ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2019ї Справа №914/1/19

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІТО-ЛЕК", м. Харків,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Чепіль Галини Ігорівни,

м. Новояворівськ Яворівський району Львівської області,

про: стягнення заборгованості та штрафних санкцій в сумі 11 603,47 грн

Суддя Синчук М.М.

за участю секретаря судового засідання Лащ Х.Л.

Представники учасників справи:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився.

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/1/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІТО-ЛЕК" до Фізичної особи-підприємця Чепіль Галини Ігорівни про стягнення заборгованості та штрафних санкцій в сумі 11 603,47 грн.

Ухвалою суду від 22.01.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, проведення судового засідання по розгляду справи по суті призначено на 18.02.2019р. Ухвалою суду від 18.02.2019 р. розгляд справи відкладено на 11.03.2019 р.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем, в порушення умов Договору №19-ф від 18.01.2018 р. не належним чином виконано свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару. Наведене стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення основної заборгованості в сумі 9 669,56 грн та штрафу в сумі 1 933,91 грн.

Представник позивача, через канцелярію суду, 11.02.2019 р. подав заяву від 05.02.2019 р. №0502/19 про зменшення позовних вимог, в якій у зв'язку з частковим погашенням заборгованості відповідачем, просить стягнути з Чепіль Г.І. заборгованість у сумі 7 674,56 грн та штрафу у сумі 1 534,91 грн, та закрити провадження у справі в частині стягнення боргу на суму 1 995,00 грн у зв'язку з відсутністю предмета спору та в частині штрафу на суму 399,00 грн у зв'язку з відмовою позивача у його стягненні.

Представник позивача, через канцелярію суду, 04.03.2019 р. подав заяву від 28.02.2019 р. №2802/19 про зменшення позовних вимог, в якій у зв'язку з частковим погашенням заборгованості відповідачем, просить стягнути з Чепіль Г.І. заборгованість у сумі 6 449,56 грн та штрафу у сумі 1 289,91 грн, та закрити провадження у справі в частині стягнення боргу на суму 1 225,00 грн у зв'язку з відсутністю предмета спору та в частині штрафу на суму 245, 00 грн у зв'язку з відмовою позивача у його стягненні.

В судове засідання 11.03.2019 р. представник позивача не з'явився. Через канцелярію суду, 04.03.2019 р. подав клопотання від 28.02.2019 р. №2802/19/1 про розгляд справи без участі представника позивача, за наявними матеріалами справи.

В судове засідання 11.03.2019 р. представник відповідача не з'явився, незважаючи на те, що був належним чином та завчасно повідомлений про час, дату та місце розгляду справи судом, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 22.02.2019 р. №833 особисто - Чепіль Г.І. Причини неявки - не повідомив. Вимог ухвали суду від 22.01.2019 р. не виконав.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов'язок учасників справи подавати всі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 74 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів по справі покладено на сторони, суд, враховуючи ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, згідно ч.9 ст. 165 ГПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"» при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Позиція позивача.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІТО-ЛЕК» (постачальник) та Фізичною особою - підприємець Чепіль Галиною Ігорівною (покупець), 18.01.2018 р. укладено Договір № 19-ф, за умовами якого (п. 1.1. Договору) постачальник бере на себе зобов'язання передати (поставити) у власність покупцю, протягом дії Договору товар в асортименті і кількості, вказаній в накладних, які є невід'ємною частиною Договору.

Покупець зобов'язується прийняти товар і своєчасно здійснити його оплату на умовах, визначених Договором.

Згідно з пунктами 1.2.-1.2.2. Договору, предметом поставки є лікарські засоби, супутні товари, які мають право придбавати та продавати аптечні заклади та їх структурні підрозділи.

Відповідно до умов договору, позивач здійснив поставку товару відповідачу, на підставі видаткових накладних на суму 29 145,56 грн, а відповідач отримав поставлений товар, що підтверджено підписом та печаткою відповідача на видаткових накладних, проте, в порушення умов договору не в повному обсязі сплатив на користь позивача вартість отриманого товару.

Оскільки відповідачем не виконано умови Договору, в частині оплати поставлено товару, позивач просить суд стягнути з відповідача основної заборгованості в сумі 9 669,56 грн та штрафу в сумі 1 933,91 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду про що свідчить, наявне в матеріалах справи, повідомлення про вручення поштового відправлення. Свою позицію, відносно позовних вимог, до суду не довів, представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвал суду не виконав.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Фактичні обставини справи.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІТО-ЛЕК» (постачальник) та Фізичною особою - підприємець Чепіль Галиною Ігорівною (покупець), 18.01.2018 р. укладено Договір поставки № 19-ф, за умовами якого (п. 1.1. Договору) постачальник бере на себе зобов'язання передати (поставити) у власність покупцю, протягом дії Договору товар в асортименті і кількості, вказаній в накладних, які є невід'ємною частиною Договору.

