ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2019 р. Справа№ 905/1345/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

без повідомлення учасників справи,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Металургічний комбінат «Азовсталь»

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2018

у справі № 905/1345/18 (суддя - Щербаков С.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 53800,00 грн

1. Зміст позовних вимог та заяви

1.1. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення збитків у сумі 53800,00 грн.

1.2. Позовна заява обґрунтована незбереженням відповідачем під час перевезення вантажу, у зв'язку з чим позивачу заподіяні збитки у вигляді вартості втраченого вантажу (кокс доменний).

1.3. Відповідач проти позову заперечив, мотивуючи тим, що позивачем не надано доказів заподіяних збитків, заявлених до відшкодування в сумі 53800,00 грн, оскільки додані до позовної заяви рахунок-фактури №91594820 від 01.07.2017 та акт прийому передачі підтверджують лише оплату наведеної ваги, а не фактичної ваги завантаженої у вагони, яка є значно більшою ніж наведена вага, що була пред'явлена до оплати.

Також відповідач подав заяву про застосування позовної давності, в якій зазначив, що оскільки позивач не звертався до перевізника з претензією з підстав, зазначених у позовній заяві, строк для пред'явлення даного позову сплив 03.01.2018, у зв'язку з чим просив суд застосувати позовну давність.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судами

2.1. 01.07.2017 Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» здійснило відправлення по залізничній накладній №50774504 вагонів з коксом доменним, зокрема, вагони: №56060171 масою вантажу 41600 кг, №59086835 масою вантажу 48300 кг, №56865959 масою вантажу 41500 кг, №56136955 масою вантажу 401500 кг, №53563441 масою вантажу 42850 кг, №62009444 масою вантажу 41500 кг, №62007075 масою вантажу 43200 кг, №61605820 масою вантажу 42250 кг, зі станції Авдіївка Донецької залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці одержувачу Приватному акціонерному товариству «Металургійний комбінат «Азовсталь».

2.2. 03.07.2017 на станції Сартана Донецької залізниці були складені наступні комерційні акти: №484809/617 про недостачу вантажу в вагоні №56060171 у кількості 1750 кг, №484809/613 про недостачу вантажу в вагоні №59086835 у кількості 1200 кг, №484809/619 про недостачу вантажу в вагоні №56865959 у кількості 1950 кг, №484809/618 про недостачу вантажу в вагоні №56136955 у кількості 1350 кг, №484809/616 про недостачу вантажу в вагоні №53563441 у кількості 1500 кг, №484809/615 про недостачу вантажу в вагоні №62009444 у кількості 1450 кг, №484809/614 про недостачу вантажу в вагоні №62007075 у кількості 2300 кг, №484809/620 про недостачу вантажу в вагоні №61605820 у кількості 1750 кг, про що у накладній №50774504 від 01.07.2018 здійснена відповідна відмітка.

2.3. У комерційному акті №484809/617 вказано, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 22200 кг, нетто - 41600 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 62050 кг, тара - 22200 кг, нетто - 39850 кг, що менше документа на 1750 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження шапкоподібне, вище рівня бортів 50-60 см. Поверхня вантажу маркована вапном однією повздовжньою смугою по довжині вагона. По руху поїзда зліва, над 5-6-7 люками виїмка розміром 450см х 160см х 90 см вглиб вагона. В районі виїмки маркування порушене. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

2.4. У комерційному акті №484809/613 вказано, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 23500 кг, нетто - 48300 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 70600 кг, тара - 23500 кг, нетто - 47100 кг, що менше документа на 1200 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження шапкоподібне, вище рівня бортів 50-60 см. Поверхня вантажу маркована вапном однією повздовжньою смугою по довжині вагона. По руху поїзда зліва, над 1-2 люками виїмка розміром 300см х 70см х 90 см вглиб вагона, справа над 6-7 люками виїмка 300х160х90. В районі виїмки маркування порушене. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

2.5. У комерційному акті №484809/619 зазначено, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 22200 кг, нетто - 41500 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 61750 кг, тара - 22200 кг, нетто - 39550 кг, що менше документа на 1950 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження шапкоподібне, вище рівня бортів 50-60 см. Поверхня вантажу маркована вапном однією повздовжньою смугою по довжині вагона. По руху поїзда справа, над 1-2-3 люками виїмка розміром 450см х 160см х 90 см вглиб вагона. В районі виїмки маркування порушене. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

2.6. У комерційному акті №484809/618 зазначено, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 22400 кг, нетто - 40150 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 61200 кг, тара - 22400 кг, нетто - 38800 кг, що менше документа на 1350 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження шапкоподібне, вище рівня бортів 50-60 см. Поверхня вантажу маркована вапном однією повздовжньою смугою по довжині вагона. По руху поїзда справа, над 1-2 люками виїмка розміром 300см х 160см х 90 см вглиб вагона. В районі виїмки маркування порушене. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

2.7. У комерційному акті №484809/616 зазначено, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 22500 кг, нетто - 42850 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 63850 кг, тара - 22500 кг, нетто - 41350 кг, що менше документа на 1500 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження шапкоподібне, вище рівня бортів 50-60 см. Поверхня вантажу маркована вапном однією повздовжньою смугою по довжині вагона. По руху поїзда справа, над 6-7 люками виїмка розміром 300см х 160см х 90 см вглиб вагона. В районі виїмки маркування порушене. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

2.8. У комерційному акті №484809/615 зазначено, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 23500 кг, нетто - 41500 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 63550 кг, тара - 23500 кг, нетто - 40050 кг, що менше документа на 1450 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження шапкоподібне, вище рівня бортів 50-60 см. Поверхня вантажу маркована вапном однією повздовжньою смугою по довжині вагона. По руху поїзда справа, над 6-7 люками виїмка розміром 300см х 160см х 90 см вглиб вагона. В районі виїмки маркування порушене. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

2.9. У комерційному акті №484809/614 зазначено, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 23500 кг, нетто - 43200 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 64400 кг, тара - 23500 кг, нетто - 40900 кг, що менше документа на 2300 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження шапкоподібне, вище рівня бортів 50-60 см. Поверхня вантажу маркована вапном однією повздовжньою смугою по довжині вагона. По руху поїзда справа, над 1 люком виїмка розміром 150см х 200см х 90 см вглиб вагона, над 5-6 люком виїмка розміром 300см х 160см х 90 см. В районі виїмки маркування порушене. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

2.10. У комерційному акті №484809/620 зазначено, що за документом значиться: вантаж кокс доменний. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 23500 кг, нетто - 42250 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 64000 кг, тара - 23 500 кг, нетто - 40500 кг, що менше документа на 1750 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження шапкоподібне, вище рівня бортів 50-60 см. Поверхня вантажу маркована вапном однією повздовжньою смугою по довжині вагона. По руху поїзда справа, над 1-2 люками виїмка розміром 300см х 160см х 90 см вглиб вагона. В районі виїмки маркування порушене. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

2.11. На підтвердження вартості вантажу позивачем долучено до позовної заяви рахунок-фактуру №91594820 від 01.07.2017, виставлений Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод», а також акт прийому-передачі №91594820 від 01.07.2017.

2.12. Факт оплати позивачем вказаного рахунку підтверджується наявною у матеріалах справи копією виписки по рахунку позивача.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2018 у справі №905/1345/18 у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача збитків у сумі 53800,00 грн відмовлено повністю.

3.2. Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд зазначив, що при перевезенні вантажу у вагонах №56060171, №59086835, №56865959, №56136955, №53563441, №62009444, №62007075, №61605820 залізницею не було дотримано вимог щодо збереження вантажу, прийнятого до перевезення, у зв'язку з чим виявилась нестача вантажу на загальну суму 53428,70 грн, а тому дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення збитків у сумі 53800,00 грн є обґрунтованими на суму 53428,70 грн.

Разом з цим, у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності, у задоволенні позову відмовлено. Так, місцевий суд зазначив, що ст.315 Господарського кодексу України і ст.134, 136 Статуту залізниць України є спеціальними нормами, які регулюють питання перебігу строку позовної давності у позовах про відшкодування збитків (вартості нестачі вантажу), що виникають із залізничних перевезень. Проте, передбачають неоднакові строки позовної давності у спірних правовідносинах. При цьому, з урахуванням правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 19.04.2012 у справі №10-26/166-10-4300, строк позовної давності у даній справі визначається на підставі ст.315 Господарського кодексу України та його перебіг розпочинається після закінчення строку розгляду претензії до перевізника, незалежно від того, чи пред'являлася вона до перевізника.

За вказаних обставин, місцевий суд вказав, що оскільки комерційні акти №484809/617, №484809/613, №484809/619, №484809/618, №484809/616, №484809/615, №484809/614, №484809/620 щодо недостачі вантажу у вагонах №56060171, №59086835, №56865959, №56136955, №53563441, №62009444, №62007075, №61605820 були складені перевізником 03.07.2017, то строк звернення до суду з вказаним позовом сплив 03.04.2018 (6 місяців на пред'явлення претензії + 3 місяці на надання відповіді на неї), а позивач звернувся до суду з даним позовом поза межами строку позовної давності (16.07.2018).

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

4.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що, на думку апелянта, ним не було пропущено строк позовної давності, оскільки, з урахуванням ч.4 ст.315 Господарського кодексу України, він спливає 03.08.2018, а саме: після шестимісячного строку для звернення до перевізника з претензією (починаючи від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права), закінчення місячного строку, встановленого для відповіді на неї та шестимісячного строку від дня одержання відповіді на претензію або строку, встановленого для такої відповіді.

При цьому, позивач погоджується із застосуванням місцевим судом до спірних правовідносин правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 19.04.2012 у справі №10-26/166-10-4300, проте, вважає, що місцевим судом неправильно застосовано норми процесуального законодавства та зазначену вище правову позицію, що призвело до винесення, на думку апелянта, необґрунтованого та незаконного рішення у даній справі.

5. Доводи учасників справи щодо апеляційної скарги

5.1. Відповідач у поданому відзиві проти задоволення апеляційної скарги заперечив та просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач зазначає, що в даній справі підставою для відшкодування збитків, заподіяних внаслідок незбереження прийнятого до перевезення вантажу, є комерційні акти №484809/617, №484809/613, №484809/619, №484809/618, №484809/616, №484809/615, №484809/614, №484809/620 щодо недостачі вантажу у вагонах №56060171, №59086835, №56865959, №56136955, №53563441, №62009444, №62007075, №61605820, які були складені перевізником 03.07.2017. При цьому, відповідно до календарного штемпелю видачі вантажу у розділі 52 накладної №50774504, дата видачі вантажу - 02.07.2017. За вказаних обставин, оскільки позивач не скористався правом звернення із претензією, в порядку ч.1 ст.315 Господарського кодексу України, строк позовної давності становить шість місяців та сплив, на думку відповідача, ще 03.01.2018.

При цьому, відповідач зазначає, що місцевим судом, при прийнятті оскаржуваного рішення, не враховано, що правова позиція Верховного суду України, викладена у постанові від 19.04.2012 у справі №10-26/166-10-4300, стосувалася справи з іншими фактичними обставинами, де мало місце пред'явлення претензії перевізнику та просить апеляційний суд врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24.04.2018 у справі №905/3245/16.

5.2. Позивач, заперечуючи щодо аргументів відповідача, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, зазначив доводи, викладені в апеляційній скарзі та вказав, що Верховний Суд у постанові від 24.04.2018 у справі №905/3245/16 визначив позицію про правомірність застосування судами, при обраховуванні строку позовної давності у справах про відшкодування збитків (вартості нестачі вантажу), що виникають із залізничних перевезень, положень ст.315 Господарського кодексу України.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. 11.12.2018 позивач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду від 09.11.2018 у справі №905/1345/18. Одночасно, при зверненні з апеляційною скаргою, апелянтом заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги у даній справі.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 поновлено апелянту пропущений строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено до розгляду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Металургічний комбінат «Азовсталь» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2018 у справі №905/1345/18 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

7. Джерела права й акти їх застосування

7.1. Відповідно до ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

7.2. Згідно зі ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

7.3. Відповідно до ч.5 ст.307 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується із ч.4 ст.909, ч.1 ст.920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів за цими перевезеннями визначаються транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

7.4. Згідно зі ст.22, 23 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

7.5. Відповідно до ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

7.6. Згідно зі ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт», перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

7.7. Згідно зі ст.24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

7.8. Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

7.9. Згідно з п.2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. №334, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

7.10. Відповідно до п.1.1, 2.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 (далі - Правила оформлення перевізних документів), на кожне відправлення вантажу відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну). Відправником заповнюються, зокрема, такі графи накладної як «Маса вантажу, визначена відправником» - заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Маса вказується у кілограмах (маса брутто вантажу), загальна маса відправки (прописом), а також «Спосіб визначення маси».

