ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2019 р. Справа№ 925/529/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі: Петрик М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного підприємства "Центр-Монтаж-Енерго"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.11.2018

у справі № 925/529/18 (суддя Грачов В. М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Континент"

до Приватного підприємства "Центр-Монтаж-Енерго"

про стягнення 82853 грн. 71 коп.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Союз-Континент" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного підприємства "Центр-Монтаж-Енерго" про стягнення, на підставі договору поставки № 15/03 від 15.03.2017, 76 494 грн. 01 коп. основної заборгованості, 5 037 грн. 98 коп. інфляційних втрат, 1 321 грн. 72 коп. 3% річних та відшкодування судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язань з оплати поставленого товару по договору поставки № 15/03 від 15.03.2017.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.11.2018 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Приватного підприємства "Центр-Монтаж-Енерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Континент" 76494 грн. 01 коп. основного боргу, 5037 грн. 98 коп. інфляційних втрат, 1321 грн. 72 коп. 3% річних, 1762 грн. судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов до висновку, що на виконання укладеного з відповідачем договору поставки № 15/03 від 15.03.2017 року позивач, як постачальник, поставив відповідачу, а відповідач, як покупець, прийняв передбачену у специфікації до договору продукцію без зауважень, отриману продукцію в порядку і строки, визначені договором не оплатив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 21.11.2018 у справі № 925/529/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не були взяті до уваги доводи відповідача щодо поставленого позивачем товару неналежної якості.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 925/529/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Руденко М. А., Пономаренко Є. Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 925/529/18 за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Центр-Монтаж-Енерго" на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.11.2018 та роз'яснено сторонам, що розгляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не заявлено.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Товариством з обмеженою відповідальністю «Союз-Континент», як постачальником, та відповідачем - Приватним підприємством «Центр-Монтаж-Енерго», як покупцем, був укладений договір поставки № 15/03, за умовами п.п. 1.1., 1.3. якого, за даним Договором постачальник зобов'язується поставити у власність покупцю продукцію електротехнічного призначення, а покупець зобов'язується прийняти цю продукцію та своєчасно здійснювати її оплату на умовах даного Договору; кількість, асортимент, вартість продукції, термін поставки вказуються у специфікаціях та/або додатках, що є невід'ємною частиною даного договору; умови постачання продукції визначаються згідно «ІНКОТЕРМС 2010»; доставка продукції на склад покупця здійснюється за домовленістю сторін і визначається окремо у кожній специфікації.

У договорі сторонами погоджені всі його істотні умови, визначені умови поставки, якість та комплектність продукції, порядок розрахунків, прийняття товару, відповідальність сторін.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. Договору якість продукції, що постачається, повинна відповідати в момент поставки умовам даного договору та підтверджуватися сертифікатом та/або паспортом заводу-виробника.

Постачальник не відповідає за недоліки та механічні пошкодження продукції, які виникли при транспортуванні продукції після її передачі покупцеві, або в наслідок порушення покупцем правил користування, монтажу, зберігання продукції, правил енергопостачання, дій обставин непереборної сили.

Згідно з п.п. 3.1., 3.2., 3.5. Договору, постачальник гарантує якість продукції в цілому, що постачається, протягом 12 місяців з дати поставки. У випадку виявлення протягом гарантійного терміну невідповідності продукції по якості (приховані дефекти, які не могли бути виявлені в момент приймання), покупець направляє постачальнику не пізніше 24 годин, з моменту виявлення відповідних дефектів, письмове повідомлення.

Постачальник зобов'язується дати відповідь покупцю протягом 15 робочих днів з дати отримання такого повідомлення. У разі незгоди покупця із висновком постачальника, покупець має право ініціювати проведення експертизи.

Висновок експерта має визначати причини поломки товару (вина виробника або постачальника), із зазначенням обставин стосовно відсутності вини покупця (наприклад, внаслідок порушення покупцем правил зберігання або користування товаром).

Оплата вартості експертизи здійснюється стороною, яка ініціювала проведення експертизи. За результатами експертизи, витрати щодо її проведення можуть бути компенсовані стороною, з вини якої сталося погіршення якості товару.

Покупець проводить 50% передоплату продукції на підставі отриманого від постачальника рахунку-фактури, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника у національній валюті протягом двох банківських днів.

