ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2019 року м. Дніпро Справа № 904/710/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І. Л., Подобєда І.М.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ай Темс 08"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2018 р.

( суддя Юзіков С.Г., м. Дніпро, повний текст рішення складно 02.07.2018 р.)

у справі

за позовом Першого заступника керівника

Нікопольської місцевої прокуратури

Дніпропетровської області

в інтересах держави,

м. Нікополь, Дніпропетровської області

до відповідача-1 - Марганецької міської ради Дніпропетровської області,

м. Марганець, Дніпропетровської області

відповідача-2 - Комунального підприємства "Центр комунальних послуг та

комунального майна територіальної громади м. Марганця",

м. Марганець, Дніпропетровської області

відповідача-3 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Ай Темс 08",

м. Нікополь, Дніпропетровської області

про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2018 р. у справі № 904/710/18 позов задоволено в повному обсязі: визнано незаконним та скасовано рішення Марганецької міської ради № 610-18/VII від 01.12.2016 р. "Про надання згоди на проведення експертної оцінки майна"; визнано незаконним та скасовано рішення Марганецької міської ради № 768-22/VII від 30.03.2017 р. "Про надання згоди на реалізацію майна"; визнано недійсним договір купівлі-продажу майна № 05/04 від 09.04.2017мр., укладений Комунальним підприємством "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ай Темс 08". Майно, набуте за договором купівлі-продажу № 05/04 від 09.04.2017 р., витребуване у Товариства з обмеженою відповідальністю "Ай Темс 08" на користь територіальної громади м. Марганець.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ "Ай Темс 08" ( Відповідач-3 ) звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2018 р. у справі № 904/710/18 та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову.

В обгрунтування своїх доводів та заперечень, Скаржник посилається на необгрунтованість висновків суду першої інстанції про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна № 05/04 від 09.04.2017 р., укладеного між КП «Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця» та ТОВ «АЙ ТЕМС 08» та про витребування у ТОВ «АЙ ТЕМС 08» майна набутого за договором купівлі-продажу № 05/04 ( котлів з котельним обладнанням та теплової мережі ) від 09.04.2017 р. на користь територіальної громади м. Марганець.

Скаржник наголошує на тому, що станом на дату придбання спірного майна, Відповідач-3 не знав і не міг знати про порушення Марганецькою міською радою, якщо таке мало місце, положень законодавства при прийнятті рішення про згоду на реалізацію котлів з котельним обладнанням та теплової мережі. Котельне обладнання та теплова мережа було придбане ТОВ «АЙ ТЕМС 08» за відплатним договором. За цих обставин ТОВ «АЙ ТЕМС 08» є добросовісним набувачем вказаного майна.

Водночас, на думку Скаржника, суд безпідставно не врахував той факт, що Марганецька міська рада мала повноваження розпоряджатися майном, що знаходилося у власності територіальної громади способом надання згоди балансоутримувачу ( КП «Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця» ) на реалізацію вказаного майна шляхом укладення договору його купівлі-продажу.

При цьому Скаржник зазначає, що найголовнішим є дотримання Марганецькою міськрадою та ТОВ «АИ ТЕМС 08» умов ст. 638 ЦК України при укладенні договору купівлі-продажу, а саме досягнуто згоди з усіх істотних умов договору.

Крім того, Прокурором не доведено обставин вибуття майна з володіння власника - територіальної громади міста Марганця поза її волею, що виключає можливість застосування в такому випадку вінпикаційного способу захисту ( ст. 388 ЦК України), а саме витребування майна у Відповідача, як добросовісного набувача.

У відзиві на апеляційну скаргу, міська рада просить апеляційну скаргу ТОВ «АЙ ТЕМС 08» задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2018 р. у справі № 904/710/18 та постановити нове рішення, яким відмовити задоволенні позовних вимог повністю, оскільки міською радою, в повній мірі дотримано вимоги Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» щодо порядку відчуження комунального майна.

В обґрунтування своїх доводів, Відповідач-1 посилається на те, що рішенням Марганецької міської ради № 207 від 30.03.2016 р. затверджено програму оптимізації системи теплопостачання в м. Марганці. Одним із заходів передбачених вказаною програмою є відключення міста від централізованого теплопостачання та перехід на індивідуальне опалення для населення та встановлені котелень для бюджетних установ та закладів соціальної сфери. Крім того, Марганецькою міською радою прийнято рішення № 365-10 від 30.06.2016р. про відключення від мереж централізованого теплопостачання багатоквартирних будинків, бюджетних та інших установ незалежно від форми власності що опалюються від Центральної парокотельні та інших котелень КП «Маранецьтепломережа» за необхідністю. Також, у зв'язку з тим, що КП «Марганецьтепломережа» припинило надавати послуги з теплопостачання, все майно, яке перебувало на балансі вказаного підприємства передано на баланс КП «Центр комунальних послуг та комунального май

територіальної громади м. Марганця». Враховуючи, що для територіальної громади міста котли з котельним обладнанні які використовувались до відключення від системи централізованого теплопостачання перестали бути необхідними, з метою недопущення розкрадання майна територіальної громади, міською радою прийнято рішення щодо його відчуження.

Також, Відповідач-1 вказує на те, що жоден нормативний акт не зобов'язує реалізовувати комунальне майно виключно через аукціони, а міською радою визначено порядок відчуження комунального майна в| даному випадку та доручено виконання вказаних дій комунальному підприємстві засновником якого є саме міська рада. Доводи суду в частині того, що договір про проведення оцінки майна укладений з метою проведення оцінки для передачи майна в оренду спростовується наявною в матеріалах справи додатковою угодою до договору оцінки, якою була змінена мета оцінки. Крім того, в даному випадку Позивач оскаржує публічно-владні управлінські рішення Відповідача-1, які делеговані йому Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Прокурор у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими та такими, що суперчать вимогам чинного законодавства України, у зв'язку з чим скарга підлягає залишенню без задоволення. Так, враховуючи порушення порядку визначення початкової ціни з продажу котлів з котельним обладнанням та теплової мережі у м. Марганці, наявні підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу майна № 05/04 від 09.04.2017 р. укладеного між КП «Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця» та ТОВ «АЙ ТЕМС 08».

Також, Прокурор посилається на те, що воля територіальної громади як власника може виражатись лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади. Здійснення Марганецькою міською радою права власності зокрема розпорядження майном, не у спосіб та не у межах повноважень передбачених законом, не може вважатись вираженням волі територіальної громади.

Крім того, Прокурор не погоджується з доводами апелянта щодо незнання на момент укладання договору, що Марганецькою міською радою допущені чисельні порушення вимог законодавства при відчужені майна, а апелянт є добросовісним набувачем, виходячи із наступного. Продаж майна на торгах (аукціоні), проведених з порушенням порядку, встановленого чинним законодавством, виключає можливість визнання особи, яка придбала товар на таких торгах (аукціоні), добросовісним набувачем відповідного майна.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Подобєд І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2018 р. колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Подобєд І.М. прийнято до свого провадження справу № 904/710/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ай Темс 08" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2018 р. Розгляд апеляційної скарги призначено на 15.11.2018 р.

01.11.2018 р. до суду надійшла ухвала Верховного Суду від 24.10.2018 р. у справі № 904/710/18, про витребування з Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи, у зв'язку з відкриттям касаційного провадження та необхідністю дотримання строків розгляду касаційної скарги Комунального підприємства "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади міста Марганця" на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.08.2018 р. у даній справі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.11.2018 р. зупинено провадження у справі № 904/710/18 до повернення матеріалів справи із Верховного Суду.

Після повернення матеріалів справи № 904/710/18 до Центрального апеляційного господарського суду, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду поновлено апеляційне провадження відкрите за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ай Темс 08" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2018р. у справі № 904/710/18. Розгляд справи призначено на 05.02.2019 р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.02.2019 р. розгляд справи було відкладено на 28.02.2019 р.

В судововому засіданні 28.02.2019 р. по справі було оголошено перерву до 12.03.2019р.

Комунальне підприємство "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Ай Темс 08" не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаних учасників провадження у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників відповідачів -2, -3.

У судовому засіданні 12.03.2019 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Маргенецької міської ради № 610-18/VІІ від 01.12.2016 р. Комунальному підприємству "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" надано згоду на проведення експертної оцінки майна, переданого КП "Марганецьтепломережа" на баланс Відповідача -2.

10.01.2017р. між Комунальним підприємством "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" ( Платник ) та ФОП Перевай В.С. (Суб'єкт оціночної діяльності ) укладено Договір про проведення незалежної оцінки майна (далі Договір оцінки майна ), за п.1.1. якого Платник доручає, а Суб'єкт оціночної діяльності приймає на себе обов'язки з виконання робіт незалежної оцінки наступного майна: 1) котли парові з котловим обладнанням ДКВР 10/13, інв. №№04001, 04002,04003; 2) котел паровий з котловим обладнанням Е-1, 0-0,9Г-3, інв. № 04339; 3) котли водогрійні газомазутні з котловим обладнанням КВ-ГМ-30-150, інв. № 04243, № 04244; 4) мережа теплопостачання довжиною (в однотрубному варіанті): 219 х 5,0 мм - 2890 м, 325 х 6,0 мм - 2960 м, 273 х 6,0 мм - 2040 м, 159 х 4,0 мм - 246 м, 108 х 4,0 мм - 102 м; розташованих за адресою: Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Малинова, 10 (далі об'єкти оцінки) з урахуванням вимог нормативно-правових актів з оцінки майна та професійної оціночної діяльності в Україні.

Платник вимагає, а Суб'єкт оціночної діяльності приймає на себе обов'язки зі здійснення заходів рецензування звітів незалежної оцінки суб'єктів з урахуванням вимог нормативно-правових актів з оцінки майна та професійної оціночної діяльності Україні.

Платник приймає на себе обов'язок здійснити оплату за виконану роботу Суб'єкту оціночної діяльності на умовах викладених у розділі 2 цього Договору.

Суб'єкт оціночної діяльності визначає ринкову вартість об'єктів оцінки станом на 31.12.2016 р. для продовження договорів оренди, відображення її в договорах оренди та використання під час розрахунку орендної плати ( п. 1.3. Договору про оцінку майна ).

На виконання умов Договору про оцінку майна ФОП Перевай В.С. складено звіт від 06.02.2017 р. про оцінку майна.

Відповідно до висновку Суб'єкта оціночної діяльності ФОП Перевай В.С., ринкова вартість об'єкта оцінки станом на 31.01.2017 р. складає 1 675 220,00 грн. без ПДВ, 2 010 264,00 грн. з ПДВ.

З метою підтвердження достовірності та об'єктивності оцінки ФОП Перевай В.С. замовив рецензію на експертний звіт. Всеукраїнською спілкою експертів оцінювачів, 09.02.2017 р. за № 09/02-2017М надано рецензію з висновком про те, що звіт про незалежну оцінку ринкової вартості парових котлів, з котловим обладнанням та мережі теплопостачання в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна.

Як вбачається з п.1.3. Договору про проведення незалежної оцінки майна від 10.01.17р., метою проведення незалежної оцінки майна є продовження договорів оренди, відображення її в договорах оренди та використання під час розрахунку орендної плати, а не їх відчуження.

30.03.2017 р. Марганецькою міською радою прийнято рішення № 768-22/VII "Про надання згоди на реалізацію майна", яким затверджено експертний висновок про вартість майна: котлів з котельним обладнанням та теплової мережі, а також надано Комунальному підприємству "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" згоду на реалізацію котлів з котельним обладнанням та теплової мережі (повітряна лінія), відповідно до висновку про вартість майна виконаного 06.02.2017 р. на суму 2 010 264,00 грн.

На виконання вказаних рішень Марганецької міської ради, 09.04.2017 р. між Комунальним підприємством "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" ( Продавець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ай Темс 08" ( Покупець ) укладено Договір № 05/04 купівлі-продажу (далі Договір купівлі-продажу), за п. 1.1. якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупця котли з котловим обладнанням та мережу теплопостачання (далі майно) за переліком згідно додатку № 1, що є невід'ємною частиною Договору, а Покупець зобов'язався прийняти зазначене майно і оплатити його вартість відповідно до умов цього Договору.

Вартість майна, що є предметом цього Договору складає 2 010 264,00 грн. ( п. 4.1. Договору купівлі-продажу ).

Як зазначає суд першої інстанції, Прокурор вважає рішення Марганецької міської ради № 610-18/VII від 01.12.2016 р. та № 768-22/VII від 30.03.2017 р. незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Свої вимоги Прокурор обґрунтовує тим, що відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Ч. 6 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Доходи від відчуження об'єктів права комунальної власності зараховуються до відповідних місцевих бюджетів і спрямовуються на фінансування заходів, передбачених бюджетами розвитку.

Як зазначає прокурор і не спростовано Відповідачами, відповідний порядок відчуження об'єктів комунальної власності Марганецькою міською радою не приймався та відповідним рішенням сесії не затверджувався.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення незалежної оцінки майна є обов'язковим у випадках …. відчуження державного та комунального майна способами, що не передбачають конкуренцію покупців у процесі продажу, або у разі продажу одному покупцю, визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках, визначених законодавством або за згодою сторін.