7.11. Згідно зі ст.37 Статуту залізниць України, тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами перевезення вантажів. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

7.12. Відповідно до п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантаж завантажений відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймається залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування.

7.13. Згідно з п.«а» ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

7.14. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

7.15. Згідно з ч.1 ст.225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

7.16. Відповідно до ч.3 ст.314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

7.17. Згідно зі ст.114, 115 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх

випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження

визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час

перевезення. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

7.18. Відповідно до ст.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах щодо вантажів, зданих для перевезення у вологому стані.

7.19. Згідно зі ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Всі вказані документи, які повинні бути надані одержувачем вантажу (позивачем) долучено до матеріалів справи.

7.20. Відповідно до ч.1 ст.127 Статуту залізниць України залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

7.21. Згідно з ч.1, 2 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

7.22. Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

7.23. Згідно зі ст.257 та ч.1 ст.258 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність - скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

7.24. Відповідно до ч.5 ст.315 Господарського процесуального кодексу України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

7.25. Згідно з ч.1, 2 ст.315 Господарського кодексу України до пред'явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред'явлення йому претензії. Претензії можуть пред'являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п'яти днів.

7.26. Відповідно до ст.134, 136 Статуту залізниць України позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту. Претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців.

Зазначені терміни обчислюються, зокрема, з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу.

7.27. Згідно з ч.1 ст.261, ч.3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

8.2. З матеріалів справи вбачається, що 01.07.2017 Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" здійснило відправлення по залізничній накладній №50774504 вагонів з коксом доменним, зокрема, вагони: №56060171 масою вантажу 41600 кг, №59086835 масою вантажу 48300 кг, №56865959 масою вантажу 41500 кг, №56136955 масою вантажу 401500 кг, №53563441 масою вантажу 42850 кг, №62009444 масою вантажу 41500 кг, №62007075 масою вантажу 43200 кг, №61605820 масою вантажу 42250 кг, зі станції Авдіївка Донецької залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці одержувачу Приватному акціонерному товариству «Металургійний комбінат «Азовсталь».

8.3. Як вірно встановлено місцевим судом, відповідачем не забезпечено схоронності вантажу під час його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу, що підтверджується комерційними актами: №484809/617 про недостачу вантажу в вагоні №56060171 у кількості 1750 кг, №484809/613 про недостачу вантажу в вагоні №59086835 у кількості 1200 кг, №484809/619 про недостачу вантажу в вагоні №56865959 у кількості 1950 кг, №484809/618 про недостачу вантажу в вагоні №56136955 у кількості 1350 кг, №484809/616 про недостачу вантажу в вагоні №53563441 у кількості 1500 кг, №484809/615 про недостачу вантажу в вагоні №62009444 у кількості 1450 кг, №484809/614 про недостачу вантажу в вагоні №62007075 у кількості 2300 кг, №484809/620 про недостачу вантажу в вагоні №61605820 у кількості 1750 кг, про що у накладній №50774504 від 01.07.2018 здійснена відповідна відмітка.

8.4. Апеляційний суд зазначає, що вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правилам складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, а тому, як вірно зазначено місцевим судом, є належним та допустимим доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній №50774504 від 01.07.2018, фактичній масі вантажу, а саме щодо факту недостачі вантажу у вагоні №56060171 у кількості 1750 кг, у вагоні №59086835 у кількості 1200 кг, у вагоні №56865959 у кількості 1950 кг, у вагоні №56136955 у кількості 1350 кг, у вагоні №53563441 у кількості 1500 кг, у вагоні №62009444 у кількості 1450 кг, у вагоні №62007075 у кількості 2300 кг, у вагоні №61605820 у кількості 1750 кг.

8.5. З урахуванням положень ст.115 Статуту залізниць України, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми

рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує

кількість і вартість відправленого вантажу, а тому надані позивачем до матеріалів справи акт прийому-передачі №91594820 від 01.07.2017 та рахунок-фактура №91594820 від 01.02.2016, є належними та достатніми доказами на підтвердження вартості втраченого вантажу у вагонах.

