ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2019м. ДніпроСправа № 904/5645/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі: суддя Петрова В.І.

за участю секретаря судового засідання Тайлієвої Х.Р.

за позовом Приватного підприємства "ЗОЛТРАНСАВТО", м. Золотоноша, Черкаська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕБТРАНС-ЛОГІСТИК ПЛЮС", м. Дніпро

про стягнення дебіторської заборгованості за договором про надання транспортно-експедиційних послуг

Представники:

від позивача: Пилипенко Р.Б., ордер серія ЧК №95885 від 01.12.2018р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "ЗОЛТРАНСАВТО" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕБТРАНС-ЛОГІСТИК ПЛЮС" про стягнення заборгованості за виконану роботу щодо міжнародного перевезення вантажу у розмірі 32 521,00грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов заявки-договору №25-181641 від 18.09.2018р. в частині повної та своєчасної оплати наданих транспортно-експедиційних послуг.

Ухвалою суду від 22.12.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розпочато розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 17.01.2019р.

Ухвалою суду від 17.01.2019р. судове засідання відкладено на 19.02.2019р.

Ухвалою суду від 19.02.2019р. закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 05.03.2019р.

Відповідач явку представника в судові засідання не забезпечив, відзив на позов не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою, зазначеною у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.47-49), що підтверджується повернутим конвертом (а.с.50-53), про причини неявки не повідомив.

05.03.2019р. у судовому засіданні проголошені вступна та резолютивна частини рішення відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.09.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕБТРАНС-ЛОГІСТИК ПЛЮС" (експедитор, відповідач) та Приватним підприємством "ЗОЛТРАНСАВТО" (перевізник, позивач) укладено заявку-договір №25-181641 про здійснення транспортно-експедиційних послуг.

Заявкою-договором передбачено, зокрема: маршрут перевезення вантажу - Україна (м. Суми) - Туркменістан (м. Сердар); дата/час завантаження - 20.09.2018р.; термін доставки - 28.09.2018р. - 01.10.2018р.; вартість фрахту 5 300 доларів США, що еквівалентно 149 381,00грн., умови оплати (п.12) - безготівковий розрахунок за курсом НБУ на день завантаження, 50% при завантаженні, 25% при відвантаженні, 25% по отриманню оригіналів документів (СМR, акт, рахунок).

Позивач виконав зобов"язання щодо перевезення та відвантаження товару в місці призначення - у Туркменістані, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною СМR №664649 від 20.09.2018р., яка містить необхідні реквізити і відмітки митних органів України та Туркменістану про проходження вантажу через митний контроль і відвантаження його на користь покупця.

Згідно ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч.1 ст.916 Цивільного кодексу України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.09.2018р. відповідач сплатив аванс за надання транспортно-експедиційних послуг у розмірі 84 360,00грн. (50%), а 01.10.2018р. - за фактичне відвантаження товару на склад покупця у розмірі 32 500,00грн. (25%).

20.11.2018р. позивач надіслав відповідачу пакет документів: свідоцтво платника ПДВ, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000275 від 01.10.2018р., рахунок-фактуру №СФ-0000275 від 01.10.2018р., договір-заявку, СМR, акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.09.2018р. по 31.10.2018р. (а.с.16). Однак пакет документів було повернуто позивачу, про що 19.12.2018р. підприємство зв"язку оформило повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення (а.с.54).

Згідно п.1.7. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Отже днем отримання документів відповідачем є 19.12.2018р.

За ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тобто строк оплати наданих транспортно-експедиційних послуг у розмірі 32 521,00грн. (25%) є таким, що настав, однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не здійснив таку оплату.

Крім того, 05.03.2019р. у судовому засіданні позивач зазначив, що відповідач підписав акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000275 від 01.10.2018р. на суму 149 381,00грн.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Станом на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за надані транспортно-експедиційні послуги складає 32 521,00грн., що підтверджується матеріалами справи, та підлягає до стягнення.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 86, 129, ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ст.ст.232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕБТРАНС-ЛОГІСТИК ПЛЮС" (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 40-Б, ідентифікаційний код в ) на користь Приватного підприємства "ЗОЛТРАНСАВТО" (19700, Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Щорса, 18, ідентифікаційний код в ) заборгованість у розмірі 32 521,00грн. (тридцять дві тисячі п"ятсот двадцять одна) та 1 762,00грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені ст.256, п.п.17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 15.03.2019р.

Суддя В.І. Петрова