ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.03.2019

Справа № 910/14101/18

За позовом Комунального підприємства "Шкільне харчування Оболонського району м. Києва", м. Київ

до Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, м. Київ

про стягнення 1 560 053,00 грн, -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: не з’явились;

від відповідача: не з’явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Шкільне харчування Оболонського району м. Києва" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (відповідач) суми заборгованості за Договором № 1503-1П від 19.03.2018 року з оплати вартості послуг з організації гарячого харчування у закладах освіти Оболонського району міста Києва, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов’язань за договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2018 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк та спосіб для усунення її недоліків.

02.11.2018 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.12.2018 року.

В підготовчому засіданні 11.12.2018 року судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 29.01.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.03.2019 року.

Протягом перебування справи у провадженні суду відповідач у призначені судом засідання явку свого представника не забезпечив, відзиву на позовну заяву не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

У відповідності до ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд цієї справи та у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не подав, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

У судове засідання 05.03.2019 року представники сторін не з’явились, від позивача до суду також надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

Згідно ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

В судовому засіданні 05 березня 2019 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, Господарський суд міста Києва, –

ВСТАНОВИВ:

19.03.2018 року між позивачем (учасник) та відповідачем (замовник) укладено договір №1503-1П (далі – Договір), відповідно до п. 1.1. якого учасник зобов’язується у 2018 році надати замовнику послуги, а замовник зобов’язується прийняти і оплатити послуги на умовах, визначних цим договором.

У п. п. 1.2. - 1.4., 1.6. Договору сторони погодили найменування послуги: послуги з гарячого харчування в 32 закладах освіти (ДК 021:2015:55520000-1 – Кейтерингові послуги (надалі – послуги), найменування та вартість яких, зазначені у розрахунку вартості послуг (Додаток № 1), що є невід’ємною частиною цього договору, які замовник зобов’язувався прийняти та оплатити на умовах, визначених цим договором.

За умовами п 3.1. Договору орієнтовна ціна цього договору складає 23 477 008,00 грн без податку на додану вартість, яка визначається згідно розрахунку вартості послуги (Додаток № 1)

Остаточна ціна договору визначається за підсумком заявок, поданих і оплачених замовником учаснику протягом строку дії цього договору (п. 3.2. Договору).

Відповідно до п. 4.2. Договору розрахунки здійснюються в безготівковій формі за рахунок бюджетних коштів, згідно акту наданих послуг виконавцем, шляхом перерахування коштів на його рахунок.

Як передбачено в п. п. 4.4., 4.5. Договору замовник проводить розрахунки з учасником у відповідності до вимог ч. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України через УДКСУ у Оболонському районі ГУ ДКСУ у м.Києві. У випадку затримки оплати послуги замовником, як бюджетною установою (через відсутність коштів на розрахунковому рахунку), замовник зобов’язується провести оплату наданих учасником послуг протягом 14-ти банківських днів з дня надходження коштів на свій рахунок.

Згідно п. 5.2. Договору місцем надання послуг є навчальні заклади Оболонського району м. Києва відповідно до дислокації (Додаток №2), що є невід’ємною частиною цього договору.

Договір набирає чинності з моменту підписання його представниками сторін, скріплення печатками та діє до 31.12.2018 року, а в частині оплати – до повного виконання зобов’язань. Відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 15.03.2018 року (п. 10.1. Договору).

У Додатках № 1, № 2 до Договору сторонами погоджено розрахунок вартості послуг за вказаним правочином, дислокацію навчальних закладів Оболонського району м. Києва, в яких надаються послуги за договором.

Як свідчать матеріали справи, в межах дії договору позивачем було надано, а відповідачем прийнято послуги за період з 01.10.2018 року по 07.10.2018 року на суму 787 928,00 грн та з 08.10.2018 року по 14.10.2018 року на суму 772 125,00 грн, про що сторонами без взаємних зауважень та заперечень складено та підписано акти приймання-передачі наданих послуг № 15 від 10.10.2018 року та № 16 від 18.10.2018 року.

18.10.2018 року між сторонами підписано акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.10.2018 по 14.10.2018 згідно договору №1503-1П від 19.03.2018 року між КП "Шкільне харчування Оболонського району м. Києва" та Управлінням освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, відповідно до змісту якого заборгованість за розрахунками на користь позивача складає 1 560 053,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується звернення позивача з претензією № 186 від 18.10.2018 року до відповідача (зареєстровано у останнього за № 694-р від 18.10.2018 року) на суму 1 560 053,00 грн, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

З огляду на те, що відповідач не розрахувався з позивачем за надані в період з 01.10.2018 року по 14.10.2018 року послуги, останній звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 1 560 053,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає Договір №1503-1П від 19.03.2018 року, який за своєю правовою природою є договором послуг, як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого кодексу, для виникнення у сторін взаємних цивільних прав та обов’язків.

Як передбачено ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

В силу положень ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов’язаний оплатити надані йому послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Суд встановив факт надання позивачем передбачених договором послуг на загальну суму 1 560 053,00 грн, їх прийняття відповідачем без будь-яких претензій (відповідні підписи представників та відтиск печатки відповідача проставлені у названих вище актах приймання-передачі наданих послуг № 15 від 10.10.2018 року та № 16 від 18.10.2018 року), що відповідачем при розгляді цієї справи не заперечується.

Договір послуг є оплатним, відтак одним із основних обов'язків замовника є оплата їх вартості. Ціна - грошове відображення вартості послуг.

Умовами укладеного між сторонами Договору не було погоджено строків оплати наданих послуг.

У п. 4.2. Договору сторони погодили розрахунки за договором в безготівковій формі за рахунок бюджетних коштів, згідно акту наданих послуг виконавцем, шляхом перерахування коштів на його рахунок.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У наданій відповідачеві претензії № 186 від 18.10.2018 року (зареєстровано у останнього за № 694-р від 18.10.2018 року) позивач просив відповідача розрахуватись за надані ним в період з 01.10.2018 року по 14.10.2018 року послуги на суму 1 560 053,00 грн.

Таким чином, в силу положень ч. 2 ст. 530 ЦК України строк виконання грошового зобов’язання відповідача по оплаті наданих позивачем послуг на момент розгляду справи в суді настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Щодо викладеного у п. п. 4.4., 4.5. Договору порядку розрахунків суд відзначає наступне.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов'язання.

Законодавством не установлено залежності оплати товару від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.03.2018 року у справі №904/6252/17.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі “Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України” та в рішенні від 30.11.2004 у справі “Бакалов проти України” зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Виходячи з вищевикладеного, суд зазначає, що відсутність бюджетного фінансування ніяким чином не нівелює обов’язку замовника виконати свої грошові зобов’язання перед виконавцем за відповідним договором про надання послуг.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог не спростовано.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість вимог позивача, відтак виходячи з предмету та підстав позову до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума основного боргу у розмірі 1 560 053,00 грн.

Судовий збір у розмірі 23 400,80 грн, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (ідентифікаційний код 37445442, місцезнаходження: 04211, м. Київ, вул. Йорданська, буд. 11-А) на користь Комунального підприємства "Шкільне харчування Оболонського району м. Києва" (ідентифікаційний код 19475243, місцезнаходження: 04205, м. Київ, просп. Оболонський, буд. 20) 1 560 053,00 грн (один мільйон п’ятсот шістдесят тисяч п’ятдесят три гривні 00 коп.) суми основного боргу та 23 400,80 грн (двадцять три тисячі чотириста гривень 80 коп.) судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 14.03.2019 року.

Суддя                                                     С.М. Морозов