Кінцевий розрахунок відбувається протягом двадцяти банківських днів після отримання продукції покупцем (п.п. 4.1. Договору).

Відповідно до п.п. 5.1. Договору, постачальник зобов'язаний передати у розпорядження покупця продукцію у термін та на умовах визначених у специфікації, за умови пред'явлення представником покупця оригіналу належним чином оформленої відповідно до вимог законодавства довіреності на отримання ТМЦ, що оформлюються видатковою накладною.

До продукції, що постачається постачальник надає: видаткову накладну, податкову накладну, паспорт заводу-виробника (або копію сертифікату якості, якщо це передбачено специфікацією).

Зазначені документи надаються покупцю за умови передачі останнім оригіналу належним чином оформленої довіреності на отримання ТМЦ по встановленій формі та при пред'явленні представником паспорту (п.п. 5.3. Договору).

Згідно із п.п. 8.1., 8.3. Договору, сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за даним договором при наявності їх вини. Покупець, у випадку порушення термінів, зазначених у п. 4.1., сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Даний Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2017.

Договір представниками сторін підписаний та скріплений їхніми печатками.

До Договору сторонами підписана Специфікація № 1, у відповідності до якої постачальник зобов'язався поставити покупцю обладнання загальною вартістю 229727 грн. та Додаткова угода № 1 згідно з якою сторони доповнили розд. 4 Договору наступними пунктами:

п. 4.2. - покупець здійснює доплату у розмірі 100000 грн. згідно рахунка-фактури № 00000065 від 15.08.2017 до 29.11.2017;

п. 4.3. - остаточний розрахунок за продукцію відвантажену згідно рахунка-фактури № 00000065 від 15.08.2017 здійснюється протягом 2 банківських днів після отримання продукції покупцем, але не пізніше 05.12.2017;

п. 4.4. - після виконання умов пунктів 4.2. та 4.3. сторони не мають будь-яких фінансових претензій згідно пунктів 8.2. та 8.3. цього Договору;

п. 4.5. - відвантаження продукції згідно рахунка-фактури № 00000065 від 15.08.2017 буде зроблено 30.11.2017, але не пізніше 04.12.2017.

Із видаткових накладних № РН-0000033 від 07.06.2017, № РН-0000072 від 04.12.2017, товарно-транспортних накладних № від 07.06.2017, № 000000068 від 04.12.2017 вбачається, що позивач поставив відповідачеві товар на загальну суму 605727 грн., відповідач в особі уповноважених довіреностями № 131 від 06.06.2017, № 333від 01.12.2017 представників товар прийняв.

Для оплати поставленого товару позивач виписав і передав відповідачу рахунки-фактури № СФ-0000021 від 28.03.2017, № СФ-0000065 від 15.08.2017.

Як зазначає позивач, відповідачем поставлений товар частково оплачений, що підтверджується звітами по дебіторських і кредиторських операціях по рахунку позивача за 30.03.2017, 12.06.2017, 28.07.2017, 11.08.2017, 15.08.2017, 20.10.2017, 28.11.2017.

15.05.2018 сторонами підписано акт звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2017 по 15.05.2018, згідно з яким заборгованість відповідача перед позивачем станом на 15.05.2018 становила - 76494 грн. 01 коп.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку по оплаті отриманого від позивача товару, позивач направив відповідачу претензії від 22.01.2018 за вих. № 22/01 та від 05.02.2018 за вих. № 05/02 з вимогою про сплату останнім 76494,01 грн. заборгованості та попередив, що у разі невиконання такої вимоги, він буде змушений звернутися до суду.

Відповідач у відповідь на претензію позивача направив останньому лист від 01.02.2018 за вих. № 32/01 у якому проти вимог щодо стягнення 76494 грн. 01 коп. заборгованості заперечував та зазначив, що позивачем був поставлений товар неналежної якості і для усунення його недоліків відповідач змушений за власні кошти проводити його ремонт, тому після усунення браку та всіх недоліків неякісної продукції, відповідачем буде надано кошторис вартості витрат і після цього буде здійснено остаточний розрахунок по договору № 15/03 від 158.03.2017.

Таким чином, оскільки відповідач зобов'язання із оплати поставленого йому позивачем товару виконав частково, за розрахунком позивача заборгованість відповідача перед позивачем на момент звернення із даним позовом до господарського суду становить 76 494 грн. 01 коп. основної заборгованості, 5 037 грн. 98 коп. інфляційних втрат, 1 321 грн. 72 коп. 3% річних.

Вимога позивача до відповідача про їх стягнення є предметом позову у справі, що розглядається.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання, які мають ознаки договору поставки, згідно якого в силу вимог ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За правовою природою договір поставки є консенсуальним, двостороннім і оплатним. Як консенсуальний договір він вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов. Двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної сторони прав та обов'язків.

Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вже було зазначено, на підтвердження постачання товару відповідачеві на загальну суму 605727,00 грн. позивачем було надано видаткові накладні № РН-0000033 від 07.06.2017, № РН-0000072 від 04.12.2017, товарно-транспортних накладних № від 07.06.2017, № 000000068 від 04.12.2017.

В той же час, відповідач поставлений товар оплатив частково, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 76494,01 грн. Доказів сплати даної суми заборгованості за видатковими накладними № РН-0000033 від 07.06.2017, № РН-0000072 від 04.12.2017 відповідачем надано не було.

Також, судом першої інстанції було вірно враховано підписання відповідачем акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, що свідчить про визнання останнім такого боргу.

Вказане вище узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, який викладений у постанові від 08.05.2018 у справі № 910/16725/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За ст. 675 ЦК України передбачено, що товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Статтею 678 ЦК України визначені правові наслідки передання товару неналежної якості, а саме, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту (ч. 1 ст. 679 ЦК України).

Ч. 1 ст. 688 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Умовами п.п. 3.1., 3.2., 3.5. Договору сторони домовились, що постачальник гарантує якість продукції в цілому, що постачається, протягом 12 місяців з дати поставки.

У випадку виявлення протягом гарантійного терміну невідповідності продукції по якості (приховані дефекти, які не могли бути виявлені в момент приймання), покупець направляє постачальнику не пізніше 24 годин, з моменту виявлення відповідних дефектів, письмове повідомлення.

Постачальник зобов'язується дати відповідь покупцю протягом 15 робочих днів з дати отримання такого повідомлення. У разі незгоди покупця із висновком постачальника, покупець має право ініціювати проведення експертизи.

Висновок експерта має визначати причини поломки товару (вина виробника або постачальника), із зазначенням обставин стосовно відсутності вини покупця (наприклад, внаслідок порушення покупцем правил зберігання або користування товаром). Оплата вартості експертизи здійснюється стороною, яка ініціювала проведення експертизи. За результатами експертизи, витрати щодо її проведення можуть бути компенсовані стороною, з вини якої сталося погіршення якості товару.

В той же час, відповідачем не доведено, що дефекти під час монтування товару на об'єкті в м. Жашків сталося внаслідок поставки товару неналежної якості. Разом з тим, матеріали справи не містять жодного доказу, який би надавав можливість визначити, які саме порушення щодо вимог якості мали місце у поставленому товарі.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, єдиним допустимим доказом поставки продукції невідповідної якості відповідно до умов договору може бути висновок експерта, якого відповідачем до суду надано не було.

Враховуючи викладене вище, оскільки відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання щодо вчасної та повної оплати вартості поставленого товару, а також ним не доведено допустимими доказами придбання неякісного товару, позивач вправі вимагати сплати суми боргу за поставлений та неоплачений товар.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що за договором поставки позивачем взяті на себе зобов'язання були виконані належним чином, тоді як відповідачем в порушення умов договору поставлений товар був оплачений частково, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог у сумі 76 494,01 грн.

Стосовно позивних вимог в частині стягнення 3 % річних, то колегія суддів вважає за можливе зазначити про наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Інфляційні втрати та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Колегія суддів, перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, погоджується з ним та вважає його вірним, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних за період прострочення станом на дату звернення до суду у сумі 1 321,72 грн. та інфляційні витрати за період прострочення станом на дату звернення до суду у сумі 5 037,98 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

За договором поставки позивачем взяті на себе зобов'язання були виконані належним чином, тоді як відповідачем в порушення умов договору поставлений товар був оплачений частково, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог у сумі 76 494,01 грн.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Черкаської області від 21.11.2018 у справі № 925/529/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Центр-Монтаж-Енерго"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.11.2018 у справі № 925/529/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 21.11.2018 у справі № 925/529/18 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 925/529/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко