ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" березня 2019 р. Справа № 903/176/19

Суддя господарського суду Волинської області Войціховський В.А., розглянувши матеріали

за позовом Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк", м. Київ

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Райдуга", с. Підвиноградів Виноградівського р-ну Закарпатської обл.

до відповідача 2: ОСОБА_2, м. Цюрупинськ Херсонської обл.

до відповідача 3: ОСОБА_3, м. Луцьк

до відповідача 4: Товариства з обмеженою відповідальністю "Клевер Сторс", м. Луцьк

до відповідача 5: Товариства з обмеженою відповідальністю "Західний Рітейл", м. Луцьк

про солідарне стягнення 825 512,32 грн.

Встановив: Акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк" звернулося до господарського суду з позовом від 01.03.2019р. №10326/86 про солідарне стягнення на користь кредитної установи з Товариства з обмеженою відповідальністю "Райдуга", ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "Клевер Сторс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Західний Рітейл" 825 512,32грн., в т.ч. 700 000,00грн. основної заборгованості по тілу кредиту згідно договору про надання банківських послуг №5/2014 від 21.03.2014р., 8 860,27грн. заборгованості по процентам, 85 709,59грн. пені, 7 142,46грн. 3% річних та 23 800,00грн. суми індексу інфляції.

В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем 1 - ТОВ "Райдуга" умов договору про надання банківських послуг №5/2014 від 21.03.2014р. в частині своєчасного здійснення платежів по сплаті кредиту та нарахованих процентів за користування кредитними коштами та виникнення у зв'язку з цим заборгованості, нарахування пені, 3% річних та суми індексу інфляції.

Крім цього, обґрунтовуючи вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів 825 512,32 грн. позивач вказує на укладення в забезпечення виконання ТОВ "Райдуга" взятих на себе зобов'язань по сплаті кредиту та процентів за користування кредитними коштами згідно договору про надання банківських послуг №5/2014 від 21.03.2014р. договорів поруки:

-№15-01/14 від 25.12.2014р. (укладено між Акціонерним товариством "Креді Агріколь Банк" та ОСОБА_2);

-№10-01/16 від 27.12.2016р. (укладено між Акціонерним товариством "Креді Агріколь Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Клевер Сторс");

-№023/17 від 28.12.2017р. (укладено між Акціонерним товариством "Креді Агріколь Банк" та ОСОБА_3);

-№002/18 від 29.01.2018р. (укладено між Акціонерним товариством "Креді Агріколь Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Західний Рітейл").

В обґрунтування звернення з відповідним позовом до господарського суду Волинської області (територіальність місцезнаходження та місця проживання відповідача 4- Товариства з обмеженою відповідальністю "Клевер Сторс", відповідача 5- Товариства з обмеженою відповідальністю "Західний Рітейл" та відповідача 3-ОСОБА_3) позивачем здійснюється посилання на наступні обставини:

- з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, якщо сторонами цього основного зобов'язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб'єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

- положення пункту 1 частини першої статі 20 ГПК України не пов'язують також належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, якщо сторонами цього основного зобов'язання є юридичні особи та (або) фізичні особи -підприємці, з об'єднанням таких позовних вимог із вимогами до особи - боржника за основним зобов'язанням.

- у відповідності до ч. 2 ст. 29 ГПК України позови у спорах за участю кількох відповідачів можуть пред'являтися до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання одного з відповідачів за вибором позивача.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що остання не підсудна господарському суду Волинської області, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 546 ЦК України порука є засобом забезпечення виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ГПК України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства, розглядаються місцевими господарськими судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Частиною 3 ст. 22 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Разом з цим, чинним ГПК України передбачено предметна, суб'єктна, інстанційна, територіальна та виключна підсудність.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 27 ГПК України позов пред'являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ГПК України, право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу ст. 30 ГПК України, під виключною підсудністю розуміється те, що певна категорія справ за предметом спору або суб'єктним складом її учасників може розглядатися лише певним господарським судом, в даному випадку в такій категорії справ правила іншої підсудності застосовуватися не можуть.

Згідно ч. 11 ст. 30 ГПК України, у випадку об'єднання позовних вимог щодо укладання, зміни, розірвання і виконання правочину з вимогами щодо іншого правочину, укладеного для забезпечення основного зобов'язання, спір розглядається господарським судом за місцезнаходженням відповідача, який є стороною основного зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, предметом позову є стягнення солідарно з відповідача 1, відповідача 2, відповідача 3, відповідача 4, відповідача 5 заборгованості, яка виникла у відповідача 1 за договором про надання банківських послуг №5/2014 від 21.03.2014р. на забезпечення виконання якого між позивачем та відповідачем 2, відповідачем 3, відповідачем 4, відповідачем 5 були укладені договори поруки №15-01/14 від 25.12.2014р., №10-01/16 від 27.12.2016р., №023/17 від 28.12.2017р., №002/18 від 29.01.2018р.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред'являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У відповідності із п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 4 ст. 10 вищезазначеного Закону відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Райдуга", а також як це вбачається з укладеного між позивачем та відповідачем 1 договору про надання банківських послуг №5/2014 від 21.03.2014р., місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Райдуга" () є: Закарпатська область, Виноградівський район, село Підвиноградів, вулиця Жовтнева, будинок 56.

Приймаючи до уваги те, що ч. 11 ст. 30 ГПК України, визначено, що у випадку об'єднання позовних вимог щодо укладання, зміни, розірвання і виконання правочину з вимогами щодо іншого правочину, укладеного для забезпечення основного зобов'язання, спір розглядається господарським судом за місцезнаходженням відповідача, який є стороною основного зобов'язання, враховуючи, що основним зобов'язанням спірних правовідносин є відносини, які безпосередньо виникли за договором про надання банківських послуг №5/2014 від 21.03.2014р. стороною якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Райдуга" (Закарпатська область, Виноградівський район, село Підвиноградів, вулиця Жовтнева, будинок 56, ), суд дійшов висновку про те, що дана позовна заява повинна розглядатись іншим судом за правилами виключної підсудності, передбаченими ч. 11 ст. 30 ГПК України.

З огляду на приписи частини 1 статті 9 Конституції України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 (заяви № 29458/04, № 29465/04) зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Разом з цим, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 31 ГПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно до ч. 3 ст. 31 ГПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п'яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п'яти днів після залишення її без задоволення.

У зв'язку з тим, що місцем знаходження відповідача 1- Товариства з обмеженою відповідальністю "Райдуга" () є: Закарпатська область, Виноградівський район, село Підвиноградів, вулиця Жовтнева, будинок 56 на яке, за правилами виключної підсудності, розповсюджується територіальна юрисдикція господарського суду Закарпатської області, суд дійшов висновку, що позовну заяву від 01.03.2019р. №10326/86 Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райдуга", ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "Клевер Сторс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Західний Рітейл" про солідарне стягнення 825 512,32 грн. необхідно передати господарському суду Закарпатської області (Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2А) за територіальною підсудністю.

Керуючись ст. 27, ч. 11 ст. 30, ст. ст. 31, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву від 01.03.2019р. №10326/86 Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райдуга", ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "Клевер Сторс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Західний Рітейл" про солідарне стягнення 825 512,32 грн. з додатками на 84 арк. (в т.ч. оригінал платіжного доручення №823882 від 04.03.2019р. на суму 12 382,68 грн. про сплату судового збору за подання до суду позовної заяви), направити для розгляду за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до господарського суду Закарпатської області (Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2А).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає оскарженню в апеляційному порядку до Північно-західного апеляційного господарського суду, в строки та в порядку, визначені ст. 256 ГПК України, підпунктом 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України.

Ухвала підписана 13.03.2019р.

Суддя В. А. Войціховський