ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2019 р. Справа №914/1577/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

суддів Скрипчук О.С.

ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання Мокрої А.В.

розглянув матеріали апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Львівській області б/н та б/д (вх № 01-05/140/19 від 09.01.2019)

на рішення Господарського суду Львівської області від 31.10.2018 (суддя Бортник О.Ю, повний текст складено 02.11.2018)

у справі № 914/1577/18

за позовом: Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, м. Львів

до відповідача: Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області (далі Жидачівська РДА), м. Жидачів, Жидачівський р-н, Львівська область,

про скасування права власності.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність №0-13-0.6-9/62-19 від 02.01.2019);

від відповідача: ОСОБА_3- представник (довіреність №54-165/0/2-19 від 05.03.2019).

1.Розгляд справи.

Відводів суддям та секретарю судового засідання в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України не заявлялось.

Судове засідання фіксувалось технічними засобами згідно ст. 222 ГПК України.

У звязку з тимчасовою непрацездатністю судді члена колегії Зварич О.В. розпорядженням керівника апарату суду №148 від 05.03.2019 призначено проведення автоматизованої заміни складу колегії суддів для розгляду апеляційної скарги. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2019 до складу колегії входять: головуючий суддя (суддя-доповідач) Дубник О.П., судді: Плотніцький Б.Д., Скрипчук О.С.

2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Сторонами клопотань не подано.

3. Короткий зміст позовних вимог.

Головне управління Держгеокадастру у Львівській області звернулось до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до Жидачівської РДА Львівської області про скасування права власності Управління агропромислового розвитку Жидачівської РДА на приміщення, загальною площею 75,5 кв.м., розташоване за адресою: м. Жидачів, вул. Шашкевича, 2, яке відповідно до розпорядження Жидачівської районної державної адміністрації від 02.12.1997 р. № 750 та Акта приймання-передачі основних засобів районному відділу земельних ресурсів передано на баланс районному відділу земельних ресурсів, стверджуючи що він правонаступник останнього.

Позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог від 22.10.2018 року (вхідний № канцелярії місцевого господарського суду 41510/18 від 31.10.2018 року), в якій позивач просив у п. 2 прохальної частини позовної заяви визнати за ним право власності на вищезазначене приміщення. Така прийнята судом. ( а.с.90-91, 118 т.1).

4.Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

4.1. Рішенням Господарського суду Львівської області від 31.10.2018 у задоволенні позову відмовлено повністю.

4.2 Судове рішення мотивоване ст.ст. 319, 321, 326, 328, 329, 346 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), і зроблено висновок про те, що у матеріалах справи відсутні та позивачем суду не надані належні, допустимі та достатні докази припинення права власності попереднього власника у встановленому законом порядку на нерухоме майно загальною площею 75,5 м кв., розташоване по вул. Шашкевича, 2, у м. Жидачів , а також докази передачі спірного нерухомого майна у власність позивачу, оскільки на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації № 750 від 2 грудня 1997 р. та підписаного на його підставі акту приймання-передачі основних засобів спірне приміщення передане на баланс відділу земельних ресурсів Жидачівської райдержадміністрації. Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння.

5. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

5.1. Головне управління Держгеокадастру у Львівській області не погоджується з ухваленим рішенням суду, вважає його необгрунтованим, прийнятим з неправильним та неповним встановленням обставин, які мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права. У поданій апеляційній скарзі, зокрема апелянт стверджує, що відповідно до розпорядження Жидачівської районної державної адміністрації від 02.12.1997 р. № 750 «Про передачу приміщення на баланс відділу земельних ресурсів» та Акта приймання-передачі основних засобів районному відділу земельних ресурсів, довідки позивача №362/3-18 від 05.06.2018, відповідачем передано у власність останнього спірне приміщення. Зазначає, що відповідач розпорядився передати на баланс, тобто у власність, районного відділу земельних ресурсів (правонаступником якого є позивач) нерухоме майно - приміщення, загальною площею 75,5 кв. м, розташоване за адресою: м. Жидачів, вул. Шашкевича, 2, яке до цього часу використовується як архів відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області. Просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким задоволити позов.

5.2. Жидачівська РДА у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити апелянту в її задоволенні, а оскаржуване рішення суду залишити без змін. Зазначає, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. № 5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» та від 31.08.2016 року №581 «Про реформування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб- підприємців, позивач не є правонаступником відділу земельних ресурсів Жидачівської РДА чи Жидачівського районного відділу земельних ресурсів. Стверджує, що спірне майно було передано на баланс відділу земельних ресурсів Жидачівської РДА, який є структурним підрозділом Жидачівської РДА, а не у власність. Посилається на те, що баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства. Стверджує, що право власності на спірне приміщення зареєстроване за виконавчим комітетом Жидачівської районної ради народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету №102 від 27.03.1992 року.

6. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

Розпорядженням голови Жидачівської РДА від 2 грудня 1997 р. № 750 «Про передачу приміщення на баланс відділу земельних ресурсів» передано на баланс відділу земельних ресурсів Жидачівської РДА приміщення вивільнені Жидачівським районним центром зайнятості населення в будинку райдержадміністрації в м. Жидачеві. вул. Шашкевича, 2 (а.с. 14, т.1).

Відповідно до акту прийняття-передачі основних засобів, на баланс відділу земельних ресурсів Жидачівської РДА, комісією передано приміщення площею 75,5 м кв. на баланс відділу земельних ресурсів (а.с. 15, т.1).

Згідно з листом Стрийського державного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 28.09.05 р. за № 1179, адресованого відповідачу, право власності на адміністративний будинок, що знаходиться за адресою м. Жидачів, вул. Шашкевича, 2 зареєстроване на підставі рішення виконавчого комітету Жидачівської міської ради народних депутатів №102 від 27.03.1992 року за виконавчим комітетом Жидачівської районної ради народних депутатів (а.с. 83, т.1).

У листі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області №05-08-01929 від 01.04.2016 року, адресованому начальнику відділу Дерржгеокадастру у Жидачівському районі Львівської області вказано, що відповідно до листа Фонду державного майна України від 23.03.2016 року №10-15-5001 в Єдиному реєстрі обєктів державної власності обліковується окреме нерухоме державне майно за місцезнаходженням: вул. Шашкевича, 2 м. Жидачів Львівської області, яке перебуває на балансі Управління агропромислового розвитку Жидачівської РДА, субєкт управління майном місцева державна адміністрація (а.с. 22, т.1).

Головне управління Держгеокадастру у Львівській області листом за № 14-13-0.5-12718/2-17 від 02.10.2017 р звернулося до Жидачівської РДА та просило передати йому у власність частину приміщення Ждидачівської РДА площею 75,5 м кв. за адресою: м. Жидачів, вул. Шашкевича, 2 (а.с. 20, т.1).

Жидачівська РДА у листі за № 0217/3601від 13.10.2017 р. відмовила у передачі цього приміщення у власність позивача, просила повернути на баланс РДА передані відповідно до розпорядження голови Жидачівської РДА № 750 від 2 грудня 1997 р. та акта приймання-передачі основних засобів приміщення (а.с. 21 , т.1).

7. Норми права та мотиви, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови, висновки суду.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 329 ЦК України юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Позивач, з посиланням на розпорядження голови Жидачівської РДА від 2 грудня 1997 р. № 750 «Про передачу приміщення на баланс відділу земельних ресурсів» та акт вважає, що йому передано у власність спірне приміщення. Такі доводи позивача є безпідставними, оскільки спірні приміщення є обєктом права державної власності, а наведені розпорядження та акт як на докази набуття ним права власності на спірне нерухоме майно, не підтверджують набуття позивачем права власності на спірне майно. Приміщення в будинку райдержадміністрації в м. Жидачеві, вул. Шашкевича, 2 площею 75,5 м кв. були передані лише на баланс відділу земельних ресурсів Жидачівської РДА.

Відповідно до Положення про організацію бухгалтерського обліку і звітності в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 № 250 (зі змінами), чинного у 4 грудні 1997 року, на час передачі спірного приміщення на баланс відділу земельних ресурсів, баланс є формою обліку і звітності.

Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння (позиція наведена у постанові ВС від 01.02.2018 у справі № 521/14976/15-ц).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України слід враховувати, що за змістом вказаної статті судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 914/904/17).

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого доказами права власності особи щодо майна, право власності на яке оспорюється або не визнається іншою особою, а також підтверджене доказами порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно (пункт 13 постанови Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 910/1016/17, пункт 12 постанови від 17.04.2018 у справі № 914/1521/17, пункт 18 постанови Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 9/057-09/6/13).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доводи, викладені скаржником у апеляційній скарзі, спростовуються вищенаведеними аналізом матеріалів справи та нормами матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

8. Судові витрати.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 31.10.2018 року у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на Головне управління Держгеокадастру у Львівській області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.03.2019р.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Скрипчук О.С.

Суддя Плотніцький Б.Д.