Справа № Б-11/45-3/270-21/145
У Х В А Л А

про визнання грошових вимог

05.03.2019 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Феденько Н. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви: Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" за вх. № 9976/18 від 05.07.2018, Товариства з обмеженою відповідальністю "Домен-Друк" за вх. № 15602/18 від 16.10.2018, Фізичної особи - підприємця Калинича П. М. за вх. № 1652/19 від 25.01.2019, Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Кліше" за вх. № 15078/18 від 08.10.2018, Приватного підприємства "Захід-Метал-Пак" за вх. № 2910/19 від 15.02.2019 про визнання грошових вимог у справі

за заявою: Державного підприємства "Підгайчиківський спиртзавод",

до: Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості,

про банкрутство,

за участю:

від прокуратури Івано-Франківської області: Журавльової Наталії Євгенівни;

від працівників Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості: Грици Юрія Юрійовича;

ліквідатора: Седлецького Олександра Валентиновича;

від відділу з питань банкрутства ГУ юстиції у Івано-Франківській області: Запічної Наталії Ігорівни;

від кредитора - Приватного підприємства "Захід-Метал-Пак": Харечко Романа Івановича;

від кредитора - Калинича Петра Миколайовича: Калинич Петро Миколайович;

від кредитора - ТзОВ "Підприємства "Кліше": Костишин Олени Зіновіївни;

від кредитора - КП "Івано-Франківськводоекотехпром": Табаки Віктора Миколайовича;

від кредитора - ТзОВ "Домен - Друк": Курпіти Андрія Олеговича.

У С Т А Н О В И В:

у провадженні Господарського суду Івано-Франківської області перебуває справа № Б-11/45-3/270-21/145 за заявою Державного підприємства "Підгайчиківський спиртзавод" (правонаступник Державне підприємство "Залучанський спиртзавод") про банкрутство Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості.

08.05.2018 суд припинив процедуру розпорядження майном, визнав Івано-Франківське обласне державне об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості банкрутом, відкрив ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців, призначив ліквідатором арбітражного керуючого Седлецького О. В.

Повідомлення про визнання Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури було оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 08.05.2018.

05.07.2018 до суду надійшла заява Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" про визнання грошових вимог в сумі 200 859, 22 гривень (вх. № 9976/18 ).

05.07.2018 суд відклав вирішення питання про прийняття вказаної заяви до повернення матеріалів справи № Б-11/45-3/270-21/145 до Господарського суду Івано-Франківської області.

11.07.2018 суд зупинив провадження у даній справі до вирішення апеляційної скарги Міністерства аграрної політики та продовольства України на постанову Господарського суду Івано-Франківської області від 08.05.2018 та повернення матеріалів справи.

30.07.2018 Львівський апеляційний господарський суд апеляційні скарги залишив без задоволення, а постанову Господарського суду Івано-Франківської області від 08.05.2018 року у справі № Б-11/45-3/270-21/145 - без змін (постанова Львівського апеляційного господарського суду від 30.07.2018).

27.08.2018 суд поновив провадження у справі № Б-11/45-3/270-21/145.

03.09.2018 за вх. № 13013/18 до суду надійшла вимога Львівського апеляційного господарського суду про направлення матеріалів справи № Б-11/45-3/270-21/145 на адресу Львівського апеляційного господарського суду для долучення до касаційної скарги заступника прокурора Львівської області від 27.08.2018 на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.07.2018 та подальшого скерування на адресу Верховного Суду.

03.09.2018 суд зупинив провадження у даній справі до перегляду Верховним Судом постанови Львівського апеляційного господарського суду від 30.07.2018 по справі № Б-11/45-3/270-21/145 (за касаційною скаргою заступника прокурора Львівської області від 27.08.2018) та повернення матеріалів справи до Господарського суду Івано-Франківської області.

08.10.2018 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Кліше" за вх. № 15078/18 про визнання кредиторських вимог в сумі 222 509, 86 гривень та 3 368, 00 гривень витрат по сплаті судового збору.

11.10.2018 суд відклав вирішення питання про прийняття вказаної заяви до повернення матеріалів справи № Б-11/45-3/270-21/145 до Господарського суду Івано-Франківської області.

16.10.2018 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Домен-Друк" за вх. № 15602/18 про визнання кредиторських вимог в сумі 29 520, 20 гривень та 3 524, 00 гривень витрат по сплаті судового збору.

