ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.03.2019 Справа № 905/10/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Стукаленко К.І., при секретарі судового засідання Турко А.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Старк ОСОБА_1», м.Харків, Харківська область

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ, Донецька область

про стягнення 3% річних у сумі 11841,41грн та інфляційних втрат у сумі 55745,84грн, всього 67587,25грн.

Представники учасників справи:

від позивача: представник не зявився

від відповідача: представник не зявився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Старк ОСОБА_1», м. Харків, Харківська область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_2 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ, Донецька область, про стягнення 3% річних у сумі 11841,41грн та інфляційних втрат у сумі 55745,84грн, всього 67587,25грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №15/235 від 18.02.2011 в частині своєчасного здійснення розрахунків за поставлений товар. Зазначає, що рішенням господарського суду Донецької області від 06.03.2013 у справі №5006/14/112/2012 з відповідача була стягнута заборгованість за договором в сумі 209510,98грн та судовий збір в сумі 4190,22грн, однак дане рішення суду фактично було виконане в повному обсязі лише 06.03.2018.

Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження.

У судові засідання 19.02.2019, 05.03.2019 та 19.03.2019 представники сторін не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином; відповідач відзиву на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив; позивач надіслав до суду клопотання від 16.02.2019 про проведення судового засідання за відсутності представника, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про розгляд справи по суті.

Враховуючи ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, згідно зі ст.178 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив таке.

18.02.2011 між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Старк ОСОБА_1» (постачальник) та відповідачем, ОСОБА_2 акціонерним товариством «Енергомашспецсталь» (покупець) укладений договір №15/235, за умовами якого позивач (постачальник) зобовязався передати в установлений строк продукцію у власність відповідача (покупця), а покупець зобовязується у відповідності з умовами даного договору прийняти продукцію та оплатити її.

Рішенням господарського суду Донецької області від 06.03.2013 у справі №5006/14/112/2012 були задоволені в повному обсязі позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім «Старк ОСОБА_1» та стягнуто з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» на користь позивача заборгованість в сумі 209510,98грн та судовий збір в сумі 4190,22грн. Вказане рішення господарського суду набрало законної сили в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 07.07.2010 №2453-VI.

На виконання рішення господарського суду Донецької області від 06.02.2013 у справі №5006/14/112/2012 видано наказ №5006/14/112/2012 від 06.03.2013 про примусове виконання рішення.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.01.2018 у справі №905/2792/17 встановлено, що заборгованість Пубічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» за рішенням суду від 06.03.2013 у справі №5006/14/112/2012 стягнута на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Старк ОСОБА_1» частково у сумі 32707,89грн; розмір непогашеної заборгованості на час винесення ухвали від 24.01.2018 дорівнює 180993,31грн.

Відповідно до платіжного доручення №1714 від 05.03.2018 решта заборгованості за рішенням суду від 06.03.2013 у справі №5006/14/112/2012 у загальній сумі 180993,31грн в межах виконавчого провадження була погашена 05.03.2018.

Враховуючи несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов'язань в частині погашення заборгованості у сумі 180993,31грн, позивачем нараховані та заявлені до стягнення 3% річних за період 31.12.2015 06.03.2018 включно (797 днів) у сумі 11841,41грн та інфляційні втрати за період 01.01.2016 01.03.2018 у сумі 55745,84грн

Розглянувши позовні вимоги, господарський суд дійшов висновку про їх часткове задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із вимогами ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються зі ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За змістом ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При цьому, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт порушення з боку відповідача умов договору №15/235 від 18.02.2011 в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару у встановлені договором №15/235 від 18.02.2011 строки, встановлений рішенням господарського суду Донецької області від 06.02.2013 у справі №5006/14/112/2012.

За приписами ст.75 Господарського процесуального кодексу України дане судове рішення має преюдиціальне значення, а встановлені ним факти повторного доведення не потребують.

Разом з тим, само по собі судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, або виконано несвоєчасно, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Як було зазначено, ухвалою господарського суду Донецької області від 24.01.2018 у справі №905/2792/17 встановлено, що розмір непогашеної заборгованості відповідача за рішенням суду від 06.03.2013 у справі №5006/14/112/2012 на час винесення ухвали від 24.01.2018 дорівнює 180993,31грн; решта заборгованості у сумі 180993,31грн відповідно до платіжного доручення №1714 була погашена 05.03.2018.

Здійснивши перерахунок 3% річних, суд встановив, що розрахунок позивача не відповідає фактичним обставинам справи в частині нарахування 3% річних за період 05.03.2018 06.03.2018 з огляду на дату фактичного погашення заборгованості 05.03.2018. Розрахунок 3% річних за період 31.12.2015 04.03.2018 включно (795 днів) є арифметично правильним та таким, що відповідає фактичним обставинам справи, з оглядку на що позовні вимоги щодо стягнення 3% річних у сумі 11811,65грн за період з 31.12.2015 по 04.03.2018 є обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, отже, такими, що підлягають задоволенню; в решті вимог щодо стягнення 3% річних позов задоволенню не підлягає як безпідставний.

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення суми інфляційних нарахувань за період січень 2016 лютий 2018, суд дійшов висновку, що здійснений позивачем розрахунок є арифметично вірним та відповідає фактичним обставинам справи, отже, вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 55745,84грн є обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, отже, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що згідно з п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Старк ОСОБА_1», м.Харків, Харківська область, до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ, Донецька область, про стягнення 3% річних у сумі 11841,41грн та інфляційних втрат у сумі 55745,84грн, всього 67587,25грн, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергомашспецсталь» (84306, Донецька область, м. Краматорськ, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Старк ОСОБА_1» (61158, м. Харків, майдан Повстання, 7/8, ) 3% річних у сумі 11811,65грн, інфляційні втрати у сумі 55745,84грн та судовий збір у розмірі 1761,22 грн.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних у сумі 29,76 відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 19.03.2019 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21.03.2019.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя К.І. Стукаленко