Покупець зобов'язується прийняти товар і своєчасно здійснити його оплату на умовах, визначених Договором.

Згідно з пунктами 1.2.-1.2.2. Договору, предметом поставки є лікарські засоби, супутні товари, які мають право придбавати та продавати аптечні заклади та їх структурні підрозділи.

Відповідно п. 1.3. Договору, поставка товару здійснюється за взаємною згодою сторін.

Згідно з п. 2.1. Договору, кількість і асортимент товару узгоджується сторонами і зазначається у видатковій накладній на кожну поставку.

Ціни на товар, згідно з п. 3.3. Договору, зазначаються в кожній видатковій накладній, що є додатком до Договору.

Відповідно п. 3.5. Договору, розрахунки за товар здійснюються по сумам, вказаним у видаткових накладних, шляхом відстрочення платежу протягом 15 (п'ятнадцяти) календарних днів з моменту отримання товару покупцем. Датою поставки вважається дата отримання товару покупцем, про що покупцем робиться відмітка у видатковій накладній.

Якщо дата отримання товару не вказана покупцем у видатковій накладній, датою отримання товару вважається дата виписки видаткової накладної.

Згідно п. 3.7 Договору, при наявності у покупця заборгованості за отриманий товар за декількома видатковими накладними, отримана від нього оплата буде зарахована в рахунок погашення заборгованості за товар, що отриманий раніше, незалежно від призначення оплати, зазначеної в платіжному дорученні.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що постачальник поставляє покупцю товар, який є в наявності на складі, після узгодження асортименту, ціни і якості товару, що поставляється.

Згідно з п. 5.3. Договору, поставка товару здійснюється за домовленістю сторін, назва місця призначення обмовляється сторонами при кожній поставці товарів.

Відповідно до п. 5.4. Договору, товар вважається прийнятим відповідачем: по кількості, згідно супровідних документів; за якістю, згідно сертифікатів якості наданих позивачем.

Відповідно до умов договору, позивач здійснив поставку товару відповідачу, на підставі видаткових накладних:

Видаткова накладна №-400005679/1 від 23.01.2018 - 5 481,05 грн

Видаткова накладна №-400005679/2 від 23.01.2018 - 22,37 грн

Видаткова накладна №-400010529/1 від 06.02.2018 - 2 566,77 грн

Видаткова накладна №-400010529/2 від 06.02.2018 - 111,60 грн

Видаткова накладна №-400036802/1 від 17.04.2018 - 2 960,52 грн

Видаткова накладна №-400036802/2 від 17.04.2018 - 395,56 грн

Видаткова накладна №-400062903/1 від 26.06.2018 - 5 693,15 грн

Видаткова накладна №-400062903/2 від 26.06.2018 - 623,52 грн

Видаткова накладна №-400064991/1 від 03.07.2018 - 1 538,18 грн

Видаткова накладна №-400084995/1 від 28.08.2018 - 9 749,96 грн

Видаткова накладна №-40008499/2 від 28.08.2018 - 2,88 грн

Відтак, позивачем здійснено поставку товару на суму 29 145,56 грн, а відповідачем прийнято даний товар, що підтверджено підписом та печаткою відповідача на видаткових накладних.

Проте, згідно розрахунку основного боргу, долученого до матеріалів позовної заяви, відповідачем здійснено проплату за поставлену продукцію в сумі 19 476, 00 грн.

Відтак, на момент подання позову до суду, заборгованість відповідача перед позивачем складала 9 669,56 грн.

Відповідно до п. 7.2. Договору, за прострочення платежу понад 15 (п'ятнадцять) календарних днів з моменту отримання товару, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості одержаного товару, за яким допущено прострочення платежу, а також суму боргу з урахуванням індексу інфляції, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України за весь час прострочення та 18% річних від простроченої суми.

Відтак сума штрафу, за просторочення платежу понад 15 календарних днів, з моменту виникнення простроченого зобов'язання, склав 1 933,91 гри.

Представник позивача, через канцелярію суду, 11.02.2019 р. подав заяву від 05.02.2019 р. №0502/19 про зменшення позовних вимог, в якій у зв'язку з частковим погашенням заборгованості відповідачем, просить стягнути з Чепіль Г.І. заборгованість у сумі 7 674,56 грн та штрафу у сумі 1 534,91 грн, та закрити провадження у справі в частині стягнення боргу на суму 1 995,00 грн у зв'язку з відсутністю предмета спору та в частині штрафу на суму 399,00 грн у зв'язку з відмовою позивача у його стягненні.

Представник позивача, через канцелярію суду, 04.03.2019 р. подав заяву від 28.02.2019 р. №2802/19 про зменшення позовних вимог, в якій у зв'язку з частковим погашенням заборгованості відповідачем, просить стягнути з Чепіль Г.І. заборгованість у сумі 6 449,56 грн та штрафу у сумі 1 289,91 грн, та закрити провадження у справі в частині стягнення боргу на суму 1 225,00 грн у зв'язку з відсутністю предмета спору та в частині штрафу на суму 245,00 грн у зв'язку з відмовою позивача у його стягненні.

Норми права застосовані судом.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

В силу положень ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений іншій строк оплати товару.

Відповідно до ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Як встановлено судом, позивачем дотримано умови Договору поставки №19-Ф від 18.01.2018 р., а саме, поставлено за місцезнаходженням відповідача товар, що підтверджується Видатковими накладними №400005679/1 від 23.01.2018 р., №400005679/2 від 23.01.2018 р., №400010529/1 від 06.02.2018 р., №400010529/2 від 06.02.2018р., №400036802/1 від 17.04.2018 р., №400036802/2 від 17.04.2018р., №400062903/1 від 26.06.2018р., №400062903/2 від 26.06.2018р., №400064991/1 від 03.07.2018р., №400084995/1 від 28.08.2018р., №40008499/2 від 28.08.2018р.

Відповідачем порушено умови Договору №19-ф від 18.01.2018 р., а саме, отримано товар за місцем поставки, проте неоплачено у повному обсязі поставлений товар.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та обєктивного зясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Судом було досліджено всі докази, наявні в матеріалах справи та надано оцінку всім доводам сторін.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Представник позивача, через канцелярію суду, 04.03.2019 р. подав заяву від 28.02.2019 р. №2802/19 про зменшення позовних вимог, в якій у зв'язку з частковим погашенням заборгованості відповідачем, просить стягнути з Чепіль Г.І. заборгованість у сумі 6 449,56 грн та штрафу у сумі 1289,91 грн, та закрити провадження у справі в частині стягнення боргу на суму 1225,00 грн у зв'язку з відсутністю предмета спору та в частині штрафу на суму 245, 00 грн у зв'язку з відмовою позивача у його стягненні.

Відтак, позовні вимоги, з врахування заяви позивача про зменшення позовних вимог, є обґрунтованими та підлягають задоволенню в сумі 6449,56 грн.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Стаття 550 ЦК України зазначає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до п. 7.2. Договору, за прострочення платежу понад 15 (п'ятнадцять) календарних днів з моменту отримання товару, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості одержаного товару, за яким допущено прострочення платежу, а також суму боргу з урахуванням індексу інфляції, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України за весь час прострочення та 18% річних від простроченої суми.

Позивачем поставлено товар, що підтверджується видатковими накладними. Докази отримання товару відповідачем підтверджено підписом та печаткою відповідача на видаткових накладних.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу, з врахування заяви позивача про зменшення позовних вимог, в розмірі 1 289,91 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 2 частини першої статті 231 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З огляду на сплату відповідачем основного боргу в сумі 3220,00 грн, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі № 914/1/19 в частині стягнення основного боргу в розмірі 3220,00 грн, на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, та в частині штрафу в розмірі 644,00 грн у зв'язку з відмовою позивача у його стягненні, на підставі п.4 ч.1 ст.231 ГПК України.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 231, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 3 220,00 грн та штрафу в розмірі 644,00 грн.

2. Позовні вимоги задовольнити повністю.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чепіль Галини Ігорівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІТО-ЛЕК" (61125, м. Харків, вул. Катерининська, 46, ідентифікаційний номер 21194014) основну заборгованість в розмірі 6 449,56 грн, штрафу в розмірі 1 289,91 грн.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чепіль Галини Ігорівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІТО-ЛЕК" (61125, м. Харків, вул. Катерининська, 46, ідентифікаційний номер 21194014) 1 664,21 грн судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено 15.03.2019 р.

Суддя Синчук М.М.