ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2019 Справа № 917/1632/18

м. Полтава

За позовною заявою Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 29)", с. Божківське, вул. Миру, 4, Полтавський район, Полтавська обл., 38734

про стягнення 7767,63 грн.

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - позивач/ НАК "Нафтогаз України") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 29)" (далі - відповідач/ ДП "СГП ДКВС України (№ 29)") 7767,63 грн., в тому числі 3915,12 грн. пені, 625,69 грн. 3% річних, 3226,82 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу № 1832/14-ТЕ-24 від 10.12.2013.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 15.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Відповідач отримав копію вказаної заяви 17.01.2019, про що свідчить відповідне повідомлення про вручення поштового відправлення.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідач відзиву на позов не надав, про наявність поважних причин неподання відзиву на позов суду не повідомив, в зв'язку з цим відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України спір вирішується за наявними матеріалами справи.

Рішення приймається в порядку ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.12.2013 між позивачем (продавець за договором) та відповідачем (покупець за договором) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1832/14-ТЕ-24 (далі - Договір, копія договору - в матеріалах справи).

Згідно п. 1.1. Договору продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 3.3. договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

На виконання умов договору протягом 2014 року позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 77524,30 грн., що підтверджується двохсторонніми актами приймання - передачі природного газу за січень - березень та жовтень-грудень 2014 року, копії яких додано позивачем до позовної заяви.

Відповідно до пункту 6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Позивач стверджує, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно, чим порушив умови господарського зобов'язання, зокрема вимоги пункту 6.1 договору. На підтвердження здійснених відповідачем оплат природного газу за договором позивачем надано копії банківських виписок.

Відповідно до наданих банківських виписок відповідач за природний газ поставлений по Договору у 2014 році розрахувався повністю, проте з порушеннями строків оплати.

Пунктом 7.2 договору визначено, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 договору, він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Керуючись п. 7.2. договору та ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 3915,12 грн., 3% річних у розмірі 625,69 грн. за простроченими зобов'язаннями січня - березня та жовтня - грудня 2014 року за загальний період з 15.02.2014 по 16.02.2015, а також інфляційні втрати в розмірі 3226,82 грн. за простроченими зобов'язаннями січня - березня та жовтня 2014 року за загальний період з 15.02.2014 по 31.12.2014.

Вказані суми пені, річних та інфляційних втрат позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідач жодних заперечень на позов не надав.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами для виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правовою природою договір купівлі-продажу природного газу від 10.12.2013 № 1832/14-ТЕ-24 є договором поставки енергоносіїв приєднаними мережами і відповідає вимогам статті 714 ЦК України, якою передбачено, що до договору поставки енергоносіїв приєднаними мережами застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка є різновидом відносин купівлі-продажу.

У ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Згідно п. 7.2 договору у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 договору, він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Судом встановлено, що відповідач розраховувався за надані позивачем послуги з порушенням строків встановлених в договорі. Таким чином, позивач правомірно нарахував відповідачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, 3% річних від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу та інфляційні втрати.

Суд перевірив надані позивачем розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат і встановив їх правильність.

Відповідач щодо сум та періодів нарахування пені та річних заперечень не надав.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3915,12 грн. пені, 625,69 грн. 3% річних та 3226,82 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач своїми процесуальними правами не скористався, відзиву на позов не надав та належними та допустимими доказами не спростував позовні вимоги позивача.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 29)" (с. Божківське, вул. Миру, 4, Полтавський район, Полтавська обл., 38734; ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001; ) 3915 грн. 12 коп. пені, 625 грн. 69 коп. 3% річних, 3226 грн. 82 коп. інфляційних втрат та 1762 грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.С. Семчук