У ст. 10 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що оцінка майна проводиться на підставі договору між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

У випадках, визначених нормативно-правовими актами з оцінки майна, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, суб'єкти оціночної діяльності - органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють оцінку майна самостійно на підставі наказу керівника. При цьому, якщо законодавством передбачена обов'язковість проведення незалежної оцінки майна, органи державної влади та органи місцевого самоврядування виступають замовниками проведення такої оцінки майна шляхом укладання договорів з суб'єктами оціночної діяльності - суб'єктами господарювання, визначеними на конкурсних засадах у порядку, встановленому законодавством.

В порушення ст. 19 Конституції України, ст. ст. 7, 10 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Марганецька міська рада не здійснювала обрання суб'єктів оціночної діяльності на конкурсних засадах, договір про проведення оцінки комунального майна не укладала.

Враховуючи вимоги ст. 10 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а також той факт, що Відповідач -2 не є органом місцевого самоврядування, Марганецька міська рада, своїм рішенням затвердила звіт про оцінку майна виконаного на замовлення неналежного замовника.

Ст. 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Постановою Кабінету Міністрів України № 803 від 06.06.2007 р. затверджено порядок відчуження об'єктів державної власності (далі Порядок), який, у зв'язку з відсутністю окремого законодавчого акта про порядок відчуження об'єктів комунальної власності, регулює порядок відчуження комунального майна.

Зазначений порядок передбачає певні етапи відчуження майна, у тому числі: прийняття рішення про відчуження майна, оцінку майна, укладання договору з організатором аукціону. Підготовка інформації про майно, що підлягає продажу, її публікація, проведення аукціону…

Відповідач-2 в порушення зазначеного Порядку, договір про проведення аукціону не уклав, підготовку інформації про майно, що підлягає продажу та її публікацію не здійснив, аукціон не провів.

Прокурор наполягає, що порушення порядку визначення початкової ціни з продажу котлів з котельним обладнанням та теплової мережі у м. Марганці, є підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу майна № 05/04 від 09.04.2017 р. укладеного Відповідачем -2 та Відповідачем -3.

Наведені обставини стали причиною звернення Прокурором з позовом та є предметом спору в даній справі.

Ст. 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є обов'язковим для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно зі ст. 215 ЦК України, що кореспондується зі ст. 207 ГК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно з п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна.

Ч. 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.

Доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Доходи від відчуження об'єктів права комунальної власності зараховуються до відповідних місцевих бюджетів і спрямовуються на фінансування заходів, передбачених бюджетами розвитку (ч.6 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції, встановленої законом.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення незалежної оцінки майна є обов'язковим у випадках …. відчуження державного та комунального майна способами, що не передбачають конкуренцію покупців у процесі продажу, або у разі продажу одному покупцю, визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках, визначених законодавством або за згодою сторін.

У ст. 10 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що оцінка майна проводиться на підставі договору між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

У випадках, визначених нормативно-правовими актами з оцінки майна, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, суб'єкти оціночної діяльності - органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють оцінку майна самостійно на підставі наказу керівника. При цьому, якщо законодавством передбачена обов'язковість проведення незалежної оцінки майна, органи державної влади та органи місцевого самоврядування виступають замовниками проведення такої оцінки майна шляхом укладання договорів з суб'єктами оціночної діяльності - суб'єктами господарювання, визначеними на конкурсних засадах у порядку, встановленому законодавством.

У п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що інженерно-транспортна інфраструктура - комплекс інженерних, транспортних споруд і комунікацій.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення…, зокрема, об'єкти інженерної інфраструктури та благоустрою міст, інших населених пунктів, включаючи мережі, споруди, устаткування, які пов'язані з постачанням споживачам води, газу, тепла, а також відведенням і очищенням стічних вод.

В основу оскаржуваного рішення покладено висновки місцевого господарського суду про те, що рішення Марганецької міської ради № 610-18/VII від 01.12.2016 р. Відповідач -1 прийняв усупереч ч. 6 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", оскільки ним не розроблено порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності. У зв'язку з тим, що оцінка спірного майна проведена без проведення конкурсу, а також, що суб'єктом оціночної діяльності визначено ринкову вартість об'єктів оцінки за базою оцінки, яка не відповідала меті оцінки - продажу майна, рішення Марганецької міської ради № 768-22/VІІ від 30.03.2017 р. "Про надання згоди на реалізацію майна", яким затверджено експертний висновок про вартість майна котлів з котельним обладнанням та теплової мережі також є незаконним. Оскільки власником спірного майна є територіальна громада міста Марганця, а наведені вище рішення Марганецької міської ради є незаконними, то, відповідно, договір купівлі-продажу майна № 05/04 від 09.04.2017 р. укладений Комунальним підприємством "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" з Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙ ТЕМС 08" слід визнати недійсним, як такий, що суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам ( ст. ст. 203, 215 ЦК України ), а також тому, що продаж майна територіальної громади відбувся за ціною, визначеною всупереч чинного законодавства. У даному випадку, на думку суду, придбання Відповідачем-3 спірного майна суперечить інтересам територіальної громади м. Марганця. З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги Прокурора є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до ч. 5 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Ч. 5 ст. 60 цього Закону визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.

Отже, володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності здійснює орган місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Марганецька міська рада.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи, зокрема, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, Марганецька міська рада має діяти у межах повноважень щодо здійснення від імені територіальної громади міста права власності в її інтересах і виключно у спосіб, передбачений законом.

Стосовно доводів Скаржника пов'язаних із визнанням недійсним договору купівлі-продажу майна № 05/04 від 09.04.2017 р., укладеного між КП «Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця» та ТОВ «АЙ ТЕМС 08» слід зазначити наступне.

За приписами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зазначена норма кореспондується з положеннями частини першої статті 207 ГК України, згідно з якою господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Таким чином, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно із ст. 20 ГК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Ч. 7 ст. 179 ГК України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Оскільки судом першої інстанції встановлено, що власником спірного майна є територіальна громада міста Марганця, і продаж майна територіальної громади відбувся за ціною, визначеною всупереч чинного законодавства та на підставі рішень міської ради, які є незаконними, висновок господарського суду про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу майна № 05/04 від 09.04.2017 р., як такого, що суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам ( ст. ст. 203, 215 ЦК України ) є правомірним та обґрунтованим.

Разом з тим, суд врахував, що сторони не навели належних і допустимих доказів того, що майно вибуло з володіння власника ( територіальної громади міста Марганця ) з його волі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі "Рисовський проти України" Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Беєлер проти Італії", "Онер'їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", "Москаль проти Польщі"). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" від 20.05.2010, "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер'їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").

Бездіяльність міської ради щодо недотримання приписів ч. 8 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" не може бути правомірним виправданням відмови у реалізації фундаментального права особи мирно володіти своїм майном. Незважаючи на очевидність порушення принципу "належного урядування" в цій частині, дана проблема шляхом прийняття відповідного рішення міською радою вирішена не була.

В рішенні Європейського суду з прав людини "Зеленчук та Цицюра проти України" від 22.05.2018 зазначено, що перша і найважливіша вимога статті 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання державної влади у безперешкодне користування своїм майном повинно бути законним: друге речення першого абзацу дозволяє позбавлення майна тільки "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення дотримання "законів". Більш того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, властивий всім статтям Конвенції. Принцип законності передбачає, що відповідні положення національного законодавства є досить доступними, точними і передбачуваними в їх застосуванні.

Щодо принципу суспільного інтересу та його співвідношення із принципом мирного володіння майном, на що посилається Скаржник, колегія суддів відзначає наступне.

У практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982 р., "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986 р., "Щокін проти України" від 14.10.2010 р., "Серков проти України" від 07.07.2011 р., "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23.11.2000 р., "Булвес" АД проти Болгарії" від 22.01.2009 р., "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 р., "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 р.) визначено три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: (1) чи є втручання законним; (2) чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; (3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Як встановлено судом під час розгляду цієї справи, відчуження спірного майна на користь Відповідача - 3 відбулось із порушенням цілої низки нормативно-правових актів, зокрема, Закону України "Про місцеве самоврядування", Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" відповідних приписів Цивільного кодексу України. Отже, критерій законності у цьому контексті дотримано.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися "значною свободою розсуду". Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об'єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар".

В питаннях оцінки "пропорційності" Європейський суд з прав людини, як і в питаннях наявності "суспільного", "публічного" інтересу, також визнає за державою достатньо широку "сферу розсуду", за виключенням випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах (рішення в справах "Спорронґ і Льоннорт проти Швеції", "Булвес" АД проти Болгарії"). Таким чином, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини майнове право особи може бути припинено, зокрема у разі, якщо цього потребують загальні інтереси суспільства.

Судом при розгляді даної справи, встановлено, зокрема наступне.

Рішенням Марганецької міської ради № 610-18/VII від 01.12.2016 р. "Про надання згоди на проведення експертної оцінки майна" надано згоду Відповідачеві -2 на проведення експертної оцінки майна, переданого КП "Марганецьтепломережа" на баланс Відповідача -2. Однак, наведене рішення Відповідач -1 прийняв усупереч вимог, передбачених ч. 6 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", оскільки ним не розроблено порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності.

Відповідно до висновку Суб'єкта оціночної діяльності ФОП Перевай В.С., ринкова вартість об'єкта оцінки ( дата оцінки 31.01.2017 р.) складає 1 675 220,00 грн. без ПДВ, 2 010 264,00 грн. з ПДВ. Проте, договір про проведення незалежної оцінки майна з Суб'єктом оціночної діяльності ФОП Перевай В.С. укладено всупереч вимог ч. 2 ст. 10 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", якою передбачається, що оцінка майна проводиться суб'єктами господарювання, визначеними на конкурсних засадах у порядку, встановленому законодавством. Доказів проведення конкурсу щодо оцінки спірного майна Відповідачами суду не надано.

У зв'язку з тим, що оцінка спірного майна проведена всупереч наведеного вище чинного законодавства, зокрема, без проведення конкурсу, а також, що суб'єктом оціночної діяльності визначено ринкову вартість об'єктів оцінки станом на 31.12.2016 р. для продовження договорів оренди, відображення її в договорах оренди та використання під час розрахунку орендної плати ( п. 1.3 Договору від 10.01.2017 р. про проведення незалежної оцінки майна, укладеного Відповідачем-2 з Суб'єктом оціночної діяльності ФОП Перевай В. С. ( мета оцінки - визначення ринкової вартості об'єкта оцінки для прийняття управлінських рішень ), тобто оцінка проведена за базою оцінки, яка не відповідала меті оцінки - продажу майна, рішення Марганецької міської ради № 768-22/VІІ від 30.03.2017 р. "Про надання згоди на реалізацію майна", яким затверджено експертний висновок про вартість майна котлів з котельним обладнанням та теплової мережі є незаконним.

Водночас, судами встановлено, що оскільки власником спірного майна є територіальна громада міста Марганця, а наведені вище рішення Марганецької міської ради є незаконними, то, відповідно, Договір купівлі-продажу майна № 05/04 від 09.04.2017 р. укладений Комунальним підприємством "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" з Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙ ТЕМС 08" суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам ( ст. ст. 203, 215 ЦК України), а також продаж майна територіальної громади відбувся за ціною, визначеною всупереч чинного законодавства.

Отже, з урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що всі три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям, в даній справі дотримано.

Стосовно вимоги Позивача про повернення територіальній громаді спірного нерухомого майна на підставі ст. 1212 ЦК України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми, можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов'язання. Характерною особливістю кондикційних зобов'язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов'язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов'язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов'язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов'язання виникає за наявності таких умов: (1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); (2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція ст. 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку про те, що кондикція - позадоговірний зобов'язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб'єктним складом підпадає під визначення зобов'язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого ст. 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

У ході розгляду даної справи, судом було встановлено: рішення Марганецької міської ради № 610-18/VII від 01.12.2016 р. "Про надання згоди на проведення експертної оцінки майна" та рішення Марганецької міської ради № 768-22/VII від 30.03.2017 р. "Про надання згоди на реалізацію майна" визнані незаконними та скасовані; договір купівлі-продажу майна № 05/04 від 09.04.2017 р., укладений Комунальним підприємством "Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м. Марганця" з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ай Темс 08" визнано недійсним, оскільки прямо суперечить приписам закону (Цивільного кодексу України).

Оскільки власник спірного нерухомого майна - Марганецька міська рада Дніпропетровської області відчужила вказане майно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ай Темс 08" на підставі власного незаконного рішення, а угода укладена на підставі вказаного рішення, є нідійсною, то відсутні правові підстави збереження спірного майна за ТОВ "Ай Темс 08", а тому до спірних правовідносин застосовуються положення ст. 1212 ЦК України. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України у справі № 6-3090цс15 від 02.03.2016 р. та № 6-2407цс15 від 17.02.2016 р., та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.06.2018 р. у справі № 910/4749/16.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція, ратифікована Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР ). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними у відзиві Прокурора на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ай Темс 08" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2018 р. у справі № 904/710/18 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 13.03.2019 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя І.М. Подобєд