ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.03.2019 Справа № 908/638/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Носівець Вікторія Вікторівна, розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ДДС+» вих. № 04-05 від 13.03.2019 про забезпечення позову у справі № 908/638/19

заявник товариство з обмеженою відповідальністю «ДДС+» (49000, м. Дніпро, пров. Біологічний буд. 2-а)

особа, щодо якої заявник просить вжити заходи забезпечення позову товариство з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 2, кім. 207 адреса для листування: 49022, м. Дніпро, вул. Малиновського, 114)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДДС+» звернулося до господарського суду Запорізької області із заявою про забезпечення позову до пред'явлення позовної заяви, в порядку ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, шляхом накладання арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл» в межах ціни позову в сумі 2568167,13 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2019 заяві присвоєно єдиний унікальний номер 908/638/19 та передано для розгляду судді Носівець В.В.

Заява ТОВ «ДДС+» мотивована наступним.

На виконання укладеного ТОВ «ДДС+» та ТОВ «Український Рітейл» договору поставки № D581 від 21.04.2017 постачальник здійснив поставку товару, а покупець прийняв товар, але не сплатив його вартість. Заявник вказує, що у ТОВ «Український Рітейл» станом на 23.01.2019 існувала загальна дебіторська заборгованість перед ТОВ «ДДС+» за спірним договором в сумі 2852721,43 грн. На адресу боржника 23.01.2019 направлено претензію вих. № 04-03 з вимогою у строк 5 (п'ять) банківських днів з дати отримання даної претензії сплатити прострочену заборгованість в сумі 1409845,25 грн. Відповіді па претензію до теперішнього часу не отримано. Оплату існуючої заборгованості боржником здійснено частково 05.02.2019 на суму 300000,00 грн., 15.02.2019 на суму 71929,25 грн., 19.02.2019 на суму 62158,97 грн. Відповідно до актузвірки взаєморозрахунків станом на 01.03.2019 дебіторська заборгованість ТОВ «Український Рітейл» па користь ТОВ «ДДС+» становить 2568167,13 грн. Враховуючи тривале порушення відповідачем умов договору, а також відсутність належного результату після проведених позасудових заходів врегулювання спору ТОВ «ДДС+» прийнято рішення стягнути існуючу заборгованість у судовому порядку. Про недобросовісність боржника свідчить недотримання ним зобов'язань за договором, що полягає в ухиленні від оплати за поставлений товар, безпідставне користування грошовими коштами та ухиленні від позасудового вирішення питання погашення заборгованості. За доводами ТОВ «ДДС+», з урахуванням значної ціни позову та зважаючи на наявність численних рішень господарського суду Запорізької області відносно боржника, є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 140 ГПК України унормовано, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За змістом норм чинного законодавства у вирішенні питання про забезпечення позову особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, а господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарем діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 74 ГПК України позивач зобов'язаний надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

В той же час, відповідно до матеріалів заяви про забезпечення позову ТОВ «ДДС+» жодними доказами не підтверджена наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Заявником не надано до суду доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду, такі як: реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації; укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання, тощо. Разом з тим, у заяві зазначається про часткове погашення боржником заборгованості протягом лютого 2019 року. Посилання у заяві про забезпечення позову на наявність винесених судом рішень про стягнення значної суми заборгованості з ТОВ «Український Рітейл» в якості обґрунтування підстави для забезпечення позову є безпідставним, оскільки наявність судових рішень не свідчить про ухилення від виконання зобов'язань перед ТОВ «ДДС+». Крім того, як вбачається з Діловодства спеціалізованого суду, в провадженні господарського суду Запорізької області у зазначений позивачем період перебували також справи, в ході розгляду яких заборгованість ТОВ «Український Рітейл» повністю або частково погашено (908/2426/18, 908/2388/18, 908/2624/18, 908/1991/18).

Відсутність відповіді ТОВ «Український Рітейл» на направлену йому вимогу не є підставою для застосування заходів забезпечення позову, оскільки такі заходи застосовуються не в залежності від визнання чи невизнання відповідачем заборгованості, а в залежності від наявності належних та допустимих доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, не є підставою для забезпечення позову доводи позивача про ухилення відповідача від виконання зобов'язань за договором, оскільки на час подання заяви ці доводи не є достовірно встановленими фактами, вони потребують дослідження, перевірки та оцінки. Тому, не можна розглядати твердження позивача як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення позову в сумі зазначеній заявником.

Суду не надано доказів, які підтверджували б наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заявленого ТОВ «ДДС+» заходу до забезпечення позову, у той час як саме лише посилання заявника на потенційну загрозу в ускладненні відновлення його порушених прав в майбутньому у разі подання позову, без надання доказів здійснення ТОВ «Український Рітейл» будь-яких дій, направлених на невиконання або ускладнення виконання рішення суду, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Зважаючи на викладене суд, у відповідності до статті 140 ГПК України, дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ДДС+» про забезпечення позову з огляду на її необґрунтованість.

Враховуючи положення статті 129 ГПК України та Закону України «Про судовий збір», оскільки заяву про вжиття заходів забезпечення позову судом розглянуто, витрати по сплаті судового збору в розмірі 960,50 грн., відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Керуючись ст. 136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «ДДС+» у забезпеченні позову у справі № 908/638/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку, визначеному ст.ст. 255-257 ГПК України. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалу підписано 18.03.2019

Суддя В.В. Носівець