УХВАЛА

18 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 916/1908/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.02.2019 (головуючий суддя Бєляновський В.В., судді Богатир К.В., Поліщук Л.В.) про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі № 916/1908/17 Господарського суду Одеської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" та Селянського (фермерського) господарства "Павел"

про стягнення солідарно 104 907,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

27.02.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Совагро" через Південно - західний апеляційний господарський подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі № 916/1908/17.

Перевіривши матеріали касаційної скарги на відповідність вимогам параграфу 1 глави 2 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ), Суд вважає за необхідне повернути касаційну скаргу без розгляду на підставі статті 43 Господарського процесуального кодексу України через те, що розцінює її подання зловживанням процесуальними правами і в обґрунтування своєї позиції зазначає таке.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини 3 статті 3 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За приписами пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Таким чином процесуальний закон покладає на скаржника обов'язок зазначати про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.

Зміст касаційної скарги по суті являє собою набір не пов'язаних між собою логікою та змістом речень з вкрапленнями загальних норм цивільного законодавства та положень попередньої редакції Господарського процесуального кодексу України, суть яких в кінці зводиться до того, що Верховний Суд просто повинен скасувати ухвалу апеляційного господарського суду.

З огляду на викладене, Суд не може визнати такі обґрунтування належним виконанням вимог пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з цим, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В порушення наведених приписів до поданої касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору або документів, що підтверджують підстави звільнення від такої сплати, про що Південно-західним апеляційний господарським судом складено Акт від 26.02.2019

Крім того, статтею 291 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особа яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, скаржником до поданої касаційної скарги не надано доказів надсилання копії касаційної скарги з додатками іншим учасникам даної справи, що також підтверджується Актом від 26.02.2019.

Таким чином описані у цій ухвалі обставини могли би стати підставою для залишення касаційної скарги без руху на підставі положень статті 290 Господарського процесуального кодексу України, однак Суд вважає за необхідне повернути касаційну скаргу з підстав передбачених статтею 43 Господарського процесуального кодексу України через те, що розцінює її подання зловживанням процесуальними правами і в обґрунтування своєї позиції зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).

Колегія суддів Касаційного господарського суду звертає увагу скаржника, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Подання касаційної скарги, розцінюються колегією суддів як дії, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчать про зловживання процесуальними правами учасника справи щодо касаційного оскарження судових рішень.

До того ж, Судом встановлено, що під час розгляду цієї справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Совагро" неодноразово зверталося до судів з безпідставними апеляційними та касаційними скаргами, про що неодноразово було попереджено скаржника про зловживання процесуальними правами.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов'язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб'єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Частиною 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд попереджає Товариство з обмеженою відповідальністю "Совагро", що у разі повторного звернення із завідомо безпідставною касаційною скаргою з численними недоліками чи інших зловживань процесуальними правами будуть вжиті більш жорсткі відповідні заходи передбаченим Господарським процесуальним кодексом України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про повернення касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі № 916/1908/17 на підставі частини 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 42, 43, 234, 290 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати подання касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі № 916/1908/17 зловживанням процесуальними правами.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі № 916/1908/17 повернути.

3. Скаржнику надіслати копію даної ухвали разом з копією касаційної скарги, а іншим учасникам справи - копію ухвали.

4. Касаційну скаргу залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.