17.10.2018 суд відклав вирішення питання про прийняття вказаної заяви до повернення матеріалів справи № Б-11/45-3/270-21/145 до Господарського суду Івано-Франківської області.

20.11.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду касаційні скарги Міністерства аграрної політики та продовольства України і Заступника прокурора Львівської області залишив без задоволення, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.07.2018 та постанову Господарського суду Івано-Франківської області від 08.05.2018 залишив без змін.

14.01.2019 суд поновив провадження у справі № Б-11/45-3/270-21/145 та призначив до розгляду в судовому засіданні на 07.02.2019.

25.01.2019 до суду надійшла заява Фізичної особи - підприємця Калинича Петра Миколайовича про визнання кредиторських вимог в сумі 37 552, 15 гривень та 3 200, 00 гривень витрат по сплаті судового збору.

31.01.2019 суд залишив заяву Фізичної особи - підприємця Калинича Петра Миколайовича без руху та встановив строк для усунення недоліків, допущених при поданні заяви про визнання кредиторських вимог в сумі 37 552, 15 гривень та 3 200, 00 гривень витрат по сплаті судового збору, зокрема зобов'язав заявника надати суду докази сплати судового збору у розмірі 642, 00 гривень та докази зарахування судового збору в сумі 3 842, 00 гривень до державного бюджету.

15.02.2019 за вх. № 2737/19 від Фізичної особи - підприємця Калинича Петра Миколайовича до суду надійшов лист, з яким останній на виконання вимог ухвали суду від 31.01.2019 надав докази сплати судового збору у розмірі 642, 00 гривень.

20.02.2019 призначено до розгляду в судовому засіданні заяву Фізичної особи - підприємця Калинича Петра Миколайовича на 05.03.2019 о 10:00 год.

15.02.2019 до суду надійшла заява Приватного підприємства "Захід-Метал-Пак" про визнання грошових вимог в сумі 1 200 169, 54 гривень.

19.02.2019 призначено до розгляду в судовому засіданні заяву Приватного підприємства "Захід-Метал-Пак" про визнання грошових вимог в сумі 1 200 169, 54 гривень на 05.03.2019.

Ліквідатор Седлецький О. В. подав суду пояснення щодо кредиторських вимог:

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Кліше" за вх. № 3812/19 від 05.03.2019 (боржник вимоги визнає в повному обсязі);

- Фізичної особи - підприємця Калинича П. М. за вх. № 3813/19 від 05.03.19 (боржник вимоги визнає в повному обсязі);

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Домен-Друк" за вх. № 3807/19 від 05.03.2019 (боржник вимоги визнає в повному обсязі);

- Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" за вх. № 3806/19 від 05.03.2019 (боржник вимоги визнає в повному обсязі );

- Приватного підприємства "Захід-Метал-Пак" за вх. № 3803/19 від 05.03.2019 (боржник вимоги визнає в повному обсязі ).

В силу приписів частини 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Як визначено в пункті 8 частини 1 статті 38 Закону, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Відповідно до вимог статей 13, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, належними та допустимими доказами.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства, заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами, що свідчить про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору. При цьому суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Розглянувши подані заяви, суд встановив таке.

Щодо заяви Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром".

Між Комунальним підприємством "Івано-Франківськводоекотехпром" та Івано-Франківським обласним державним об'єднанням спиртової та лікеро-горілчаної промисловості 01.10.2015 укладено договір № 5515 про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п. 1.1. договору, Комунальне підприємство "Івано-Франківськводоекотехпром" (виробник) зобов'язалось надавати боржнику (споживачу) послуги централізованого водопостачання і водовідведення в обсягах зазначених в додатку № 1, а боржник - своєчасно оплачувати спожиті послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором.

Вартість послуг сторонами погоджено в розділі 2 договору, а права та обов'язки врегульовано в розділі 3.

Пунктом 3.2.5. договору встановлено, що боржник зобов'язався здійснювати оплату послуг централізованого водопостачання і водовідведення в 3-ьох денний термін з моменту отримання рахунку та вносити авансовий платіж до 1-го числа місяця, за який проводиться передоплата, в розмірі вартості наданих послуг у минулому періоді.

У зв'язку із несвоєчасною оплатою боржником послуг водопостачання і водовідведення утворилась поточна заборгованість на загальну суму 195 827, 15 гривні (за період з 01.01.2017 по 31.03.2018). Однак не зважаючи на наявний борг правовідносини між кредитором та боржником не припинялись, послуги водопостачання та водовідведення кредитором надавались. В підтвердження заборгованості кредитором подано розрахунок суми боргу, а саме: виписку по абоненту № 5515 за період 01.01.2017 - 31.03.2018.

На підставі п. 3.2.4. договору, боржник щомісячно направляв свого представника для подання додатку № 4 «Звіт про обсяги переданої «споживачу» питної води і прийнятих від нього стічних вод» та одержання відповідних рахунків-фактур на проведення оплати за надані послуги. Боржник щомісячно приносив звіт про фактичне використання питної води та скид стічних вод у каналізаційну мережу, що підтверджується актами про обсяги переданої води і прийнятих стічних вод за звітний розрахунковий період.

Згідно п. 3.2.6. договору, у разі несвоєчасної оплати платежів, передбачених даним договором споживач (боржник) сплачує виробнику (кредитору) пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Як наслідок кредитор нарахував відповідачу 5 032, 07 гривень пені.

Боржник взяті на себе договірні зобов'язання не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 31.03.2018 становить 200 859, 22 гривень.

Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов'язки виникають зокрема, з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. ст. 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу положень ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Приписами частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України).

Нормою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що борг відповідача становить 195 827, 15 гривень.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Судом здійснено перевірку правильності нарахування позивачем пені в розмірі 5 032, 07 гривень та встановлено, що періоди та суми розраховано вірно. Як наслідок кредитор звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про визнання грошових вимог в сумі 200 859, 22 гривень до боржника.

Пунктом 29 інформаційного листа Вищого Господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI) із змінами, роз'яснено, що розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону. За результатами розгляду грошових вимог кредиторів господарський суд заново затверджує реєстр вимог кредиторів (з урахуванням визнаних конкурсних вимог) та зобов'язує ліквідатора сформувати представницькі органи кредиторів (збори кредиторів та комітет кредиторів) у порядку, передбаченому статтею 26 Закону.

Приписами статті 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено черговість задоволення вимог кредиторів.

Як вбачається з матеріалів справи, постанову суду від 08.05.2018 оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 08.05.2018, заява кредитором подана 05.07.2018, тобто пред'явлено в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури (відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом") та підтверджується належними та допустими доказами.

Разом із цим, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", до заяви в обов'язковому порядку додаються докази сплати судового збору. Згідно з підпункту 10 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до господарського суду заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після повідомлення про визнання боржника банкрутом, складає 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2018 рік" складає 1 762, 00 гривень. Отже, за подання заяви про визнання грошових вимог кредитор повинен був сплатити 3 524, 00 гривні. Проте, в порушення вказаних норм права кредитором сплачено 3 012, 88 гривень судового збору. З огляду на викладене суд приходить до висновку про стягнення з Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" в дохід Державного бюджету 511, 12 гривень недоплаченого судового збору.

Таким чином, грошові вимоги Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" до боржника слід визнати і включити в реєстр вимог Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в розмірі 3 524, 00 гривень судового збору як вимоги першої черги, 195 827, 15 гривень як вимоги четвертої черги, 5 032, 07 гривень як вимоги шостої черги.

Щодо заяви з грошовими вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю "Домен-Друк".

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Домен-Друк" та Івано-Франківським обласним державним об'єднанням спиртової та лікеро-горілчаної промисловості 05.01.2015 укладено договір поставки № 05/01/15.

В силу пункту 1.1. зазначеного договору, постачальник зобов'язався протягом терміну дії договору виготовляти і систематично поставляти (передавати) покупцеві поліграфічну продукцію (надалі - «продукція»), а саме: етикетикову продукцію, а покупець - прийняти цю продукцію і своєчасно сплачувати за неї певну грошову суму в порядку і на умовах, викладених у цьому договорі.

Згідно п. 7.1. договору, розрахунки за кожну окрему партію замовленої покупцем продукції здійснюються в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з моменту отримання продукції.

Разом із тим, слід зазначити, що між сторонами існували правовідносини з листопада 2013 року, оскільки між сторонами 04.11.2013 укладено договір поставки № 04/11/13. Крім того, 05.01.2015 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору поставки № 04/11/13 від 04.11.2013, відповідно до якої продовжено дію договору № 04/11/13 до 31.12.2016. За вказаний період кредитором поставлено, а боржником отримано продукцію на суму 711 527, 80 гривень. Претензій щодо якості та комплектності продукції чи строків поставки від боржника не поступало. Однак, боржник в порушення умов договору оплатив за поставлений товар 682 007, 80 гривень. Таким чином, борг становить 29 520, 20 гривень.

Відповідно до п. 3.1. договору, продукція відвантажується покупцю на умовах DАР (ІНКОТЕРМС - 2010). Постачальник вважається таким, що виконав свої зобов'язання по поставці з моменту передачі товарів (продукції) перевізнику.

Продукція, яка поставлена кредитором згідно видаткової накладної № 200 від 20.04.2016 на підставі договору № 05/01/15 від 05.01.2015 є неоплаченою. Підтвердженням поставки кредитором продукції та її отримання боржником є експрес накладна ТзОВ "Нова пошта" № 4334 від 20.04.2016.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що боржник своїх зобов'язань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що кредитором доведено доказами факт неналежного виконання боржником зобов'язань щодо оплати заборгованості за отриману продукцію у розмірі 29 520, 20 гривень. Як наслідок кредитор звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області із заявою про визнання грошових вимог в сумі 29 520, 20 гривень до боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, постанову суду від 08.05.2018 оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 08.05.2018, а заява кредитором подана 16.10.2018.

Судом взято до уваги приписи 1 ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відповідно до яких: 1) вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

2) зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає;

3) кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Тобто, законом обмежено строк подання заяв кредиторів. Судом встановлено, що кредитором пред'явлено вимогу до боржника в межах ліквідаційної процедури, однак з порушенням двохмісячного строку з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Таким чином, грошові вимоги кредитора до боржника слід визнати і включити в реєстр вимог кредиторів Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в розмірі 3 524, 00 гривень сплаченого судового збору як вимоги першої черги та 29 520, 20 гривень як вимоги шостої черги.

Щодо заяви з грошовими вимогами Фізичної особи - підприємця Калинича П. М.

Між Фізичною особою - підприємцем Калинич П. М. та Івано-Франківським обласним державним об'єднанням спиртової та лікеро-горілчаної промисловості існували правовідносини щодо поставки товару (ягід, фруктів, ...). В засіданні суду Фізична особа - підприємець Калинич П. М. зазначив, що протягом 2016 року поставив боржнику ягід на суму 37 552, 15 гривень. В підтвердження даного факту надав суду акт звірки взаємних розрахунків, підписаний сторонами та скріплений їх печатками. З акту вбачається, що станом на 31.05.2017 борг боржника становить 37 552, 15 гривень. Копія акту знаходиться в матеріалах справи і є додатком до заяви кредитора.

Із змісту статті 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов'язки виникають зокрема, з договору та інших правочинів.

Приписами частини 1 статті 202, частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України, встановлено, що договором/правочином є домовленість двох або більше сторін/дія особи, спрямована на встановлення/набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу частини 1 статті 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (частини 1, 2 статті 205 Цивільного кодексу України).

Суд вважає, що в даному випадку, між сторонами мають місце правовідносини, що склалися на підставі укладеного у спрощений спосіб договору поставки.

При цьому судом встановлено, що, взяті на себе зобов'язання по оплаті коштів за поставлений товар боржник не виконав, внаслідок чого, виникла заборгованість в сумі 37 552, 15 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, постанову суду від 08.05.2018 оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 08.05.2018, а заява кредитором подана 25.01.2019, тобто з порушенням двохмісячного строку з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Таким чином, грошові вимоги кредитора до боржника слід визнати і включити в реєстр вимог кредиторів Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в розмірі 3 842, 00 гривень сплаченого судового збору як вимоги першої черги, 37 552, 15 гривень як вимоги шостої черги.

Щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Кліше".

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Підприємство Кліше" та Івано-Франківським обласним державним об'єднанням спиртової та лікеро-горілчаної промисловості укладено договори:

- 07.03.2012 про закупівлю товарів за державні кошти № 2; 03.01.2014 додаткову угоду № 1 до договору про закупівлю товарів за державні кошти № 2 від 07.03.2012;

- 05.01.2015 поставки № 05/01/15.

Відповідно до зазначених договорів постачальник зобов'язується поставити покупцю товари (поліграфічну продукцію), а покупець - прийняти і оплатити такі товари.

Дослідженням обставин викладених в заяві судом встановлено, що за вказаний період кредитор поставив, а боржник отримав товар на суму 3 777 146, 76 гривень, що підтверджується видатковими накладними. Однак, боржник оплатив 3 561 059, 40 гривень. Боржником не оплачено поставку товару згідно видаткових накладних, а саме: № 495 від 04.12.2016 на суму 23 040, 00 гривень, № 603 від 10.02.2016 на суму 42 550, 00 гривень, № 1759 від 20.04.2016 на суму 24 950, 00 гривень, № 1786 від 21.04.2016 на суму 34 277, 36 гривень, № 1877 від 27.04.2016 на суму 13 840, 00 гривень, № 1856 від 27.04.2016 на суму 56 172, 50 гривень, № 1855 від 27.04.2016 на суму 27 680, 00 гривень.

Таким чином, заборгованість боржника становить 222 509, 86 гривень.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України, грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати.

З огляду на зазначене вище, суд вважає, що наявні в матеріалах справи письмові докази доводять ті обставини, на які кредитор посилається як на підставу своїх грошових вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, постанову суду від 08.05.2018 оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 08.05.2018, а заява кредитором подана 08.10.2018, тобто з порушенням двохмісячного строку з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Таким чином, грошові вимоги кредитора до боржника слід визнати і включити в реєстр вимог кредиторів Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в розмірі 3 524, 00 гривень сплаченого судового збору як вимоги першої черги, 222 509, 86 гривень як вимоги шостої черги.

Щодо заяви Приватного підприємства "Захід-Метал-Пак".

05.01.2016 року між Приватним підприємством "Захід-Метал-Пак" та Івано-Франківським обласним державним об'єднанням спиртової та лікеро-горілчаної промисловості укладено договір поставки № 01/67, відповідно до якого кредитор поставив, а боржник прийняв продукцію виробничо - технічного значення, що підтверджується видатковими накладними.

Пунктом 4.1. договору сторонами встановлено, що ціна товару узгоджується сторонами, та вказується у специфікації.

Розділом 5 договору сторонами врегульовано порядок розрахунків.

Відповідно до п. 5.2. договору, покупець здійснює оплату за товар на умовах відтермінування платежу 30 (тридцять календарних днів).

Однак, боржник в порушення умов договору не здійснив оплату за товар в повному обсязі. Боржником не надано суду доказів оплати товару по видаткових накладних, а саме: № РН - 0000411 від 21.12.2015 на суму 58 571, 70 гривень, № РН - 4000413 від 22.12.2015 на суму 401 407, 24 гривень, № РН - 0000068 від 22.02.2016 на суму 168 590, 82 гривень, № РН - 0000109 від 07.04.2016 на суму 247 805, 16 гривень, № РН - 0000123 від 27.04.2016 на суму 120 937, 38 гривень, № РН - 0000431 від 28.12.2016 на суму 5 494, 60 гривень. Крім цього, частково в сумі 10 000, 00 гривень боржником проведено оплату накладної № РН - 0000059 від 16.02.2016 на загальну суму 203 522, 66 гривень, тобто несплаченою залишилась сума в розмірі 193 522, 66 гривень. Всього заборгованість за отриманий товар складає 1 196 327, 54 гривень.

Судом взято до уваги приписи статті 599 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що зобов'язання припиняється належним чином проведеним виконанням.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Боржник не довів перед судом належного виконання взятого на себе зобов'язання обумовленого договором. Загальна сума боргу становить 1 196 327, 54 гривень. Як наслідок кредитор звернувся до суду з заявою про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 1 196 327, 54 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, постанову суду від 08.05.2018 оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 08.05.2018, а заява кредитором подана 15.02.2019, тобто з порушенням двохмісячного строку з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Таким чином, грошові вимоги кредитора до боржника слід визнати і включити в реєстр вимог кредиторів Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в розмірі 3 842, 00 гривень сплаченого судового збору як вимоги першої черги, 1 196 327, 54 гривень як вимоги шостої черги.

Керуючись статтями 2, 23 - 26, 38, 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статтями 11, 509, 526, 530, 611, 626, 627, 628, 629, 712, 901, 903 Цивільного кодексу України, статтями 181, 193 Господарського кодексу України, статтями 12, 123, 129, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" за вх. № 9976/18 від 05.07.2018 про визнання грошових вимог у сумі 200 859, 22 гривень - задовольнити.

2. Визнати грошові вимоги Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" до Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в розмірі 3 524, 00 гривень судового збору як вимоги першої черги, 195 827, 15 гривень як вимоги четвертої черги, 5 032, 07 гривень як вимоги шостої черги.

3. Стягнути з Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" (вул. Ботанічна, 2, м. Івано-Франківськ, 76011, ідентифікаційний код: 32360815) в дохід Державного бюджету (отримувач коштів: УК у м. Ів.-Франк./м. Ів.-Франк./22030101, код 37952250, Казначейство України (ЕАП), код банку 899998, рахунок отримувача: 3003, код класифікації доходів бюджету: 22030101) - 511, 12 (п'ятсот одинадцять гривень дванадцять копійок) гривень недоплаченого судового збору.

4. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Домен-Друк" за вх. № 15602/18 від 16.10.2018 про визнання грошових вимог у сумі 29 520, 20 гривень - задовольнити.

5. Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Домен-Друк" до Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в розмірі 3 524, 00 гривень сплаченого судового збору як вимоги першої черги, 29 520, 20 гривень як вимоги шостої черги.

6. Заяву Фізичної особи - підприємця Калинича П. М. за вх. № 1652/19 від 25.01.2019 про визнання грошових вимог у сумі 37 552, 15 гривень - задовольнити.

7. Визнати грошові вимоги Фізичної особи - підприємця Калинича П. М. до Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в розмірі 3 842, 00 гривень сплаченого судового збору як вимоги першої черги, 37 552, 15 гривень як вимоги шостої черги.

8. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Кліше" за вх. № 15078/18 від 08.10.2018 про визнання грошових вимог у сумі 222 509, 86 гривень - задовольнити.

9. Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Кліше" до Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в розмірі 3 524, 00 гривень сплаченого судового збору як вимоги першої черги, 222 509, 86 гривень як вимоги шостої черги.

10. Заяву Приватного підприємства "Захід-Метал-Пак" за вх. № 2910/19 від 15.02.2019 про визнання грошових вимог у сумі 1 196 327, 54 гривень - задовольнити.

11. Визнати грошові вимоги Приватного підприємства "Захід-Метал-Пак" до Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в розмірі 3 842, 00 гривень сплаченого судового збору як вимоги першої черги, 1 196 327, 54 гривень як вимоги шостої черги.

12. Ліквідатору Седлецькому О. В. внести вимоги Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром", Товариства з обмеженою відповідальністю "Домен-Друк", Фізичної особи - підприємця Калинича П. М., Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Кліше", Приватного підприємства "Захід-Метал-Пак" до реєстру вимог кредиторів боржника.

13. Дану ухвалу направити:

- ліквідатору Седлецькому О. В. (АДРЕСА_1);

- банкруту: Івано-Франківському обласному державному об'єднанню спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (вул. Княгинин, 44, м. Івано-Франківськ, 76003);

- кредитору: Приватному Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" (вул. Ботанічна, 2, м. Івано-Франківськ, 76011);

- кредитору: Товариству з обмеженою відповідальністю "Домен-Друк" (вул. Привокзальна, 8 м. Новояворівськ, Яворівський район, Львівська область, 81054);

- кредитору: Фізичній особі - підприємцю Калиничу П. М. (АДРЕСА_2);

- кредитору: Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство Кліше" (вул. Рилєєва, 7/6, м. Львів, 79000);

- кредитору: Приватному підприємству "Захід-Метал-Пак" (вул. Джерельна, 69, м. Львів, 79058);

- Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області (76000, м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11) в частині виконання п. 3 ухвали.

14. Ухвала в частині пункту 3 (третього) є виконавчим документом та дійсна для пред'явлення до виконання протягом трьох місяців.

15. Ухвала набирає законної сили 05.03.2019 та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в строки та порядку, визначені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

16. Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту.

17. Повний текст ухвали складено 11.03.2019.

Суддя В. В. Михайлишин