ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2019 р. м.Київ Справа№ 910/11474/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Разіної Т.І.

Іоннікової І.А.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2018 (повний текст складено 03.12.2018)

по справі № 910/11474/18 (суддя - Чебикіна С.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НАДІЙНА"

до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна"

про стягнення 99 254,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

28.08.2018 позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача 73 277,82 грн. основного боргу, 19 590,27 грн. пені та 4 543,23 грн. інфляційних втрат за договором факультативного перестрахування №121ФП/2016.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2018 по справі № 910/11474/18 враховуючи заяву про зменшення позовних вимог, позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (04176, м. Київ, вул. Електриків, 29-А, код 20842474) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НАДІЙНА" (04114, м. Київ, вул. Вишгородська, 45-а/6, офіс 8, код 34350924) 43 373 (сорок три тисячі триста сімдесят три) грн. 16 коп. основного боргу, 6 538 (шість тисяч п'ятот тридцять вісім) грн. 03 коп. пені, 1 091 (одну тисячу дев'яносто одну) грн. 00 коп. 3% річних, 2 689 (дві тисячі шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 14 коп. інфляційних витрат та 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2018 по справі № 910/11474/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що умовами Генерального договору не передбачено права на дострокове одностороннє розірвання Ковер-ноти на вимогу однієї зі сторін.

Невірним та безпідставним є висновок суду першої інстанції про те, що із змісту листа від 13.10.2017 №219 вбачається, що позивач інформував відповідача про настання обставин для повернення часток перестрахувальної премії, адже в листі №219 містить лише прохання повернути перестрахувальні премії в розмірі 154 503,01 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2018 по справі № 910/14784/18.

05.02.2019 від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НАДІЙНА" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити рішення Господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

18.02.2019 від Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" подано відповідь відзив, в якому апелянт зазначає, що відзив подано з порушенням строків встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019.

Враховуючи, що відзив подано з порушенням строку визначеною ухвалою суду, Північний апеляційний господарський суд залишає його без розгляду.

Відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України:

- господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного; частина перша);

- спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина третя);

- для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п'ята).

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. (п. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України).

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

27.05.2016 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "НАДІЙНА" (далі - перестрахувальник) та Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Країна" (далі - перестраховик) було укладено генеральний договір факультативного перестрахування №121ФП/2016 (надалі - генеральний договір), (п. 1.1. генерального договору) предметом якого є перестрахування (ретроцесія) ризиків, взаємно переданих (прийнятих) Сторонами на факультативній (необов'язковій) основі по договорах перестрахування (ретроцесії), згідно договорів первинного страхування, на визначених договорами перестрахування умовах за плату.

Згідно з п.1.2. договору на підставі даного договору, сторони можуть укладати ковер-ноти окремо по кожному ризику чи групі ризиків, ковер-ноти є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 1.3. генерального договору визначено, що предметом конкретного ковер-ноту є зобов'язання однієї сторони (перестраховика) за обумовлену в ковер-ноті плату (перестрахувальну премію) відшкодувати іншій стороні (перестрахувальнику) частину витрат, що виникли в результаті здійснення перестрахувальником страхової виплати за оригінальним договором страхування, укладеним ним із страхувальником та який попадає під дію відповідного ковер-ноту.

За умовами п.п. 11.3.3. генерального договору дія конкретного ковер-нота припиняється, при достроковому припинені (розірванні) оригінального договору страхування, ризик по якому перестрахований, або при визнанні його недійсним у судовому порядку.

Відповідно до п. 11.4. генерального договору при достроковому розірванні ковер-ноту перестраховик протягом десяти робочих днів повертає перестрахувальнику частку перестрахувальної премії за період, що залишився до закінчення дії ковер-ноту.

Платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи підтверджується факт оплати позивачем відповідачеві страхових премій за наступними ковер-нотами:

- за ковер-нотою №г 1415/КR (16.02.17), сплачено перестрахувальну премію в розмірі 32000,00 (тридцять дві тисячі) гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №4332 від 17.02.2017;

- за ковер-нотою № 1473/КR (28.04.17), сплачено перестрахувальну премію в розмірі 12000,00 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №175 від 15.05.2017;

- за ковер-нотою №1486/КR (25.05.17), сплачено перестрахувальну премію в розмірі 27200,00 (двадцять сім тисяч двісті) гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 223 від 09.06.2017;

- за ковер-нотою № 1489/КR (02.06.17), сплачено перестрахувальну премію в розмірі 8000,00 (вісім тисяч) гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №225 від 09 червня 2017 року;

- за ковер-нотою №1510/КR (19.07.17), сплачено перестрахувальну премію в розмірі 27200,00 (двадцять сім тисяч двісті) гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №321 від 27.07.2017;

- за ковер-нотою № 1528/КR (18.08.17), сплачено перестрахувальну премію в розмірі 19200,00 (дев'ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 380 від 23 серпня 2017;

Відповідно до відповідей ТОВ "Епіцентр К" наданих на вимогу суду 19.11.2018 року та 21.11.2018 року:

За оригінальним договором страхування №ТЗ 003820 від 15.02.2017, відповідальність за яким перестраховано у відповідача за ковер-нотом № 1415R(16.02.17), страхувальник не сплатив страхову премію, в строк передбачений умовами договору, а саме до 20.02.2017. В зв'язку з несплатою страхувальником чергової частини страхового платежу, оригінальний договір страхування №003820 від 15.02.2017 припинив свою дію з 04.03.2017.

За оригінальним договором страхування №ТЗ 003892 від 28.04.2017, відповідальність за яким перестраховано у відповідача за ковер-нотом № 1473R (28.04.17), страхувальник не сплатив страхову премію, в строк передбачений умовами договору, а саме до 10.05.2017. В зв'язку з несплатою страхувальником чергової частини страхового платежу, оригінальний договір страхування №003892 від 28.04.2017 припинив свою дію з 28.05.2017.

За оригінальним договором страхування №ТЗ 003899 від 28.04.2017 KR, відповідальність за яким перестраховано у відповідача за ковер-нотом №1486(25.05.17), страхувальник не сплатив страхову премію, в строк передбачений умовами договору, а саме до 25.05.2017. В зв'язку з несплатою страхувальником чергової частини страхового платежу, оригінальний договір страхування №003899 від 28.04.2017 припинив свою дію з 26.05.2017р.

За оригінальним договором страхування №ТЗ 003916 від 02.06.2017 у, відповідальність за яким перестраховано у відповідача за Ковер-нотом №1489/ KR 16.02.17), страхувальник не сплатив страхову премію, в строк передбачений умовами договору, а саме до 10.06.2017. В зв'язку з несплатою страхувальником чергової частини страхового платежу, оригінальний договір страхування №003916 від 02.06.2017 припинив свою дію з 23.06.2017.

За оригінальним договором страхування №ТЗ 003972 від 18.07.2017 року, відповідальність за яким перестрахована у відповідача, за ковер-нотом №1510R (19.07.17), страхувальник не сплатив страхову премію, в строк передбачений умовами договору, а саме до 28.07.2017. В зв'язку з несплатою страхувальником чергової частини страхового платежу, оригінальний договір страхування №003972 від 18.07.2017 припинив свою дію з 11.08.2017.

За оригінальним договором страхування №ТЗ 004004 від 04.08.2017, відповідальність за яким перестраховано у відповідача за ковер-нотом №1528/ KR (18.08.17), страхувальник не сплатив страхову премію, в строк передбачений умовами договору, а саме до 30.08.2017. В зв'язку з несплатою страхувальником чергової частини страхового платежу, оригінальний договір страхування №004004 від 18.07.2017 припинив свою дію з 11.09.2017.

У зв'язку з припиненням оригінальних договорів страхування у відповідності до вимог п. 11.4. Генерального договору факультативного перестрахування позивач 13.10.2017 звернувся до відповідача з листом №219, а також 30.11.2017 з уточненням вказаного листа №240, в яких позивач вимагав відповідно до умов генерального договору припинити дію ковер-нотів 1415 (16.02.17), 1473 (28.04.17), 1486 (25.05.17), 1489(02.06.17), 1510 (19.07.17), 1528 (18.08.17) та повернути частину перестрахувальної премії.

Відповідно до п.11.4. Генерального договору факультативного перестрахування у відповідача виник обов'язок з повернення частини перестрахувальної премії за кожним з вказаних договорів страхування на загальну суму 43 373,16 грн.

Доказів сплати заборгованості матеріали справи не містять.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з листом-вимогою №240 від 30.11.2017 щодо розірвання Ковер-нотів та повернення часток престрахувальних премій та листом №219 від 13.10.2017.

Листом №776 від 25.01.2018 відповідач не заперечив про наявність заборгованості та пропонував добровільно повернути частину перестрахувальної премії в розмірі 33 171,58 грн.

10.07.2018 позивач звернувся до відповідача з претензією №94 про повернення Перестрахувальнику частку перестрахувальної премії у відповідності до розрахунку.

Відповіді на претензію матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до приписів частини 2 статті 997 Цивільного кодексу України, що кореспондуються за змістом із частиною 3 статті 28 Закону України "Про страхування" визначено, що якщо страхувальник прострочив внесення страхового платежу і не сплатив його протягом десяти робочих днів після пред'явлення страховиком письмової вимоги про сплату страхового платежу, страховик може відмовитися від договору страхування, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат колегія суддів Північного апеляційного господарського суду погоджується із розрахунком суду першої інстанції та вважає його арифметично вірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п. 6.2. Генерального договору за порушення строків виконання будь-яких грошових зобов'язань, передбачених даним договором і/або ковер-нотом, винна сторона виплачує іншій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої в строк суми за кожний прострочений день платежу.

За таких обставин у зв'язку порушенням відповідачем умов надання послуг, позивачем, на підставі вказаного п. 6.2. договору нараховано пеню.

Стосовно доводів зазначених апеляційній скарзі, Північний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Щодо невідповідності листів №219 від 13.10.2017 та №240 від 30 листопада 2017 вимогам законодавства та відсутність у змісті відповідних листів посилання на правову підставу для підтвердження заявлених вимог не приймаються судом, оскільки зі змісту вказаних листів вбачається, що позивач інформував відповідача про настання обставин для повернення часток перестрахувальної премії у відповідності до умов договору, а генеральним договором факультативного перестрахування та діючим законодавством не встановлено обов'язку для надання відповідачу додаткових документів для підтвердження факту припинення договору страхування.

Стосовно посилань відповідача щодо відсутності підстав для повернення часток перестраху вальних премій на підставі п. 4.2.5. генерального договору то слід зазначити, що підставою для дострокового припинення оригінальних договорів страхування стала не заява страхувальників про припинення дії оригінальних договорів страхування, а несплата страхувальниками страхових платежів за оригінальними договорами страхування, тобто страхувальники за оригінальним договором страхування не надсилали на адресу позивача вимоги про припинення договору страхування, а відтак, позивач не міг припинити оригінальні договори страхування на підставі вимог страхувальників в зв'язку з тим, що відповідні вимоги не подавалися до позивача.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню. Посилання апелянта, на те що Генеральним договором не передбачено нарахування пені за порушеннями сторонами строків виконання зобов'язання по поверненню перестрахувальної премії, до уваги не приймається, оскільки як зазначалось вище п.6.2 Генерального договору передбачено, що за порушення строків виконання будь-яких грошових зобов'язань винна сторона виплачує іншій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої в строк суми за кожний прострочений день платежу.

Дослідивши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що Господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З наведених у даній постанові обставин, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2018 у справі №910/11474/18. Керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2018 у справі №910/11474/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Матеріали справи №910/11474/18 повернути до місцевого господарського суду. 3.Копію постанови надіслати сторонам у справі. Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Т.І. Разіна

І.А. Іоннікова