ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.03.2019

Справа № 910/518/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін господарську справу

за позовом Приватного підприємства "МАЮЗ" (вул. Святошинська, буд. 30, прим. 8, м.Київ , 03115, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХМАШ ПРО" (вул. Саксаганського, буд. 139, м.Київ, 01032, )

про стягнення 9000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "МАЮЗ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХМАШ ПРО" про стягнення 9000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань за рахунком на оплату № 892 від 20.11.2018 у зв’язку з чим у Приватного підприємства "МАЮЗ" виникла заборгованість у розмірі 9000,00 грн. перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 17.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, визначені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/518/19 відповідач повідомлявся належним чином за адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (вул. Саксаганського, буд. 139, м. Київ, 01032), що підтверджується довідкою відділення поштового зв'язку про повернення поштового відправлення у якій зазначено причину повернення – "інші причини, що не дали змоги виконати обов’язки щодо пересилання поштового відправлення" одержувача, та поштовим конвертом, в якому ухвала суду була направлена відповідачу. Однак у матеріалах справи відсутня заява про зміну юридичної адреси відповідача.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приписами статті 248 ГПК передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 4 та 5 статті 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним підприємством "МАЮЗ" (надалі – позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХМАШ ПРО" (надалі – відповідач) була досягнута усна домовленість, за умовами якої позивач зобов’язався перерахувати кошти за продукцію (Штабель гідравлічний Skiper) за вартістю 9 000 грн. з ПДВ, а відповідач в свою чергу зобов’язався здійснити поставку у м. Житомир.

20.11.2018 відповідачем було надіслано рахунок на оплату № 892 позивачу, а позивач здійснив оплату за виставленим Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХМАШ ПРО" рахунком на загальну суму 9 000 грн., про що свідчить платіжне доручення №1126 від 20.11.2018

Проте, відповідач в порушення досягнутої домовленості зобов'язання з поставки не виконав, оплачений позивачем товар на загальну суму 9 000 грн., не поставив.

27.11.2018 року позивачем було направлено лист № 13 відповідачу, відповідно до якого було висловлено вимогу про повернення сплачених коштів, згідно платіжного доручення №1126 від 20.11.2018.

Однак, за доводами позивача, дані вимоги залишені відповідачем без відповіді та задоволення, зобов'язання з поставки оплаченого позивачем товару не виконано, повернення грошових коштів на рахунок позивача не здійснено.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частиною 1 статті 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За приписами ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Договір, відповідно до ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України).

Враховуючи викладене та зважаючи на зміст спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару, шляхом укладення договору у спрощений спосіб, а дії сторін щодо виставлення рахунку-фактури на оплату товару та його безпосередня оплата засвідчують їх волю для настання відповідних правових наслідків.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Водночас, судом встановлено, що з метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з претензією № 1 про не поставлення товару (штабелера) вих. №15 від 06.12.2018, у якій просив негайно після отримання даної притензії повернути кошти згідно платіжного доручення № 1126 від 20.11.2018 в сумі 9 000,00 грн. за непоставлений товар згідно рахунка № 892 від 20.11.2018, а у разі невиконання заявлених вимог у цій притензії протягом 7 днів з моменту її отримання, Приватне підприємство "МАЮЗ" змушене буде звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Факт направлення вказаної претензії на адресу відповідача підтверджується описом вкладенням від 06.12.2018.

Проте, претензія позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Станом на момент розгляду спору, відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзиву на позовну заяву чи докази, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили б про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення суми попередньої оплати.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 9 000 грн., у зв’язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХМАШ ПРО" (вул. Саксаганського, буд. 139, м.Київ, 01032, ) на користь Приватного підприємства "МАЮЗ" (вул. Святошинська, буд. 30, прим. 8, м.Київ , 03115, ) 9 000 (дев’ять тисяч) грн. 00 коп. заборгованості та 1 921 грн (одна тисяча дев’ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя                                                                       Н. І. Ягічева