду докази направлення заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відповідачу, такі докази датовані 15.01.2019.

Відповідно до ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні від 05.02.2019 № 16 не обґрунтована неможливість подання таких доказів у строк, вказаний судом в ухвалі від 11.01.2019 - до 15.01.2019, тому такі докази направлення не приймаються до розгляду судом.

При розгляді заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу господарський суд враховує, що відповідно до п. 9 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасником справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Так як додані до заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу докази не наявні у відповідача, їх обсяг не є надмірним, вони не подані суду в електронній формі і не є публічно доступними, то позивач зобов'язаний був направити їх копії відповідачу.

Оскільки вказані дії позивачем не здійснені, так як до заяви не додано доказів направлення копій таких доказів відповідачу, а подані опис, чек і квитанція від 15.01.2019 не прийняті господарським судом до розгляду, господарський суд не бере до уваги Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 12.12.2018; платіжне доручення № 393 від 09.01.2019, згідно якого ТОВ "Норд Енерджі" сплатило на рахунок Адвокатського бюро "Яніни Волосної" 43 350 грн із призначенням платежу "Оплата юридичних послуг (правничої допомоги) за договором № від 17.10.2018 та Акту № 1 від 08.01.2018, без ПДВ"; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 809 від 21.10.2010, опис документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії від 16.10.2018, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Адвокатського бюро "Яніни Волосної".

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, позивач не довів належними та допустимими доказами понесення ним судових витрат на правничу допомогу у розмірі 43 350 грн, тому господарський суд не знаходить підстав для їх стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 73-80, 129, 232-233, 236-238, 240-242, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (25015, м. Кропивницький, вул. Полтавська, 38, ідентифікаційний код 32039992) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Норд Енерджі" (04655, м. Київ, вул. Старокиївська, буд. 10Г, ідентифікаційний код 39999698) 141 492,19 грн, з яких 1285,30 грн пені, 4,28 грн штрафу, 69 457,41 грн 3% річних та 70 745,20 грн інфляційних збитків, а також 2122,38 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити сторонам, а саме:

Дочірньому підприємству "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" за адресою: 25015, м. Кропивницький, вул. Полтавська, 38,

Товариству з обмеженою відповідальністю "Норд Енерджі" за адресою: 04655, м. Київ, вул. Старокиївська, буд. 10Г.

Дата складення повного рішення 14.03.2019.

Суддя Л.С. Вавренюк