ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" березня 2019 р.                                                             Справа № 924/141/19

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., при секретарі судового засідання Ключки Н.М., розглянувши матеріали справи

за позовом приватного підприємства „Агро Добробут”, Черкаська область, Катеринопільський район, смт. Катеринопіль

до фермерського господарства „Тимчук”, Хмельницька область, Старокостянтинівський район, с. Левківка

про стягнення 29167,65 грн., з яких: 22991,95 грн. – основний борг; 2585,18 грн. – пеня; 3590,52 грн. – проценти

Представники сторін:

позивач: не з'явився

відповідач: не з'явився

У судовому засіданні згідно зі ст. 240 ГПК України судом прийнято вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

12.02.2019 року до господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява приватного підприємства „Агро Добробут” до фермерського господарства „Тимчук” про стягнення 29167,65 грн., з яких: 22991,95 грн. – основний борг; 2585,18 грн. – пеня; 3590,52 грн. – проценти.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2019 р. зазначена позовна заява передана для розгляду судді Танасюк О.Є.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 19.02.2019р. відкрито провадження у справі №924/141/19, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12:30 год. 14.03.2019р.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача 29167,65 грн., з яких: 22991,95 грн. – основний борг; 2585,18 грн. – пеня; 3590,52 грн. – проценти.

В обґрунтування позовних вимог посилається на невиконання відповідачем зобов’язань за договором поставки засобів захисту рослин №ЗЗР160403-ГВ від 16.04.2018р., зокрема, щодо оплати повної вартості товару який був поставлений згідно видаткової накладної №346 від 16.04.2018р.

Відповідач в підготовче засідання не з’явився, причини неявки не повідомив, правом на подання відзиву не скористався. Про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення кореспонденції від 21.02.2019р.

Дослідивши фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, надані по справі докази та пояснення, судом встановлено та приймається до уваги таке.

10.04.2016р. між приватним підприємством „Агро Добробут” (постачальник) та фермерським господарством „Тимчук” (покупець) укладений договір поставки засобів захисту рослин №ЗЗР160403-ГВ (далі - договір), відповідно до п. п. 1.1. якого постачальник зобов’язався поставити покупцю засоби захисту рослин та/або іншу продукцію (далі – товар), а покупець зобов’язався прийняти товар та оплатити його на умовах цього договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що поставці підлягає товар, асортимент, кількість, ціна та вартість якого встановлюється в специфікаціях (додатках до даного договору, що є невід’ємними його частинами).

Згідно з п. 3.1 договору постачальник зобов’язується поставити товар покупцю у строки та на умовах, що вказані у специфікаціях (додатках) до договору.

Відповідно до п. 5.1 договору порядок та строки розрахунків за товар визначається даним договором та специфікаціями (додатками) до нього. У випадку, якщо товар був поставлений на умовах цього договору без підписання сторонами відповідних специфікацій (додатків), такий товар підлягає оплаті протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту (дня поставки).

Згідно з п. 5.2 договору від 15.05.2018р. оплата товару здійснюється покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів у національній валюта платіжним дорученням на зазначений в кінці тексту договору розрахунковий рахунок постачальника. Допускається оплата в готівковій формі відповідно до вимог законодавства України. Оплата товару здійснюється із врахуванням положень п. 5.4. даного договору.

У п. 5.4 договору його сторони домовились визначити грошовий еквівалент зобов’язання щодо оплати товару в іноземній валюті (в доларах США). Грошовий еквівалент зобов’язання в доларах США визначається шляхом ділення загальної вартості товару згідно специфікацій в гривнях на офіційний курс НБУ гривні щодо долара США на дату укладання (підписання) сторонами відповідної специфікації. Сума в гривнях, яку покупець повинен сплатити постачальнику як оплата вартості товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента вартості товару в доларах США на офіційний курс НБУ гривні щодо долара США на день фактичної оплати за наступним алгоритмом (формулою):

С2 = С1*К1, де

С2 – вартість товару на день оплати (належна до оплати вартість товару у гривні);

С1 – еквівалент вартості товару в доларах США, що вказаний у специфікації, за якою проводиться розрахунок;

К1 – курс долара США до гривні на день проведення розрахунків за офіційним курсом Національного банку України.

У п. 5.5 договору сторони передбачили, що положення пункту 5.4 договору застосовуються при збільшенні офіційного курсу НБУ долара США до гривні на один i більше %.

Згідно з п. 5.9 договору від 15.05.2018 у разі виникнення між сторонами судового спору, всі нарахування основної заборгованості, річних, штрафних санкцій, збитків проводяться з урахуванням курсу гривні до долара США на день, що передує дню проведення таких нарахувань (за офіційним курсом НБУ за даними http://www.bank.gov.ua). Вказане не позбавляє в подальшому уповноважену сторону збільшити або зменшити позовні вимоги, подавши відповідний розрахунок з врахуванням курсу гривні до долара США на день, що передує дню проведення такого збільшення або зменшення.

Пунктом 8.3 договору передбачено, що у випадку порушення термінів або умов оплати товару покупець зобов’язаний сплатити постачальнику пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення, а також проценти на суму прострочення згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України у розмір 50% річних.

Договір набуває чинності з дня його підписання представниками обох сторін і діє до 31 грудня 2018 року, а в частині виконання сторонами взятих на себе по договору зобов'язань - до моменту їх повного виконання сторонами (п. 10.1. Договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками

16.04.2018 року сторони узгодили і підписали специфікацію №1 до договору від 16.04.2018р.. в п. п. 1, 2 якої визначили найменування товару – екстракорн, 10 л, загальна вартість товару, що поставляється становить 27561,60 грн., що еквівалентно 1056,00 дол. США.

В п 3 специфікації визначено, що офіційний курс долара США щодо гривні станом на день складання даної специфікації становить 26,10 грн. за 1 долар США.

Згідно з п. 8 специфікації покупець зобов’язаний сплатити загальну вартість товару, що поставляється наступним чином: 1 платіж – 20% в термін до 16.04.2018р.; 2 платіж – 80% в термін до 15.10.2018р. (остаточний розрахунок).

Відповідно до п. 10 специфікації оплата здійснюється згідно з цим додатком, по офіційному курсу гривні до долара США на день, що передує дню проведення розрахунків (за офіційним курсом Національного банку України за даними http://www.bank.gov.ua) в день запланованої оплати, згідно з виставленими рахунками.

На виконання договору позивач згідно замовлення №268 від 16.04.2018р. поставив відповідачу товар (екстракорн, 10 л) на суму 27561,60 грн., що підтверджується видатковою накладною №346 від 16.04.2018р. та товарно-транспортною накладною №Р346 від 16.04.2018р.

Відповідач свої зобов’язання за договором поставки виконав частково, перерахувавши 17.04.2018р. позивачу 5512,32 грн., що підтверджується банківською випискою від 05.02.2019р.

У вимогах від 09.11.2018р. №2142 та від 29.01.2019р. №67 позивач вимагав оплати боргу в сумі еквівалентній 844,80 дол. США за курсом НБУ на день проведення розрахунків, а також пеню та проценти.

Враховуючи, що відповідач не оплатив в повному обсязі поставлений йому товар, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення 29167,65 грн., з яких: 22991,95 грн. – основний борг; 2585,18 грн. – пеня; 3590,52 грн. – проценти.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 11 ЦК України та ст. 174 ГК України визначено, що господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.04.2016р. між приватним підприємством „Агро Добробут” (постачальник) та фермерським господарством „Тимчук” (покупець) укладений договір поставки засобів захисту рослин №ЗЗР160403-ГВ (далі - договір), відповідно до п. п. 1.1. якого постачальник зобов’язався поставити покупцю засоби захисту рослин та/або іншу продукцію (далі – товар), а покупець зобов’язався прийняти товар та оплатити його на умовах цього договору.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

На виконання договору позивач згідно замовлення №268 від 16.04.2018р. поставив відповідачу товар (екстракорн, 10 л) на суму 27561,60 грн., що підтверджується видатковою накладною №346 від 16.04.2018р. та товарно-транспортною накладною №Р346 від 16.04.2018р.

Як передбачено ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частина 1 статті 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 8 специфікації до договору поставки покупець зобов’язаний сплатити загальну вартість товару, що поставляється наступним чином: 1 платіж – 20% в термін до 16.04.2018р.; 2 платіж – 80% в термін до 15.10.2018р. (остаточний розрахунок).

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Положення аналогічного змісту міститься в ст. 526 ЦК України.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач свої зобов’язання за договором поставки виконав частково, перерахувавши 17.04.2018р. позивачу 5512,32 грн., що підтверджується банківською випискою від 05.02.2019р. Дана сума складає 20% вартості поставленого товару.

Пунктом 10 специфікації оплата здійснюється згідно з цим додатком, по офіційному курсу гривні до долара США на день, що передує дню проведення розрахунків (за офіційним курсом Національного банку України за даними http://www.bank.gov.ua) в день запланованої оплати, згідно з виставленими рахунками.

Враховуючи, що часткова оплата товару відповідачем здійснена 17.04.2018р., а офіційний курс гривні до долара США за даними НБУ станом на 16.04.2018р. становив 2612,4909 грн. за 100 дол. США, еквівалент сплаченої частини вартості товару у розмірі 5512,32 грн. становив 211 дол. США.

Таким чином, заборгованість відповідача становить 845 дол. США (1056 – 211 = 845).

У п. 5.4 договору його сторони домовились визначити грошовий еквівалент зобов’язання щодо оплати товару в іноземній валюті (в доларах США). Грошовий еквівалент зобов’язання в доларах США визначається шляхом ділення загальної вартості товару згідно специфікацій в гривнях на офіційний курс НБУ гривні щодо долара США на дату укладання (підписання) сторонами відповідної специфікації. Сума в гривнях, яку покупець повинен сплатити постачальнику як оплата вартості товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента вартості товару в доларах США на офіційний курс НБУ гривні щодо долара США на день фактичної оплати за наступним алгоритмом (формулою):

С2 = С1*К1, де

С2 – вартість товару на день оплати (належна до оплати вартість товару у гривні);

С1 – еквівалент вартості товару в доларах США, що вказаний у специфікації, за якою проводиться розрахунок;

К1 – курс долара США до гривні на день проведення розрахунків за офіційним курсом Національного банку України.

У п. 5.5 договору сторони передбачили, що положення пункту 5.4 договору застосовуються при збільшенні офіційного курсу НБУ долара США до гривні на один i більше %.

Згідно з п. 5.9 договору від 15.05.2018 у разі виникнення між сторонами судового спору, всі нарахування основної заборгованості, річних, штрафних санкцій, збитків проводяться з урахуванням курсу гривні до долара США на день, що передує дню проведення таких нарахувань (за офіційним курсом НБУ за даними http://www.bank.gov.ua).

Враховуючи, що позовна заява, в якій здійснено розрахунок заборгованості датована 07.02.2019р., з урахуванням п.п. 5.4., 5.5 договору розрахунок основного боргу здійснюється з урахуванням офіційного курсу гривні до долара США станом на 06.02.2019р. (2721,5854 грн. за 100 дол. США) та становить 22997,40 грн. (845 * 27,215854).

Таким чином, позивачем правомірно заявлено до стягнення суму боргу в розмірі 22991,95 грн.

Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 8.3 договору передбачено, що у випадку порушення термінів або умов оплати товару покупець зобов’язаний сплатити постачальнику пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення.

Враховуючи, що відповідно до п. 8 специфікації до договору поставки покупець зобов’язаний здійснити остаточний розрахунок до 15.10.2018р., позивачем правомірно здійснено нарахування пені в розмірі 2585,18 грн. за період з 16.10.2018р. по 06.02.2019р.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з п. 8.3 договору поставки, сторони погодили, що у випадку порушення термінів або умов оплати товару покупець зобов’язаний сплатити постачальнику проценти на суму прострочення згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України у розмір 50% річних.

Як слідує із розрахунку позивачем правомірно відповідно до п. 8.3. договору здійснено нарахування 50 % річних у розмірі 3590,52 грн. за період з 16.10.2018р. по 06.02.2019р.

Згідно зі ст. ст. 73, 76-79 Господарського кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про стягнення 29167,65 грн., з яких: 22991,95 грн. – основний борг; 2585,18 грн. – пеня; 3590,52 грн. – проценти (50% річних) є обґрунтованими, підтверджені доказами, наявними матеріалах справи та підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 73, 74, 76-79, 129, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з фермерського господарства „Тимчук” (31180, Хмельницька область, Старокостянтинівський район, с. Левківка, вул. Лесі Українки, 8, ) на користь приватного підприємства „Агро Добробут” (20500, Черкаська область, Катеринопільський район, смт. Катеринопіль, вул. В'ячеслава Чорновола, буд. 41, ) 22991,95 грн. (двадцять дві тисячі дев'ятсот дев'яносто одна гривня 95 грн.) основного боргу, 2585,18 грн. (дві тисячі п'ятсот вісімдесят п'ять гривень 18 коп) пені, 3590,52 грн. (три тисячі п'ятсот дев'яносто гривень 52 коп.) 50 процентів річних, 1921,00 грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна гривня 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 18.03.2019р.

Суддя                                                                      О.Є. Танасюк

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи

2 – позивачу (20500, Черкаська область, Катеринопільський район, смт. Катеринопіль, вул. В’ячеслава Чорновола, буд. 41);

3 - відповідачу (31180, Хмельницька область, Старокостянтинівський район, с. Левківка, вул. Лесі Українки, 8).

Всім рекомендованим листом з повідомленням про вручення