Так, вартість 1 тони вантажу у вагонах, виходячи з рахунку-фактури №91594820 від 01.07.2017 вантажовідправника та акту прийому-передачі №91594820 від 01.07.2017, складає 6 931 грн. 95 коп. без ПДВ та 8 318 грн. 34 коп. з ПДВ.

8.6. При цьому, оскільки, як в акті прийому - передачі №91594820 від 01.07.2017, так і в рахунку - фактурі №91594820 від 01.07.2017 зазначено однакову суму отриманого вантажу (19 995 124, 31 грн), місцевим судом обґрунтовано відхилено заперечення відповідача щодо отримання вантажу у більшому розмірі, ніж зазначено у рахунку - фактурі.

8.7. Апеляційний суд, перевіривши розрахунок місцевого суду щодо загального розміру вартості недостачі вантажу у сумі 53428,70 грн, вважає його арифметично вірним, з огляду на наступне.

Згідно з комерційним актом №484809/617 від 03.07.2017 нестача склала 1750 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 41600 кг) складає: 41600 кг * 2% = 832 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 1750 кг - 832 кг = 918 кг. (0,918т) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №56060171 складає: 0,918 т * 8318 грн 34 коп. = 7636 грн 24 коп.

Згідно з комерційним актом №484809/613 від 03.07.2017 нестача склала 1200 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 48300 кг) складає: 48300 кг * 2% = 966 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 1200 кг - 966 кг = 234 кг. (0,234т) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №59086835 складає: 0,234 т * 8318 грн 34 коп. = 1946 грн 49 коп.

Згідно з комерційним актом №484809/619 від 03.07.2017 нестача склала 1950 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 41500 кг) складає: 41500 кг * 2% = 830кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 1950 кг - 830 кг = 1120 кг. (1,12) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №56865959 складає: 1,12 т * 8318 грн. 34 коп. = 9316 грн 54 коп.

Згідно з комерційним актом №484809/618 від 03.07.2017 нестача склала 1350 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 40150 кг) складає: 40150 кг * 2% = 803кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 1350 кг - 803 кг = 547 кг. (0,547) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №56136955 складає: 0,547 т * 8318 грн 34 коп. = 4550 грн 13 коп.

Згідно з комерційним актом №484809/616 від 03.07.2017 нестача склала 1500 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 42850 кг) складає: 42850 кг * 2% = 857 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 1500 кг - 857 кг = 643 кг. (0,643) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №53563441 складає: 0,643 т * 8318 грн. 34 коп. = 5348 грн 69 коп.

Згідно з комерційним актом №484809/615 від 03.07.2017 нестача склала 1450 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 41500 кг) складає: 41500 кг * 2% = 830 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 1450 кг - 830 кг = 620 кг. (0,62) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №62009444 складає: 0,62 т * 8318 грн. 34 коп. = 5157 грн. 37 коп.

Згідно з комерційним актом №484809/614 від 03.07.2017 нестача склала 2300 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 43200 кг) складає: 43200 кг * 2% = 864 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 2300 кг - 864 кг = 1436 кг. (1,436) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №62007075 складає: 1,436 т * 8318 грн. 34 коп. = 11945 грн 14 коп.

Згідно з комерційним актом №484809/620 від 03.07.2017 нестача склала 1750 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 2% маси нетто (від маси нетто 42250 кг) складає: 42250 кг * 2% = 845 кг. Таким чином, кількість фактичної нестачі складає: 1750 кг - 845 кг = 905 кг. (0,905) Отже, сума втраченого вантажу в вагоні №661605820 складає: 0,905 т * 8318 грн. 34 коп. = 7528 грн 10 коп.

При цьому, будь-які заперечення щодо форми, порядку складання, змісту вказаних вище комерційних актів та посадових осіб, які їх підписали, а також факти їх опротестування з боку сторін відсутні.

8.8. Апеляційний суд зазначає, що для застосування такої міри відповідальності як стягнення шкоди (збитків) необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкоди (збитків), причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та шкодою (збитками), вини. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності.

Як вірно вказав місцевий суд, враховуючи матеріали та обставин даної справи, наявні всі елементи складу правопорушення, зокрема: протиправна поведінка відповідача виявилась у незбереженні вантажу, що перевозився у вагонах №56060171, №59086835, №56865959, №56136955, №53563441, №62009444, №62007075, №61605820, завдана шкода - у нестачі товару на загальну суму 53428,70 грн та причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем, як перевізником, не доведено належними та допустимими доказами, що нестача прийнятого ним до перевезення вантажу, сталася не з його вини. А тому, з урахуванням ч.1 ст.134 Господарського кодексу України та ст.127 Статуту залізниць України, саме відповідач несе матеріальну відповідальність за втрату,

недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення

вантажу.

8.9. Враховуючи вказані вище обставини, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що при перевезенні вантажу у вагонах №56060171, №59086835, №56865959, №56136955, №53563441, №62009444, №62007075, №61605820 залізницею не було дотримано вимог щодо збереження вантажу, прийнятого до перевезення, у зв'язку з чим виявилась нестача вантажу на загальну суму 53428,70 грн, а тому позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення збитків у сумі 53800,00 грн є обґрунтованими на суму 53428,70 грн.

8.10. Разом з тим, як вже було зазначено вище, місцевий суд, відмовляючи у задоволенні позову, дійшов висновку про порушення позивачем позовної давності за заявленими вимогами, з яким апеляційний суд погоджується з огляду на наступне.

Спеціальними нормами, які регулюють питання перебігу строку позовної давності у позовах про відшкодування збитків (вартості нестачі вантажу), що виникають із залізничних перевезень є ст.315 Господарського процесуального кодексу України і ст.134, 136, 137 Статуту залізниць України.

При цьому, Статут залізниць України було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 року №457, і останні зміни в до статей 134, 136 вносилися постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2002 року № 1973.

Господарський кодекс України, який за своєю правовою природою є законом України, був прийнятий Верховною Радою України 16 січня 2003 року за № 436-IV і набув чинності з 1 січня 2004 року.

Крім того, у прикінцевих положеннях Господарського кодексу України законодавець зобов'язав Кабінет Міністрів України привести свої нормативні акти (в т.ч. і Статут залізниць України, оскільки він суперечить Господарському кодексу України) у відповідність до норм Господарського кодексу України, а тоді вже застосовувати ці норми поряд з нормами Господарського кодексу України, що Кабінетом Міністрів України зроблено не було.

За таких обставин строк позовної давності в даній справі має обраховуватися відповідно до ч.5 ст.315 Господарського процесуального кодексу України.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 24.04.2018 у справі №905/3245/16.

8.11. Апеляційним судом встановлено, що підставою відшкодування збитків, заподіяних внаслідок незбереження прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничної накладної, є комерційні акти від 03.07.2017 №484809/617, №484809/613, №484809/619, №484809/618, №484809/616, №484809/615, №484809/614, №484809/620, з часу складання яких і починається перебіг строку позовної давності.

Отже, шестимісячний термін для пред'явлення даного позову спливав 03.01.2018, оскільки згідно положень статей 253, 254 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, а строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» звернулось до суду з позовом 16.07.2018, тобто, з пропуском строку позовної давності.

8.12. Щодо посилання місцевого суду, при прийнятті оскаржуваного рішення на правову позицію Верховного суду України, викладену у постанові від 19.04.2012 у справі №10-26/166-10-4300, апеляційний суд зазначає, що вона не підлягає застосуванню до даного спору, оскільки у вказаній вище справі мало місце пред'явлення претензії перевізнику, що є відмінним від фактичних обставин, встановлених у даній справі.

Крім того, апеляційний суд вважає помилковими висновки місцевого суду, що оскільки комерційні акти №484809/617, №484809/613, №484809/619, №484809/618, №484809/616, №484809/615, №484809/614, №484809/620 щодо недостачі вантажу у вагонах №56060171, №59086835, №56865959, №56136955, №53563441, №62009444, №62007075, №61605820 були складені перевізником 03.07.2017, то строк звернення до суду з вказаним позовом сплив 03.04.2018 (6 місяців на пред'явлення претензії + 3 місяці на надання відповіді на неї), проте, вказане не впливає на правильність прийнятого місцевим судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. За вказаних обставин, оскільки позивач звернувся з позовом до місцевого суду з пропуском строку позовної давності, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про відмову у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача збитків у сумі 53800,00 грн.

9.2. На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2018 у справі №905/1345/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2018 у справі №905/1345/18 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь».

4. Матеріали справи №905/1345/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 22.03.2019

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім