ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2019 року м.Дніпро Справа № 904/4431/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Березкіної О.В.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Станова Ю.В., адвокат, довіреність № 1487 від 10.12.2018 р.;

від відповідача: Горобець М.А. адвокат, ордер ДП № 2446/001 від 13.11.2018 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ та Приватного акціонерного товариства "Юнікон", м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2018 року, ухвалене суддею Юзіковим С.Г., повний текст якого складений 13.12.2018, у справі № 904/4431/18

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Юнікон", м. Дніпро

про стягнення штрафних санкцій у розмірі 286 960,80 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі Позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "ЮНІКОН" (далі Відповідач), в якій просить стягнути з Відповідача штрафні санкції у розмірі 286 960,80 грн., з яких 37 027,20 грн. пеня за період прострочки з 22.12.2017 по 10.01.2018 та 249 933,60 грн. 15 % штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язань за Договором поставки №ЦЗВ-03-02117-01 від 16.06.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням Відповідачем умов вищезазначеного договору в частині здійснення своєчасної поставки товару.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2018 року у справі №904/4431/18 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ЮНІКОН" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 16 662,24 грн. - пені, 124 966,80 грн. - штрафу, 4 304,41 грн. - судового збору. В решті позову - відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням у відмовленій частині, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновок суду обставинам справи, просить рішення господарського суду скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що ані законом, ані договором не встановлена можливість звільнення ПрAT "Юнікон", як суб'єкта господарювання, від відповідальності за порушення своїх зобов'язань за Договором. А тому, за відсутності наданих Відповідачем доказів настання дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин, підстави для звільнення від відповідальності, в силу положень ст. 218 ГК України, відсутні.

Вважає, що зменшення розміру штрафу та пені на 50 % є абсолютно невиправданим та не може застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки п. 5.2 Договору поставки від 16.06.2017 №ЦЗВ-03-02417-01 встановлений інший розмір нарахування штрафу за порушення термінів постачання продукції.

Крім того, в даному випадку зменшення розміру неустойки не може бути застосовано судом, оскільки Відповідачем не вживались заходи для своєчасного виконання умов договору та не надано доказів, які б свідчили про наявність хоча б однієї із підстав для зменшення штрафних санкцій.

Відповідачем не було подано будь-яких доказів, які б свідчили про майновий стан відповідача та наявність виключних або будь-яких інших обставин, які б могли слугувати підставами для зменшення пені та штрафу.

Вважає, що ПрAT "ЮНІКОН" не довів, що розмір неустойки, що підлягає стягненню, є надмірно великим у порівнянні зі збитками кредитора, а також не довів, що розмір неустойки може дійсно суттєво вплинути на майновий стан відповідача.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.01.2019 року (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача) Іванова О.Г., суддів Дарміна М.О., Березкіної О.В.) змінено найменування Позивача з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця"; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2018 у справі №904/4431/18; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 06.02.2019.

Крім того, не погодившись із вказаним рішенням у задоволеній частині, Приватне акціонерне товариство "Юнікон" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновок суду обставинам справи, просить рішення господарського суду скасувати, прийняти нове рішення, яким звільнити відповідача від покладеної на нього відповідальності та сплати судового збору.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції необґрунтовано в порушення ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" зроблено висновок про порушення ПрАТ "ЮНІКОН" строків постачання продукції, оскільки у складі тендерної пропозиції AT "ЮНІКОН" було заявлено максимальний місячний обсяг продукції (світильник місцевого освітлення) у кількості 874 штуки, який AT "ЮНІКОН" може поставити за календарний місяць.

Цей доказ міститься в тендерній пропозиції в документі "Цінова пропозиція", яка є невід'ємною частиною тендерної пропозиції. Дана тендерна пропозиція була акцептована Позивачем, а отже, останній погодився з такими умовами постачання незалежно від того чи були такі умови відображені у договорі про закупівлю.

Тому, Позивач при подачі рознарядок повинен був враховувати максимальну місячну кількість продукції до поставки. Зазначення у рознарядці Позивачем продукції в кількості більшій ніж та, що була погоджена ним для постачання в 30-денний строк шляхом акцептування тендерної пропозиції, згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, є порушенням зобов'язання зі сторони Позивача.

Рознарядка № ЦЗВ-20/5363 від 21.11.17 була виконана протягом 60 днів, оскільки до постачання була заявлена продукція у кількості 1368 шт., що в 1,56 рази перевищив максимальний місячний обсяг продукції, який AT "ЮНІКОН" може поставити за календарний місяць.

Таким чином, виходячи з заявленого Відповідачем його максимального місячного до постачання обсягу продукції, термін постачання такої заявленої партії товару повинен складати 30 днів * 1,56 = 47 днів, що в календарному зчисленні складає дату 17.01.2018 року.

Постачальник прийняв всі заходи для постачання продукції з поставки всіх 1 368 одиниць продукції у термін до 10.01.2018 року. Тобто, Постачальник з 31.11.2017 року по 10.01.2018 року, що складає період тривалістю менше 1,5 місяця, поставив всі 1 368 одиниць, що фактично і відповідає розміру, заявленого ним в Тендерної пропозиції максимального місячного обсягу, у розмірі 874 шт. в місяць.

Судом першої інстанції неправильно встановлено строк, з якого починається обчислюватися строк постачання, оскільки, враховуючи той факт, що Позивач не направляв рознарядки електронною поштою, то відповідно строк поставки повинен обчислюватися після отримання такої рознарядки Відповідачем поштою. Такою датою, відповідно до поштової відмітки, є дата отримання листа Відповідачем, що вказана у поштовому відправленні, а саме для рознарядки № ЦЗВ-20/5363 від 21.11.17 це 30.11.2017 року.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи клопотання Відповідача про звільнення від відповідальності або зменшення розміру штрафних санкцій, суд першої інстанції не повно дослідив всі обставини, які дають право на звільнення від відповідальності чи зменшення суми штрафних санкцій, що призвело до стягнення штрафних санкцій у більшому розмірі, ніж це можливо, виходячи із обставин справи.

Вважає, що враховуючи відсутність у Позивача збитків та будь-яких інших негативних наслідків, наявність порушень умов Договору та Закону України "Про публічні закупівлі" з боку самого Позивача, встановлення Позивачем умов придбання продукції, які відповідно до положень антимонопольного законодавства є неправомірними, винятковість даного випадку, виходячи з інтересів сторін, та повне виконання Відповідачем зобов'язань по договору, керуючись ст. 219 ГК України, ст. ст. 203, 551 ЦК України, ЗУ "Про захист економічної конкуренції", ст. 42 ГПК України штрафні санкції в даному випадку взагалі не повинні нараховуватися та стягуватися.

Позивач, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця", у відзиві на апеляційну скаргу Відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Вважає, що судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про порушення ПрAT "Юнікон" строків постачання продукції за рознарядкою від 21.11.2017 № ЦЗВ-20/5363; зазначає, що ПрAT "ЮНІКОН" не довів, що розмір неустойки є надмірно великим у порівнянні зі збитками кредитора, а також те, що розмір належної до стягнення неустойки може дійсно суттєво вплинути на майновий стан відповідача.

Відповідач, Приватне акціонерне товариство "Юнікон", у відзиві на апеляційну скаргу Позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що фактично Позивач, нарахував штрафні санкції та таким чином стягує неправомірну вигоду з обставин, що виникли безпосередньо з вини самого Позивача в результаті зловживання ним монопольним становищем, порушенням умов договору, тендерної пропозиції та Закону України "Про публічні закупівлі", а саме:

- замовлення до постачання продукції у кількості більшій, ніж погоджений ним в акцептованій тендерній пропозиції максимальний місячний обсяг продукції, який може поставити Відповідач;

- зараховуванням в період постачання строку, на який він не має права претендувати, тобто з технічної дати, а не з дати отримання рознарядки;

- встановлення неправомірних умов у договорі шляхом використання свого особливого монопольного становища на ринку.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.01.2019 (суддя - доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Юнікон" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2018 залишено без руху у зв`язку з неподанням скаржником доказів про сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.01.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Юнікон" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2018 у справі №904/4431/18; приєднано апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Юнікон" до апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" для сумісного апеляційного розгляду; розгляд справи № 904/4431/18 призначено у судовому засіданні на 06.02.2019 року.

У судовому засіданні 06.02.2019 оголошено перерву до 27.02.2019.

У судовому засіданні 27.02.2019 оголошено перерву до 13.03.2019.

В судовому засіданні 13.02.2019 року Центральним апеляційним господарським судом були оголошені вступна та резолютивна частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

16.06.2017 сторонами укладено Договір поставки №ЦЗВ-03-02217-01 (далі Договір), за п.1.1. якого Постачальник (Відповідач) зобов'язався поставити та передати у власність, а Замовник прийняти та оплатити Продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, яка є невід'ємною частиною договору, на умовах, що викладені у цьому договорі.

Договір сторони підписали без будь-яких застережень.

Згідно з п. 1.2. Договору найменування Продукції: частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху (Запасні частини до пасажирських вагонів).

Виробник продукції: ТОВ "Юнікон", м. Дніпро, Україна (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору якість продукції, яка поставляється Постачальником, повинна відповідати вимогам державних стандартів, що діють в Україні, нормативно-технічній та конструкторській документації, зазначеній в Специфікації №1 до даного Договору.

Загальна сума даного Договору складає - 12 772 760,00 грн., крім того ПДВ 20% - 2 554 552,00 грн., що разом становить - 15 327 312,00 грн. (п.4.3 Договору у редакції Додаткової угоди №1 від 29.12.17).

Згідно з п. 5.2. Договору поставка продукції проводиться партіями протягом терміну дії договору, тільки після письмової рознарядки Замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності Замовника до прийому продукції. Відповідальність за достовірність інформації, яка вказується у рознарядці, несе Замовник.

Рознарядка надається Постачальнику в оригіналі шляхом направлення поштою цінного листа з описом вкладення та направленням сканкопії рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (Е-mail). Після отримання рознарядки по електронній пошті (Е-mail) Постачальник повинен протягом доби направити Замовнику лист на електронну пошту (Е-mail) Замовника, що підтверджує отримання рознарядки, та повідомлення про готовність виконання рознарядки у зазначені терміни.

Кожна партія продукції постачається протягом 30-ти (тридцяти) календарних днів з дати письмової рознарядки Замовника, якщо інше не вказано у рознарядці.

Матеріальні витрати, що виникли при поверненні продукції, яка не була письмово заявлена, покладаються на Постачальника.

Замовник не несе відповідальності за ненадання рознарядок (надання не в повному обсязі) якщо це є наслідком зміни планів постачання та фінансування Замовника.

За необхідності, рознарядка може бути відкоригована Замовником, про що обов'язково повідомляється Постачальнику.

Датою поставки продукції вважається дата приймання цієї продукції Вантажоодержувачем - кінцевим одержувачем, реквізити якого зазначені в рознарядці Замовника, що підтверджується належно оформленим актом прийому-передачі, який підписується представниками Вантажоодержувача, Постачальника та затверджується керівництвом служби залізниці Вантажоодержувача, оригінал якого надається Замовнику (п.5.3. Договору).

Після готовності продукції до відвантаження, Постачальник направляє Замовнику факсом наступні документи: рахунок-фактуру; документи, що підтверджують якість продукції, зазначені у п.2.2 Даного договору (п.5.4 Договору).

Оплата за кожну партію поставленої Продукції по даному Договору проводиться Замовником протягом 30-ти календарних днів після дати поставки партії Продукції, у відповідності з рахунком-фактурою на дану партію, обумовлену згідно з п. 5.2. та при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої у відповідності до вимог чинного законодавства України (п.6.1. Договору).

Відповідно до п.7.1. Договору після приймання Продукції вантажоодержувачем - кінцевим одержувачем, Замовнику надаються наступні документи: рахунок - фактура; копія товарно-транспортної накладної або накладної (залізничної); акт прийому-передачі в чотирьох екземплярах, підписаний представником постачальника, вантажоодержувача - кінцевого одержувача та затверджується керівництвом служби вантажоодержувача, який замовник і зобов'язується підписати та повернути постачальнику після підтвердження поставки продукції; податкова накладна, оформлена та зареєстрована у відповідності до вимог чинного законодавства України; копії документів, що підтверджують якість продукції, зазначених у п.2.2 договору; копії пакувальних аркушів (при наявності).

Відвантажувальні і платіжні документи повинні надаватись Замовнику протягом 5 днів з моменту відвантаження Продукції, але не пізніше другого числа місяця, наступного за місяцем в якому проводилось відвантаження Продукції.

Постачальник відшкодовує Замовнику всі збитки, понесені останнім у зв'язку з несвоєчасним представленням вищеназваних документів, або з приводу їх неправильного оформлення.

Сторонами підписано Специфікацію №1 до Договору на суму 12 774 384,00 грн. з ПДВ та Специфікацію №2 на суму 2 552 928,00 грн. з ПДВ.

29.12.2017 сторонами підписано Додаткову угоду №1 до договору поставки ЦЗВ-03-02217-01 від 16.06.2017, за. п.1 якої сторони вирішили включити Специфікацію №2 до Договору поставки №ЦЗВ-03-02217 від 16.06.2017 на суму 2 127 440,00 грн., крім того ПДВ 20% - 425 488,00 грн., що разом становить 2 552 928,00 грн.

На виконання умов Договору, Позивач направив на адресу Відповідача рознарядки (дозволи) на відвантаження Продукції на загальну суму 5 091 240,00 грн, які виконані Постачальником без порушення термінів поставки (№ЦЗВ-20/2685 від 04.07.2017, №ЦЗВ-20/3015 від 28.07.2017, №ЦЗВ-20/3960 від 22.09.2017, №ЦЗВ-20/4253 від 09.10.2017).

Позивач наполягає, що 22.11.2017 електронною поштою направив Відповідачеві рознарядку №ЦЗВ-20/5363 від 21.11.2017.

Загальна сума рознарядки №ЦЗВ-20/5363 від 21.11.2017 складає 3 332 448,0 грн. Строк дії рознарядки з 21.11.17 по 22.12.17. Протягом строку дії рознарядки, Постачальником відвантажено продукцію на суму 925 680,00 грн. з ПДВ, вчасно.

За доводами Позивача з порушенням термінів поставки відвантажено продукцію на суму 2 406 768,00 грн.: 26.12.17 на суму 740 544,00 грн. (акт прийому-передачі №62); 10.01.18 на суму 1 666 224 грн. (акт прийому-передачі №07).

З посиланням на п. 10.1 Договору за несвоєчасну поставку продукції Позивач нарахував пеню 37 027,20 грн. за період прострочки з 22.12.17 по 10.01.18 та 249 933,60 грн. штрафу (15 % від суми непоставленої в строк продукції) за прострочення поставки понад 15 календарних днів.

У зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем умов Договору, з метою досудового врегулювання спору, Позивач звертався до Відповідача з претензією №ЦЗВ-20/3045 від 15.08.18, у якій просив розглянути претензію у тридцятиденний термін та сплатити штрафні санкції за порушення термінів постачання продукції в сумі 286 960,80 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позивача.

На претензію Позивача Відповідач надав відповідь №323-УстаІ/Юр від 19.09.18, у якій повідомив, що не допускав порушення строку поставки продукції, а отже, заявлені в претензії вимоги є необґрунтованими та такими, що на підставі ч. 6 ст. 222 ГК України не підлягають задоволенню.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивача з позовом та є предметом спору у даній справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що рознарядка Позивача за спірною поставкою датована 21.11.2017, іншої дати поставки у ній не вказано. Зазначену рознарядку Відповідач прийняв до виконання без будь-яких застережень і завершив поставку 10.01.2018. Постачання продукції за спірною рознарядкою Відповідач здійснив з порушенням обумовлених сторонами у Договорі строків, що підтверджується первинними документами, які не заперечуються Відповідачем.

В той же час, зважаючи на наявні у матеріалах справи документи та доводи сторін, виходячи із загальних засад, встановлених ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи, що Позивач обізнаний про обсяги, які може поставити Відповідач, а також враховуючи невеликий термін прострочення виконання зобов'язання та відсутність доказів спричинення збитків Позивачеві простроченням поставки, суд прийшов до висновку про можливість зменшення заявлених Позивачем до стягнення штрафних санкцій на 50%, а саме, пені до 16 662,24 грн. та штрафу до 124 966,80 грн.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

В ході розгляду цієї справи по суті представниками сторін визнано, що зазначений вище договір та додаткові угоди до нього є чинними. Доказів протилежного матеріали цієї справи не містять.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору поставки товару, є господарськими зобов'язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Отже, Відповідач зобов'язаний передати товар Позивачеві у строк, передбачений п. 5.2. Договору.

За доводами Позивача електронний лист із вкладенням файлу "рознарядка світильники" 22.11.2018 направлено на електронну адресу оперативного співробітника АТ "ЮНІКОН" та отриманий ним для якомога швидшого доставлення дозволу на відвантаження адресату. До того ж, п.5.2. Договору не обмежує Замовника у можливості направлення рознарядок на іншу (ніж та, що вказана в реквізитах) електронну адресу Постачальника або його представника. Кожна партія продукції постачається протягом 30-ти календарних днів з дати письмової рознарядки Замовника, якщо інше не вказано у рознарядці. Пунктом 5.2. Договору не передбачено, що саме з дати отримання рознарядки поштою починається 30-ти денний строк поставки. Таким чином, Позивач вважає, що датою надання рознарядки є дата самої рознарядки.

З вищезазначеним доводом погодився господарський суд, зазначивши у оскаржуваному рішенні, що рознарядка Позивача за спірною поставкою датована 21.11.2017, іншої дати поставки у ній не вказано, а постачання продукції за спірною рознарядкою Відповідач здійснив з порушенням обумовлених сторонами у Договорі строків.

В той же час, колегія суддів погоджується з доводами Відповідача про те, що судом першої інстанції неправильно встановлено строк, з якого починається обчислення строку постачання продукції, оскільки, враховуючи той факт, що Позивач не направляв рознарядки електронною поштою, то відповідно строк поставки повинен обчислюватися після отримання такої рознарядки Відповідачем поштою, з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 1, 2 та 3 п. 5.2. Договору поставка продукції проводиться партіями протягом терміну дії договору, тільки після письмової рознарядки Замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності Замовника до прийому продукції. Відповідальність за достовірність інформації, яка вказується у рознарядці, несе Замовник.

Рознарядка надається Постачальнику в оригіналі шляхом направлення поштою цінного листа з описом вкладення та направленням сканкопії рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (Е-mail). Після отримання рознарядки по електронній пошті (Е-mail) Постачальник повинен протягом доби направити Замовнику лист на електронну пошту (Е-mail) Замовника, що підтверджує отримання рознарядки, та повідомлення про готовність виконання рознарядки у зазначені терміни.

Кожна партія продукції постачається протягом 30-ти (тридцяти) календарних днів з дати письмової рознарядки Замовника, якщо інше не вказано у рознарядці.

Таким чином, конструкція п. 5.2. Договору погоджена сторонами таким чином, що кожна партія продукції постачається протягом 30-ти календарних днів з дати письмової рознарядки Замовника лише за наявності одночасно наступних умов:

- надання рознарядки Постачальнику в оригіналі шляхом направлення поштою цінного листа з описом вкладення;

- направлення сканкопії рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (Е-mail).

Колегія суддів вважає, що абз. 3 п. 5.2. Договору неможливо застосовувати окремо від абзаців 1 та 2 пункту 5.2. Договору.

Отже, з огляду на загальні засади цивільного законодавства, встановлені ст. 3 ЦК України: справедливість, добросовісність та розумність, саме направлення сканкопії рознарядки засобами електронного зв'язку, та отримання постачальником такої рознарядки у день її виготовлення та відправлення дозволяє покласти на постачальника обов'язок поставки продукції протягом 30-ти календарних днів саме з дати письмової рознарядки.

В інших випадках початок строку на поставку продукції необхідно рахувати з дати отримання рознарядки.

На думку колегії суддів, умови п 5.2. Договору слід розуміти та застосовувати саме так, а не так, як вважає Позивач (що датою надання рознарядки є дата самої рознарядки).

В обґрунтування такого висновку колегія суддів, серед іншого, посилається на правову позицію Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладену у постанові від 18.04.18 у справі № 753/11000/14-ц, відповідно до якої, якщо встановлені правила не дозволяють визначити зміст умови договору, слід застосовувати тлумачення «contra proferentem» (слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх писав).

Матеріалами справи підтверджено, що проект договору поставки №ЦЗВ-03-02217-01 підготовлено та запропоновано саме Позивачем, а тому умови/слова договору слід тлумачити проти Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Посилання Позивача на те, що він надсилав рознарядки на електронну адресу недоречні, оскільки Договором поставки №ЦЗВ-03-02217-01 передбачено лише одну електронну адресу, за якою повинна надходити кореспонденція та листування за цим Договором, а саме: , на яку ніяких повідомлень з боку Позивача не надходило.

Крім того, повідомлення Позивачем про підтвердження отримання рознарядки та готовність виконання рознарядки у визначені сторонами терміни, відповідно до п. 5.2. Договору залежить від фактичного отримання постачальником рознарядки засобами електронного зв'язку.

Оскільки позивачем не доведено направлення рознарядки саме постачальнику на електронну адресу, узгоджену сторонами у Договорі, то колегія суддів вважає, що до отримання відповідачем цінного листа із оригіналом рознарядки Постачальник взагалі не був обізнаний про наявність чергового замовлення.

Таким чином, за відсутності повідомлення Відповідача засобами електронного зв'язку, строк поставки товару повинен починатися з дати отримання постачальником письмової рознарядки Позивача.

Матеріалами справи підтверджено, та сторонами не оскаржується, що рознарядку №ЦЗВ-20/5363 Відповідач одержав 30.11.17, що підтверджується штампом Укрпошти на конверті, витягом з офіційного сайту Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень і штампом вхідної кореспонденції Відповідача.

У зв'язку з тим, що у Договорі поставки немає чіткого визначення дати, від якої повинно бути виконане зобов'язання, а також Позивачем не надані докази надсилання рознарядки електронною поштою, датою отримання рознарядки слід вважати дату, вказану у поштовому відправленні.

Такою датою відповідно до поштової відмітки є дата отримання листа Відповідачем, що вказана у поштовому відправленні, а саме для рознарядки № ЦЗВ-20/5363 від 21.11.17 це 30.11.2017 року.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Таким чином, перебіг строку поставки за рознарядкою № ЦЗВ-20/5363 від 21.11.2017 розпочався з 01.12.2017. Останній день 30-денного терміну поставки припадає на вихідний - суботу 30.12.2017.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, днем закінчення строку поставки товару за рознарядкою № ЦЗВ-20/5363 від 21.11.2017 є перший робочий день після 30.12.2017, а саме - 02.01.2018.

Таким чином, прострочення поставки товару мало місце з 03.01.2018 по 09.01.2018 (7 днів), оскільки день фактичного виконання зобов'язання - 10.01.2018, не включається в період прострочення.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України встановлено, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з п.10.1 Договору за порушення термінів постачання Постачальник оплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від суми непоставленої в строк Продукції на умовах передбачених п.5.2 даного Договору, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 15% від суми непоставленої в строк Продукції. При цьому, Постачальник не звільняється від виконання своїх зобов'язань допоставити продукцію, якщо про інше його не попередив письмово Замовник.

З посиланням на п. 10.1 Договору за несвоєчасну поставку продукції Позивач нарахував пеню 37 027,20 грн. за період прострочення з 22.12.17 по 10.01.18 та 249 933,60 грн. штрафу (15 % від суми непоставленої в строк продукції) за прострочення поставки понад 15 календарних днів.

Оскільки прострочення поставки товару мало місце 7 днів, то підстави для нарахування штрафу у вигляді 15 % від суми непоставленої в строк продукції за прострочення поставки понад 15 календарних днів, відсутні, тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, колегія суддів, з огляду на вищенаведені обставини, дійшла висновку щодо часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення пені за період з 03.01.2018 по 09.01.2018 на суму 11 663,57 грн. (1 666 224,00 грн. х 0,1% х 7 днів), в той час як в решті нарахувань пені слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Юнікон" про те, що Позивач при подачі рознарядок повинен був враховувати максимальну місячну кількість продукції до поставки; зазначення у рознарядці Позивачем продукції в кількості більшій ніж та, що була погоджена ним для постачання в 30-денний строк шляхом акцептування тендерної пропозиції, згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, є порушенням зобов'язання зі сторони Позивача, на думку колегії суддів є безпідставними, з огляду на наступне.

У складі тендерної пропозиції ПрAT "ЮНІКОН" у відповідності до додатку 8 до Тендерної документації подано лист підтвердження щодо умов проекту договору, яким останній попередньо надав згоду з усіма умовами проекту договору.

У випадку не погодження з будь-якою умовою проекту Договору учасник, в тому числі й Відповідач, мав право в порядку ст. 23 Закону про закупівлі звернутися до Замовника за відповідними роз'ясненнями щодо тендерної документації або з вимогою щодо усунення порушення під час проведення процедури закупівлі.

Однак, від ПрAT "ЮНІКОН" жодних звернень чи вимог з приводу умов проекту договору, не надходило.

ПрAT "ЮНІКОН" стало переможцем конкурсних торгів за оголошенням UA-2017-03-01-000708-с.

За результатами конкурсних торгів 16.06.2017 між ПрAT "ЮНІКОН" та Позивачем було підписано Договір та 29.12.2017 Додаткову угоду № 1 до Договору, що в загальній кількості передбачали можливість до постачання 6 292 шт. світильників на загальну суму 15 327 312, 00 грн. з ПДВ.

Додаткова угода № 1 до Договору була підписана ПрAT "ЮНІКОН" через місяць після виставлення спірної рознарядки від 21.11.2017 № ЦЗВ-20/5363 та містила умови про включення Специфікації № 2 на додаткову кількість світильників (1048 шт.) на суму 2 552 928, 00 грн. з ПДВ.

Колегія суддів констатує, що ні Договір, ні специфікації до нього не містять обмежень щодо кількості продукції, яку Відповідач зобов'язався поставити Позивачеві за його рознарядками.

Відповідач, не зважаючи на власні обмеження щодо кількості продукції, що може бути виготовлена ним протягом місяця, Договір з Позивачем підписав без будь-яких застережень.

Тобто, погоджуючись на підписання Договору та додаткових угод до нього, Відповідач усвідомлював та повинен був усвідомлювати необхідність належним чином виконувати його умови (у визначеному обсязі) та можливу відповідальність у разі порушення своїх обов'язків.

До того ж, жодним нормативно-правовим актом України не встановлено, що ускладнення виконання договору, що мають місце у зобов'язаної сторони, є порушенням договору з боку замовника.

Крім того, отримавши 30.11.2017 спірну рознарядку від 21.11.2017 № ЦЗВ-20/5363, Відповідач жодним чином не повідомив Замовника про неможливість виконання рознарядки у передбачені Договором терміни, а отже, висловив "мовчазну згоду" про готовність до її виконання.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга Відповідача підлягає частковому задоволенню,

В той же час, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги Позивача, що зменшення розміру штрафу та пені на 50 % в даному конкретному випадку є невиправданим та не може застосовуватись до спірних правовідносин, з огляду на наступне.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розміру неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з майнового стану сторін, які беруть участь у зобов'язанні; інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов'язання; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов'язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання; негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В той же час, Відповідачем не було подано будь-яких доказів, які б свідчили про його майновий стан, його кредиторську та дебіторську заборгованість та наявність виключних або будь-яких інших обставин, які б могли слугувати підставами для зменшення пені та штрафу.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги Позивача, що ПрAT "ЮНІКОН" не довів, що розмір неустойки, яка підлягає стягненню, є надмірно великим у порівнянні зі збитками кредитора, а також не довів, що розмір неустойки може дійсно суттєво вплинути на майновий стан Відповідача.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги Відповідача про те, що суд першої інстанції неповно дослідив всі обставини, які дають право на звільнення від відповідальності чи зменшення суми штрафних санкцій, що призвело до стягнення штрафних санкцій у більшому розмірі, ніж це можливо, виходячи із обставин справи.

На підставі викладеного апеляційні скарги обох сторін підлягають частковому задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи. Слід прийняти нове рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства "Юнікон" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 11 663,57 грн. пені, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Зважаючи на результати вирішення спору, за якими рішення відбулось частково на користь позивача та частково на користь відповідача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у даній справі необхідно розподілити між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог у наступній пропорції: 4,1 % - з Відповідача; 95,9 % - з Позивача.

У зв'язку з чим з необхідно стягнути з Приватного акціонерного товариства "Юнікон" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ 134,07 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, а також стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Юнікон" 3056,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2018 у справі № 904/4431/18 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Юнікон", м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2018 у справі №904/4431/18 - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2018 у справі №904/4431/18 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ до Приватного акціонерного товариства "Юнікон", м. Дніпро про стягнення штрафних санкцій у розмірі 286 960,80 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Юнікон", м. Дніпро на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ 11 663,57 грн. пені, 176,48 грн судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Юнікон", м. Дніпро на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ 134,07 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ на користь Приватного акціонерного товариства "Юнікон", м. Дніпро 3056,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 18.03.2019.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна