СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2019 р. Справа № 922/2063/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Сіверін В.І. , суддя Слободін М.М. ,

при секретарі судового засідання Стойки В.В. ,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 адвокат за дов.,

від відповідача: ОСОБА_2 за дов.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації, смт. Покотилівка Харківської області, за вх. №194 Х/1 на рішення господарського суду Харківської області від 10.07.18 (повний текст складено 17.07.2018р., суддя Жельне С.Ч.) у справі №922/2063/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком», м. Харків,

до Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації, смт. Покотилівка Харківської області,

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Харківської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком", звернулося до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача, Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації, про стягнення 542 496,37 грн. невідшкодованої заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення згідно вимог чинного законодавства.

Господарським судом Харківської області по справі № 922/2063/17 прийняте рішення від 10.07.2018 р., яким позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації (, адреса: 62458, Харківська обл., Харківський район, с. Покотилівка, вул. Інтернаціональна, 3) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (код в ЄДРПО 21560766, адреса: 01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18) в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» (код в ЄДРПО 25614660, адреса: 61002, м. Харків вул. Свободи, 7/9) 542496 грн. 37 коп. заборгованості з невідшкодованих витрат, понесених внаслідок надання послуг звязку пільговим категоріям населення та 8137 грн. 45 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення обґрунтовано доведеністю позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просило рішення по справі скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважає, що рішення по справі прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Заявник апеляційної скарги вказував на те, що Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації є бюджетною установою, яка фінансується з Державного бюджету України, органами місцевого самоврядування не прийнято рішень про визначення управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації розпорядником коштів місцевих бюджетів та про фінансування пільг з послуг звязку, що, на думку відповідача, вказує на відсутність зобовязання перед позивачем. Враховуючи відсутність виділених коштів та кошторисних призначень на 2016 рік на надання пільг з послуг звязку управління соціального захисту населення Харківська районна державна адміністрація не здійснювало облік фінансових зобовязань за 2016 рік.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 р. відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації, смт. Покотилівка Харківської області на рішення господарського суду Харківської області від 10.07.2018 р. у справі № 922/2063/17.

29.01.2019 р. на адресу Східного апеляційного господарського суду від позивача по справі надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просять рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Наполягає, що право позивача на отримання відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг, підлягає реалізації і захисту незважаючи на те, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» видатків на ці потреби не було передбачено. Зазначає, що відповідач з власної ініціативи усунув себе від виконання покладених на нього обовязків не тільки в частині оплати, а й не проводив звіряння отриманої інформації з даними Реєстру та не реєстрував фінансові зобовязання у органах казначейства. Саме внаслідок бездіяльності відповідача у розрахунках за формою « 2-пільга» за 2016 р. дійсно були зазначені громадяни, які втратили право на пільгу. Однак, ще у 2017 році УСЗН Харківської РДА проведено звіряння розрахунків за даними Реєстру. За результатами виявлених розбіжностей Харківської філією ПАТ «Укртелеком» внесені необхідні корегування до розрахунків за формою « 2-пільга» у місяці, в якому була отримана інформація про невідповідність. Нараховані раніше кошти за весь час, з якого абонент втратив право на пільги виключено з суми розрахунків (сторновано). Що стосується громадян, надання пільг яким залежить від середнього місячного сукупного доходу сімї, то відповідно до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 389, пільги таким категоріям громадян надаються виключно на підставі списків, отриманих від органів соціального захисту населення. Відповідно до п.п. 10-11 Порядку № 389 (в редакції чинній у 2016 р.) передбачено, що структурний підрозділ з питань соціального захисту населення подає що місяця до 25 числа житлово-експлуатаційним організаціям, житлово-будівельним ( житловим) кооперативам, обєднанням співвласників багатоквартирного будинку, організаціям, що надають житлово-комунальні послуги, операторам (провайдерам) телекомунікацій, газо- та електропостачальникам, постачальникам твердого палива (далі підприємства) списки пільговиків, які мають право на отримання пільг. Підприємства надають протягом шести місяців пільги пільговикам, зазначеним у списках. Після закінчення шести місяців структурний підрозділ з питань соціального захисту населення визначає право пільговика на отримання пільг на наступний період відповідно до пункту 9 цього Порядку.

З огляду на викладене, вважає посилання відповідача на ту обставину, що інформація про права пільговиків на пільги у 2016 р. Харківською філією ПАТ «Укртелеком» не замовлялася не узгоджується з нормами Порядку № 389, яким не передбачено запит інформації про пільговиків від органів соціального захисту , а визначено надання такої інформації обовязком УСЗН.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.01.2019 р. призначено справу № 922/2063/17 до розгляду.

В судових засіданнях представник заявника апеляційної скарги підтримав свої вимоги.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Стаття 269 ГПК України встановлює, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. (ст.270 ГПК України)

Заслухавши доповідь головуючого по справі (судді-доповідача), дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року №295, інших нормативних актів України.

В період з 01.01.2016 по 31.12.2016 (включно) ПАТ "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" надавало послуги зв'язку на пільгових умовах населенню Харківського району Харківської області, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги з їх оплати (відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальні захисту" , Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захисті", Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України "Про охорону дитинства") на загальну суму 542496,37грн.

Відповідач не здійснив відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання послуг зв'язку, у звязку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Як зазначалося вище, позовні вимоги судом першої інстанції задоволено повністю у звязку з їх доведеністю та обґрунтованістю.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг для ряду категорій громадян встановлено Законами України: "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 р. № 3551-XII; "Про жертви нацистських переслідувань" від 23.03.2000 р. № 1584-ІІІ; "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ; "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" від 24.03.1998 р. № 203/98-ВР; "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-XII; "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р. № 2402-ІІІ та інше.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від їх бажання.

Згідно з п.20-4 ст. 91 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування витрат за пільговий звязок окремим категоріям громадян віднесено до видатків місцевих бюджетів.

Бюджетні зобовязання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг звязку (в частині абонентської плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень (ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 (в редакції до 24.06.2017р.) «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги. Згідно п. 3 вказаного Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання соціального захисту населення.

Відповідно до Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, що затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 (надалі - Положення № 117) структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (Уповноважені органи) організовують збирання, систематизацію і зберігання інформації для Реєстру та забезпечують її автоматизоване використання для контролю відомостей, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги.

Пунктом 11 Положення № 117 передбачено, що Уповноважений орган, зокрема, зобовязаний звіряти інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, уточнювати інформацію про виявлені розбіжності, проводити розрахунки, складати та подавати фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння за формою « 3-пільга».

Згідно роз'яснень Міністерства фінансів України від 31.08.2016 за №31-09010-16-16/24984, надання пільг в 2016 здійснюється місцевими органами виконавчої влади за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів.

З 01.01.2017 внесені зміни до ст.89, 91,102 Бюджетного кодексу України, відповідно до яких замість субвенції з державного бюджету на видатки з надання пільг з послуг зв'язку фінансування пільг здійснюється з місцевих бюджетів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання населенню Харківського району Харківської області послуг звязку на пільгових умовах, повинен був здійснювати відповідач за рахунок видатків з місцевого бюджету.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання п. 10 Положення № 117, позивач подавав на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці. Розрахунки за формою «№ 2-пільга» та акти звіряння розрахунків за формою "3-пільга" надсилались позивачем на електронну адресу відповідача.

У відповідності до п. 11 Положення № 117 та п. 2 Постанови № 256 відповідач був зобовязаний щомісяця звіряти інформацію, що міститься в Реєстрі з отриманою від позивача інформацією, та здійснювати розрахунки з ним на підставі поданих позивачем щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Заперечення заявника апеляційної скарги базуються на тому, що жодними нормативними актами не встановлено обовязок управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації по фінансуванню вказаних пільг, а органами місцевого самоврядування не прийнято рішень про визначення управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації розпорядником коштів місцевих бюджетів та про фінансування пільг з послуг звязку, що, на думку відповідача, вказує на відсутність зобовязання перед позивачем. На підставі викладеного та враховуючи відсутність виділених коштів та кошторисних призначень на 2016 рік на надання пільг з послуг звязку управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації не здійснювало облік фінансових зобовязань за 2016 рік.

Про те, відсутність субвенцій з Державного бюджету України на надання послуг звязку пільговим категоріям населення та будь-яких рішень органів місцевого самоврядування не спростовують правомірність заявлених позовних вимог. Відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України не є підставою для звільнення відповідача (органу, уповноваженому державою здійснювати від її імені повноваження в цих правовідносинах) від відповідальності за порушення зобов'язання зі сплати компенсації пільг.

Посилання відповідача на те, що він не має бюджетних призначень щодо розпорядження бюджетними коштами на компенсацію пільг також не звільнюють його від обов'язку сплатити цю компенсацію з огляду на приписи ч. 2 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України.

Європейським судом з прав людини у рішеннях по справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

З огляду на наведене, посилання заявника апеляційної скарги на відсутність відповідного фінансування судової колегією до уваги не приймається.

Матеріалами справи підтверджено, що фактичні витрати на надання ПАТ «Укртелеком» на пільгових умовах послуг громадянам Харківського району Харківської області за 2016 рік склали 542496,37грн. (відповідно до розрахунків за формою « 2-пільга» по кожному пільговику).

У визначеному Положенням порядку (п. 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги), уповноваженим органом не було надано докази надання позивачу інформації про виявлені невідповідності в наданих позивачем розрахунках з даними Реєстру у відповідному періоді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Судова колегія погоджується зі ствердженням позивача по справі, що відповідач з власної ініціативи усунув себе від виконання покладених на нього обовязків не тільки в частині оплати, а й не проводив звіряння отриманої інформації з даними Реєстру та не реєстрував фінансові зобовязання у органах казначейства.

Відповідно до приписів ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права у звязку з чим, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення по справі залишається без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації, смт. Покотилівка Харківської області, на рішення господарського суду Харківської області від 10.07.18 у справі №922/2063/17 залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду Харківської області від 10.07.18 у справі №922/2063/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 19.03.2019.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя В.І. Сіверін

Суддя М.М. Слободін