ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2015/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Будішевської Л.О.

суддів Таран С.В., Мишкіної М.А.

при секретарі судового засідання: Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача - Батуріна Г.О.,

від відповідача - Дулько А.І., Поліщук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Виробничо-комерційна компанія «Елам»

на рішення господарського суду Одеської області від 27.12.2018, ухвалене суддею Лічманом Л.В., м. Одеса, повний текст складено 29.12.2018

у справі № 916/2015/18

за позовом Приватного підприємства «Виробничо-комерційна компанія «Елам»

до Фізичної особи-підприємця Дулька Артема Івановича

про стягнення 400000 грн.

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2018 року Приватне підприємство «Виробничо-комерційна компанія «Елам» (далі ПП «Елам») звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Дулька Артема Івановича (далі ФОП Дулько А.І.) про стягнення з останнього 400000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

25.01.2018 між ПП «Елам» (замовник) та ФОП Дульком А.І. (підрядник) укладено договір підряду № 1 від 25.01.2018 (далі договір), відповідно до умов якого, підрядник зобов'язується у встановлений договором строк виконати за завданням замовника будівельні роботи на території ТЦ «Будинок Меблів», розташованого за адресою: м. Одеса, пл. Бориса Дерев'янко, 2, а замовник зобов'язується прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість.

Пунктом 6.2. договору встановлено, що підрядник зобов'язується закінчити будівельні роботи у строк до 01.04.2018.

15.05.2018 сторони підписали Акт прийому-передачі виконаних будівельних робіт до договору, яким засвідчили, що будівельні роботи завершені 10.05.2018, тобто з пропуском строку на 40 днів.

Відповідно до п. 9.3. договору у випадку порушення підрядником строків завершення будівельних робіт, замовник вправі утримати з належної до сплати суми неустойку у розмірі 10000 грн. за кожен день прострочення.

Враховуючи, що підрядником виконано будівельні роботи з порушенням строку, визначеного п.6.2 договору, на 40 календарних днів, позивач просив стягнути з відповідача 400000 грн. за кожен день прострочення.

В додаткових пояснення по суті спору від 14.12.2018 позивач зазначив наступне.

Відповідно до наданих до матеріалів справи платіжних доручень на оплату наданих підрядником послуг, позивач належним чином виконував свої зобов'язання та щомісяця здійснював оплату тих етапів, які вже виконані підрядником.

Згідно передостаннього платіжного доручення № 6045 від 11.04.2018 позивачем здійснено оплату за черговий етап наданих робіт згідно рахунків від 14.03.2018 та від 03.04.2018. Тобто на момент передостаннього платежу прострочення виконання зобов'язання склало лише 3 дні, а роботи були майже завершені. Тому позивач розраховував, що залишки нездійснених робіт будуть завершені протягом найближчих днів та не застосовував штрафні санкції до підрядника.

Проте підрядник прострочив завершення залишку незначного обсягу робіт ще на 37 днів. Останній розрахунок між сторонами здійснений 16.05.2018, вже після підписання Акту прийому-передачі усіх виконаних робіт на суму 45375,51 грн.

Тобто станом на день останнього розрахунку прострочення підрядника становило 40 днів, за які неустойка склала саме 400000 грн. Однак з суми, що належала до сплати (45375,51 грн.) позивач не міг об'єктивно утримати нарахований розмір неустойки.

Відзив на позову заяву від ФОП Дулька А.І. не надходив. В судовому засіданні 04.12.2018 відповідач заперечував проти доводів позивача, просив суд повністю відмовити у задоволенні позову ПП «Елам».

В додаткових поясненнях по суті спору від 26.12.2018 позивач заперечував проти доводів ФОП Дулька А.І., викладені останнім в судовому засіданні 04.12.2018, зокрема, про те, що замовник взагалі не розрахувався з підрядником за договором. На підтвердження того, що між сторонами були складені усі документи, передбачені договором відповідачем надані до матеріалів справи Акти здачі-приймання робіт.

Рішенням господарського суду Одеської області від 27.12.2018 у справі № 916/2015/18 у задоволенні позову ПП «Елам» відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване наступним.

Підрядником виконано будівельні роботи з порушенням строку, визначеного п.6.2 договору, на 40 календарних днів.

Проте замовник, оплачуючи вартість виконаних підрядником робіт, не скористався правом утримати неустойку з належної до сплати суми.

Договором не передбачено можливість замовника, який не утримав неустойку, нарахувати та стягнути її в подальшому після здійснення остаточних розрахунків за договором.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи ПП «Елам» про те, що на момент складання Акту прийому-передачі виконаних ремонтних робіт від 15.05.2018 залишились не оплаченими кошти, які не покривали неустойку, оскільки такі доводи не свідчать про наявність об'єктивних причин, які не дозволяли утримати неустойку під час оплати попередніх етапів робіт.

Крім того, згідно п. 5.1 договору замовник оплачує роботи протягом 3 банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт, а, отже, перед перерахуванням коштів підряднику замовник міг перевірити в тому числі строки виконання робіт.

Суд зазначив, що здійснення оплати робіт без утримання неустойки підтверджує відсутність будь-яких претензій до підрядника, зокрема, з приводу строків виконання кожного з етапів робіт.

Не погодившись з рішення суду, позивач подав на нього апеляційну скаргу, яка мотивована наступним.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи позивача про те, що останній не міг утримати повну суму неустойки під час остаточних розрахунків, у зв'язку з не покриттям залишку, що підлягав до сплати.

Позивач не міг утримати неустойку під час оплати попередніх етапів робіт через те, що не знав і не міг знати про майбутнє прострочення строків їх виконання підрядником.

Оскільки прострочення підрядника виникло на останньому етапі виконання робіт, утримати відповідну суму неустойки позивач не мав змоги, оскільки за умовами п. 5.1 договору оплати здійснюються замовником за кожен виконаний етап робіт згідно Актів приймання-передачі виконаних робіт, складених на підставі попереднього кошторису.

Згідно передостаннього платіжного доручення № 6045 від 11.04.2018 позивачем здійснено оплату за черговий етап наданих робіт згідно рахунків від 14.03.2018 та від 03.04.2018. Тобто на момент передостаннього платежу прострочення виконання зобов'язання склало лише 3 дні, а роботи були майже завершені. Тому позивач розраховував, що залишки нездійснених робіт будуть завершені протягом найближчих днів та не застосовував штрафні санкції до підрядника.

Проте підрядник прострочив завершення залишку незначного обсягу робіт ще на 37 днів. Останній розрахунок між сторонами здійснений 16.05.2018, вже після підписання Акту прийому-передачі усіх виконаних робіт на суму 45375,51 грн.

Скаржник зазначив, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги вищезазначені обставини та дійшов помилкового висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову ПП «Елам».

Відзив на апеляційну скаргу від ФОП Дулька А.І. не надходив.

В судове засідання 21.02.2019 з'явився представник позивача та відповідач.

Представник позивача просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Одеської області від 27.12.2018 у справі № 916/2015/18 скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ПП «Елам» задовольнити в повному обсязі.

Відповідач заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, рішення місцевого господарського суду - без змін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників учасників справи, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом встановлено, що 25.01.2018 між ПП «Елам» (замовник) та ФОП Дульком А.І. (підрядник) укладено договір підряду № 1 від 25.01.2018, відповідно до умов п.1.1 якого, підрядник зобов'язується у встановлений договором строк виконати за завданням замовника будівельні роботи на території ТЦ «Будинок Меблів», розташованого за адресою: м. Одеса, пл. Бориса Дерев'янко, 2, а замовник зобов'язується прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість.

Підрядник приступає до виконання робіт 01.02.2018. Підрядник зобов'язується в строк і якісно виконати своїми силами, інструментами і механізмами будівельні роботи в повній відповідності до технічної документації і попереднього кошторису (п.п. 3.1, 3.2 договору).

Згідно п. 5.1 договору оплати проводяться замовником за кожен виконаний підрядником етап робіт згідно Актів прийому-передачі виконаних робіт, складених на підставі попереднього кошторису. Грошові кошти за кожен виконаний етап сплачуються протягом 3-х банківських днів з моменту підписання відповідного Акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 6.1 договору підрядник приступає до виконання робіт 01.02.2018 згідно попереднього кошторису.

Підрядник зобов'язується закінчити будівельні роботи по даному договору в строк до 01.04.2018 (п.6.2 Договору).

Остаточна здача виконаних робіт і їх приймання оформлюються відповідним Актом виконаних робіт, який підписується обома сторонами протягом 3-х робочих днів після закінчення робіт (п.7.1 договору).

Згідно п. 9.3 договору у разі порушення підрядником строку закінчення будівельних робіт (див. п. 6.2 договору) замовник має право утримувати з належної до сплати суми неустойку в розмірі 10000 грн. за кожен день прострочення.

Даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до моменту остаточного виконання сторонами своїх обов'язків по даному договору (п. 11.1 договору).

На виконання умов договору підрядником проведено ремонтні роботи, а замовником прийнято та оплачено їх, що підтверджується Актами здачі-прийняття робіт (а.с.78-92 т.1) та платіжними дорученнями (а.с.27-43 т.1).

15.05.2018 між сторонами складено та підписано Акт прийому-передачі виконаних ремонтних робіт по договору (а.с.13 т.1).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. (ч. 1 ст. 875 ЦК України).

Частиною 2 ст. 193 ГК України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК України).

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як вже зазначалось раніше, остаточна здача виконаних робіт і їх приймання оформлюються відповідним Актом виконаних робіт, який підписується обома сторонами протягом 3-х робочих днів після закінчення робіт (п.7.1 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, 15.05.2018 між сторонами складено та підписано Акт прийому-передачі виконаних ремонтних робіт по договору (а.с.13 т.1) з якого вбачається, що підрядник виконав ремонтні роботи згідно умов договору 10.05.2018.

Судова колегія погоджується з доводами скаржника про те, що підрядником виконано будівельні роботи з порушенням визначеним п. 6.2 договору строку.

Разом з тим, перевіривши термін прострочення, судова колегія зазначає, що підрядником пропущено строк виконання робіт на 39 календарних днів, а не на 40, як зазначено позивачем.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на те, що договором не передбачена можливість замовника, який не утримав неустойку, нарахувати та стягнути її в подальшому після здійснення остаточних розрахунків за договором.

Той факт, що замовник, оплачуючи вартість виконаних підрядником робіт не скористався правом одночасно утримати неустойку не позбавляє права позивача в подальшому задовольнити свої вимоги про стягнення неустойки з боржника, який прострочив виконання зобов'язання, у розмірі, який погоджений сторонами у договорі.

Враховуючи викладене, судом здійснено власний розрахунок неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача та встановлено її належний розмір, а саме: 390000 грн. (39 календарних днів * 10000 грн. за кожен день прострочення).

При цьому, судова колегія зазначає, що в даному випадку існують обставини, за яких можливе зменшення зазначеної суми неустойки на 90 %, з огляду на наступне.

Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з приписами статті 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов'язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

Саме таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15.02.2018 у справі 467/1346/15-ц.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов'язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 233 ГГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 2 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов'язані з кредитором договірними відносинами.

Відповідно до положень ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов'язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов'язання.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов'язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Проаналізувавши матеріали справи, судова колегія зазначає, що позивачем правомірно нараховано до стягнення з відповідача неустойку за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором підряду № 1 від 25.01.2018.

Разом з тим, судова колегія враховує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесених ПП «Елам» збитків чи додаткових витрат через прострочення відповідачем строків здачі робіт.

Крім того, судовою колегією приймається до уваги, що на час розгляду справи зобов'язання за договором виконано відповідачем у повному обсязі.

Суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та розмір, до якого вона підлягає зменшенню.

Тому користуючись правом, наданим вищезазначеними положеннями чинного законодавства, судова колегія вважає за можливе зменшити розмір пені на 90%, у зв'язку з чим, сума, що підлягає стягненню з відповідача складає 39000 грн. (390000 грн. / 90%).

Визначення розміру, на який зменшується нараховані штрафні санкції, є суб'єктивним правом суду, і в даному випадку ним було дотримано принцип розумного балансу між інтересами сторін, враховані обставини справи.

Враховуючи неналежне виконання ФОП Дульком А.І. прийнятих на себе зобов'язань за договором підряду в частині своєчасного виконання будівельних робіт, судова колегія зазначає, що позовні вимоги ПП «Елам» підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення господарського суду Одеської області від 27.12.2018 у справі № 916/2015/187 підлягає скасуванню, із прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Судові витрати покладаються на відповідача, відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, пропорційно розміру задоволених вимог.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до абз. 4 п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції» судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-283 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Виробничо-комерційна компанія «Елам» задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Одеської області від 27.12.2018 у справі № 916/2015/18 скасувати.

3. Позов задовольнити частково.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Дулько Артема Івановича на користь Приватного підприємства «Виробничо-комерційна компанія «Елам» 39000 грн.

5. В решті позову відмовити.

6. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Дулько Артема Івановича на користь Приватного підприємства «Виробничо-комерційна компанія «Елам» 5850 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову.

7. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Дулько Артема Івановича на користь Приватного підприємства «Виробничо-комерційна компанія «Елам» 8775 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

8. Доручити господарського суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 19.03.2019.

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран

Суддя М.А. Мишкіна