УХВАЛА

м. Київ

11.03.2019Справа № 910/882/19

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Липовець АТП»
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» 2) ОСОБА_1
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Вадим Вячеславович
про визнання права власності на майно та про зняття з нього арешту

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники учасників справи:

від позивачане з'явились;
від відповідача-1не з'явились;
від відповідача-2не з'явились;
від третьої особиКорольов В.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Липовець АТП» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» та ОСОБА_1, в якому просить суд:

- визнати за позивачем право власності на транспортні засоби: автобус ЗАЗ I-VAN, 2014 року випуску, жовтого кольору, номер кузову (шасі) НОМЕР_3 номер двигуна НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1, та автобус ЗАЗ I-VAN, 2013 року випуску, синього кольору, номер кузову (шасі) НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_2;

- зняти арешт з вищевказаних транспортних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 910/882/19, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 11.03.2019.

11.03.2019 від відповідача-1 надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без участі представника.

11.03.2019 від третьої особи надійшли пояснення по справі.

Представники позивача та відповідача у підготовче засідання не з'явилися.

Дослідивши наявні у справі документи, суд відзначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Водночас, за приписами ч. 4 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов'язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов'язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов'язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України «Про третейські суди», якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб'єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Суд відзначає, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо: спір не є підвідомчим господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється ст. 20 Господарського процесуального кодексу; спір за предметною ознакою підвідомчий господарському суду, але одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу, а її право чи інтерес не підлягають судовому захисту у господарському суді.

Аналогічна правова позиція наведена у п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 №10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам».

В рамках даної справи позивачем заявлено вимоги про визнання за ним права власності на транспортні засоби, а також зняття арешту з відповідних транспортних засобів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірні транспортні засоби набуто позивачем у власність за наслідками виконання укладених з відповідачем-1 договорів лізингу та відповідних додаткових угод до них. Однак, як вказує позивач, він позбавлений можливості зареєструвати право власності на транспортні засоби, оскільки вони знаходяться під забороною, зокрема, по виконавчому провадженню №52776637, відкритому на виконання рішення Сколівського райсуду Львівської області від 27.09.2017 у справі №453/661/17, де стягувачем є ОСОБА_1.

Відповідачем-2 у справі визначено фізичну особу, яка не є підприємцем, - ОСОБА_1.

Проте, з огляду на положення ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи предмет та підстави позовних вимог, спір між позивачем та відповідачем-2 (фізичною особою, яка не є підприємцем) не підлягає розгляду в господарських судах України, а отже, у позовній заяві позивачем об'єднано вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства.

Так, спір між позивачем та відповідачем-2 не належить до категорії справ, передбачених 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України. Також позивачем не наведено (та судом не встановлено) конкретних норм законодавства, які прямо передбачали б вирішення відповідного спору господарським судом.

Отже, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Липовець АТП» подана без додержання вимог ч. 4 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви та оголосити перерву у підготовчому засіданні.

Керуючись ст. ст. 173, 183, 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Оголосити перерву у підготовчому засіданні до 28.03.19 об 11:30. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: 01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 44-Б, зал судових засідань №16 (корпус «Б»).

2. Зобов'язати позивача у строк до 28.03.2019 усунути недоліки позовної заяви, а саме: привести позовну заяву у відповідність до вимог ч. 4 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України.

3. Попередити позивача про правові наслідки, передбачені п. 8 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

4. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Ю.М. Смирнова