ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2019 р. Справа№ 910/2147/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Вінницька Т.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Старт-Н»

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2018

у справі № 910/2147/18 (Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Старт-Н»

до 1) Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Максі В»

про зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Старт-Н» (далі -ТОВ «Старт-Н», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», яке в подальшому змінило своє найменування на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Максі В» (далі - ТОВ «Максі В», відповідач-2) про визнання права ТОВ «Старт-Н» вимагати від ТОВ «Максі В» сплати суми боргу за кредитним договором № 4М15101И від 18.12.2015 в розмірі 1 124 986 094, 44 грн., за яким було сплачено ТОВ «Старт-Н» за ТОВ «Максі В» по договору поруки № 4М15101И/П від 26.10.2016; визнання відсутнім у ПАТ КБ «Приватбанк» права вимагати від ТОВ «Максі В» сплати суми боргу за кредитним договором № 4М15101И від 18.12.2015 в розмірі 1 124 986 094, 44 грн., за яким було сплачено ТОВ «Старт-Н» за ТОВ «Максі В» по договору поруки № 4М15101И/П від 26.10.2016. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що відповідачі не визнають фактів погашення позивачем боргу за кредитним договором № 4М15101И від 18.12.2015 та переходу до позивача права вимоги за кредитом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 у справі № 910/2147/18 у задоволенні позовних вимог ТОВ «Старт-Н» до ТОВ «Максі В» відмовлено. У задоволенні позовних вимог ТОВ «Старт-Н» до ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту порушення, оспорювання або невизнання відповідачами його прав або охоронюваних законом інтересів тощо.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, ТОВ «Старт-Н» оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржуване рішення ухвалено за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням вимог матеріального та процесуального права. Апелянт вказував на безпідставність висновків суду першої інстанції про те, що перехід до поручителя прав кредитора у зобов'язанні після виконання ним обов'язку боржника відбувається в силу прямої вказівки в законі та не потребує будь-яких інших дій, вважаючи, що наявність будь-якого права необхідно підтвердити належними доказами. На переконання апелянта, такими доказами є документи, які засвідчують права, що передаються та інформація, яка є важливою для їх здійснення, а також документи які підтверджують обов'язок боржника. За твердженнями апелянта, відповідач-1 фактично позбавив позивача можливості скористатися своїм правом, як кредитора, щодо стягненню коштів з боржника. Крім цього, апелянт акцентував увагу на невизнанні відповідачами 1 та 2 факту виконання позивачем умов договору поруки, переходу до нього прав кредитора, а також ухиленні відповідачів від виконання зобов'язань, передбачених цим договором тощо.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями справу № 910/2147/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Смірнова Л.Г., судді Дідиченко М.А., Кропивна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 колегією суддів у визначеному складі відкрито апеляційне провадження у справі № 910/2147/18, розгляд справи призначено на 02.08.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.08.2018 провадження у справі № 910/2147/18 зупинено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 910/14144/17.

25.06.2018 на виконання Указу Президента України № 454/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» ліквідовано Київський апеляційний господарський суд й утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в офіційному виданні Верховної Ради України «Голос України» № 185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. З огляду на наведене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

За приписами ч. 5 ст. 31 ГПК у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Згідно акту прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 справу № 910/2147/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями справу № 910/2147/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Старт-Н» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 у справі № 910/2147/18 прийнято до провадження Північного апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого судді Дикунської С.Я., суддів Жук Г.А., Мальченко А.О. Зобов'язано сторін у справі надати апеляційному суду інформацію щодо наявності/відсутності обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, процесуальні рішення Великої Палати Верховного Суду за наслідками перегляду рішень у подібних правовідносинах, а саме: справи № 910/14144/17.

31.01.2019 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання АТ КБ «Приватбанк» про виконання вимог ухвали, в якому зазначено, що на даний момент відсутні обставини, що зумовили зупинення провадження та просив поновити провадження у справі № 910/2147/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 поновлено апеляційне провадження у справі № 910/2147/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Старт-Н» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2018. Розгляд справи призначено на 12.03.2019.

В судове засідання апеляційної інстанції 12.03.2019 з'явився представник відповідача-1, представники позивача та відповдіача-2 не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали, відтак апеляційний суд вважав за можливе справу розглядати за відсутності цих представників за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні апеляційної інстанції надав пояснення, в яких заперечив доводи апеляційної скарги, просив не брати їх до уваги, однак оскаржуване рішення скасувати та провадження у справі закрити.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції вимог процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, 26.10.2016 між ТОВ «Старт-Н» (позивачем, поручителем за договором) та ПАТ КБ «Приватбанк» (відповдіачем-1, кредитором за договором) укладено Договір поруки №4М1510И/П (далі - Договір поруки), за умовами п. 1 якого предметом є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ТОВ «Максі В» (відповідачем-2, боржником за договором) своїх зобов'язань за Кредитним договором №4М15101И від 18.12.2015 (далі - Кредитний договір), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору.

Поручитель згідно п. 2 Договору поруки відповідає перед кредитором за виконання обов'язку боржника за Кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни на підставі Кредитного договору.

Відповідно до п. 4 Договору поруки у випадку невиконання боржником зобов'язань за Кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники в сумі заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, визначені Кредитним договором.

За умовами п. 5 Договору поруки у випадку невиконання боржником обов'язку на підставі п.1, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання.

Поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 Договору поруки (п. 6 Договору поруки).

За змістом п. 7 Договору поруки у випадку порушення поручителем зобов'язання, передбаченого п. 6 цього договору, кредитор та поручитель прийшли до згоди, що кредитор має право в рахунок погашення боргу за Кредитним договором здійснювати договірне списання грошових коштів, що належать поручителю і знаходяться на його рахунку у ПАТ КБ «Приватбанк». Договірне списання грошових коштів за умовами цього пункту оформлюється меморіальним ордером, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначається інформація про платіж, номер, дату цього договору.

Відповідно до п. 8 Договору поруки до поручителя, який виконав обов'язки боржника за Кредитним договором, переходять всі права кредитора за цим договором і договорами застави (іпотеки), укладеними в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за Кредитним договором в частині виконаного зобов'язання.

Положеннями п. 10 Договору поруки сторони погодили, що кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за Кредитним договором передати поручителю впродовж 5 робочих днів з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за Кредитним договором.

За змістом п. 11 цей договір набуває чинності з дати укладення, підписання та скріплення печатками сторін і діє три роки від дати його укладання.

Згаданий договір укладено/підписано із використанням електронного цифрового підпису (печатки) з посиленим сертифікатом ключа Акредитованого центру сертифікації ключів ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку, передбаченому Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Законом України «Про електронний цифровий підпис», а також на підставі угоди про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 07.02.2013, укладеної сторонами (п. 17 Договору поруки).

Як встановлено матеріалами справи, на виконання Договору поруки ТОВ «Старт-Н» перерахувало на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти в розмірі 1 124 986 094, 44 грн. як виконання зобов'язань за Кредитним договором, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 2280 від 28.10.2016.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що відповідно до вищезгаданого платіжного доручення ним виконано зобов'язання ТОВ «Максі В» за Кредитним договором, однак відповідачі не визнають повернення позивачем боргу за Кредитним договором та переходу до поручителя права вимоги за цим договором, відтак позивач вважав, що його порушене право як поручителя підлягає захисту в судовому порядку.

Як вище згадувалось, рішенням Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 у справі № 910/2147/18 в задоволенні позовних вимог ТОВ «Старт-Н» до ТОВ «Максі В» відмовлено, в задоволенні позовних вимог ТОВ «Старт-Н» до ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту порушення, оспорювання або невизнання відповідачами його прав або охоронюваних законом інтересів тощо.

З огляду на правові висновки Великої Палати Верховного Суду (постанова від 21.08.2018 у справі №910/14144/17), апеляційний суд вважає, що вищезазначені висновки місцевого суду є помилковими, адже заявлені позивачем вимоги про визнання за позивачем права вимагати від ТОВ «Максі В» сплати суми боргу за Кредитним договором в розмірі 1 124 986 094, 44 грн., сплаченого відповідачеві-1 за ТОВ «Максі В» та визнання відсутнім у відповідача-1 права вимагати від відповідача-2 сплати цієї суми боргу, не можуть бути самостійним предметом спору.

За приписами ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В силу положень ст. 2 Закону України «Про судоустрій України» завданням суду при здійсненні правосуддя є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Кожна особа на підставі ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України та ч. 2 ст. 20 ГК України одним зі способів захисту цивільного права є визнання наявності чи відсутності прав, якими можуть бути, зокрема визнання права власності чи інших речових прав на певне майно, визнання права авторства на твір науки, літератури, мистецтва чи таке інше, тобто ухваленням рішення про визнання чи відсутність права повинен вирішуватися спір по суті.

За змістом ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

За договором поруки (ст. 553 ЦК України) поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку й відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткової (субсидіарної) відповідальності поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки ( ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України ).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За приписами ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Як вище згадувалось, згідно п. 8 Договору поруки до поручителя, який виконав обов'язки боржника за Кредитним договором, переходять усі права кредитора за цим договором і договорами застави (іпотеки), укладеними з метою забезпечення зобов'язань боржника перед кредитором за Кредитним договором в частині виконаного зобов'язання.

Оскільки порука на підставі ч. 1 ст. 547 ЦК України є договірним зобов'язанням, стосовно якого передбачено обов'язкове дотримання письмової форми, моментом укладення такого договору є досягнення згоди з усіх істотних умов, внаслідок якого у сторін виникають взаємні права та обов'язки.

З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що вимоги про визнання відсутнім права у одного відповідача (кредитора) вимагати від другого відповідача (боржника) сплати боргу за Кредитним договором, який погашено позивачем (поручителем), та про визнання права поручителя вимагати від боржника сплати ним грошових коштів за Кредитним договором, сплачених поручителем, не можуть бути самостійним предметом розгляду в господарському суді. Такі вимоги не призводять до поновлення порушених прав, не можуть самостійно розглядатися в окремій справі, а відповідні доводи підлягають розгляду лише під час вирішення спору про стягнення грошових коштів за такими договорами.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Тобто, провадження у справі підлягає закриттю, якщо при її розгляді буде встановлена непідвідомчість господарському суду.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення в зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

З огляду на наведене та характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що місцевий суд, розглянувши даний спір по суті, допустився порушень вимог процесуального права, адже провадження у даній справі підлягає закриттю.

За результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право на підставі п. 4 ч. 1 ст. 275 ГПК України, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції не обмежений на підставі ч. 4 ст. 269 ГПК України доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційний господарський суд не погоджується із висновками місцевого суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог, оскаржене рішення вважає незаконним, що має наслідком скасування цього рішення та закриття провадження у справі на підставі п. ч. 1 ст. 231 ГПК України, відтак апеляційна скарга ТОВ «Старт-Н» підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Таким чином, питання щодо розподілу судових витрат на даний час судом не розглядається.

Керуючись ст.ст. 240, 269-270, 273, 275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Старт-Н» залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 у справі № 910/2147/18 - скасувати.

Провадження у справі № 910/2147/18 закрити.

Матеріали справи № 910/2147/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 14.03.2019

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко