ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року Справа № 924/754/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:

позивач- Родоман Т.О.;

відповідач- не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Позивача-Публічного акціонер-ного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення господарсь-кого суду Хмельницької області від 26.12.2018р., повний текст якого складено 11.01.2019 року у справі №924/754/18 (суддя Смаровоз М.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна

компанія «Нафтогаз України» м.Київ

до Комунального підприємства «Тепловик» смт.Теофіполь Хмельницької обл.

про стягнення 1 212 329 грн 99 коп. заборгованості по розрахунках, пені, інфляційних

втрат та 3% річних, -

У серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі в тексті – НАК «Нафтогаз України») звернулося до господарського су-ду Хмельницької області із позовами до Комунального підприємства «Тепловик» (надалі в тексті – Комунальне підприємство) про стягнення 20 837 грн. 19 коп. заборгованості по розрахунках, 5 829 грн. 72 коп. пені, 9 736 грн. 60 коп. інфляційних втрат 1 657 грн. 43 коп. -3% річних згідно укладено-го договору купівлі-продажу природного газу №3168/15-КП-34 від 12.12.2014р. та про стягнення 643 562 грн. 65 коп. заборгованості по розрахунках, 189 410 грн. 20 коп. пені, 322 927 грн. 78 коп. інфляційних втрат, 56 429 грн. 36 коп. -3% річних згідно укладеного договору купівлі-продажу при-родного газу №3167/15-БО-34 від 12.12.2014р. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначає, що через часткову оплату Відповідачем вартості переданого природного газу, на підставі п.7.2 договорів та ст.625 ЦК України, окрім основного боргу до стягнення нараховано пеню, інфля-ційні втрати та три відсотки річних. (арк.справи 2-6, 49-53).

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 03.09.2018р. справи №924/757/18 та №924/754/18 об’єднано в одне провадження у справі №924/754/18.(арк.справи 48).

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 26.12.2018р. позов задоволено час-тково. Присуджено до стягнення з КП «Тепловик» на користь НАК «Нафтогаз України» 20 837 грн. 19 коп. заборгованості по розрахунках, 5 829 грн. 72 коп. пені, 9 192 грн. 41 коп. інфляційних втрат 1 657 грн. 43 коп. -3% річних за договором №3168/15-КП-34 від 12.12.2014р., а також 91 596 грн. 58 коп. заборгованості по розрахунках, 94 705 грн. 10 коп. пені, 306 169 грн. 20 коп. інфляційних втрат 56 429 грн. 36 коп. -3% річних, за договором №3167/15-БО-34 від 12.12.2014р., а також 10 216 грн. 83 коп. витрат зі сплати судового збору. В частині стягнення 551 966 грн. 07 коп. основного боргу за договором №3167/15-БО-34 від 12.12.2014р. провадження у справі №924/754/18 закрито. У решті позову відмовлено.(арк.справи 132-134).

Постановляючи рішення господарський суд першої інстанції виходив з того, у відповідності до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, у зв’язку зі сплатою Відповідачем після відкриття провадження у справі частини основного боргу в сумі 551 966 грн. 07 коп., що стверджується копіями платіжних доручень №№ 4, 5 від 21.11.2018р. та не заперечується Позивачем, суд дійшов висновку, що про-вадження у справі №924/754/18 в частині стягнення 551 966 грн. 07 коп. основного боргу за догово-ром №3167/15-БО-34 від 12.12.2014р. необхідно закрити. Здійснивши самостійно перерахунок сум заявлених до стягнення інфляційних втрат за вказані у розрахунку періоди, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги про стягнення 9 192 грн. 41 коп. інфляційних втрат за договором № 3168/15-КП-34 від 12.12.2014р. та 306 169 грн. 20 коп. інфляційних втрат за договором №3167/15-БО-34 від 12.12.2014р. є правомірними. Крім того, враховуючи наявність на час подання позову та на момент вирішення спору заборгованості у вигляді 20 837 грн. 19 коп. основного боргу, 5 829 грн. 72 коп. пені, 9 192 грн. 41 коп. інфляційних втрат та 1 657 грн. 43 коп. -3% річних за договором №3168/15-КП-34 від 12.12.2014р., а також 91 596 грн. 58 коп. основного боргу, 306 169 грн. 20 коп. інфляційних втрат та 56 429 грн. 36 коп. 3% річних за договором №3167/15-БО-34 від 12.12.2014р. – позов в цій частині підлягає задоволенню, у решті вимог заявлених до стягнення сум інфляцій-них втрат – відмові. Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлена до стягнення пеня в сумі 189 410 грн. 20 коп. підлягає зменшенню на 50% до суми 94 705 грн. 10 коп. на підставі статтей 549, 551 ЦК України та 233 ГПК України та з огляду на мету придбання Відповідачем при-родного газу та об’єктивні обставини, які призвели до виникнення боргу і те, що Відповідачем у значній мірі погашено основну заборгованість, а також на розмір задоволених вимог інфляційних втрат та річних.(арк.справи 133).

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Позивач подав скаргу до Північно-західного апе-ляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельни-цької області від 26.12.2018р. у даній справі в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки, за договором №3167/15-БО-34 від 12.12.2014р. у сумі 94 705 грн. 10 коп. та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги у цій частині задовольнити. Судові ви-трати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на Відповідача.(арк.справи 142-146).

Обґрунтовуючи скаргу, Позивач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з’ясував всі обставини справи, прийнявши рішення з порушенням норм матеріального права. На-голошує, що суд дійшов помилкового висновку про необхідність зменшення неустойки. Так, скар-жник вказує, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання, суд повинен з’ясувати наявність значного перевищення роз-міру неустойки перед розміром збитків, а також об’єктивно оцінити, чи є даний випадок винятко-вим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов’язань, причи-ни неналежного виконання або невиконання зобов’язання, незначності прострочення у виконанні зобов’язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. При цьому, з’ясувавши наявність пере-вищення розміру неустойки перед розміром збитків суд повинен ще встановити існування інших обставин, зокрема: об’єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сто-рін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов’язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов’язання, незначності прострочення у виконанні зобов’язання, невідповіднос-ті розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Таким чином, при зменшенні розміру пені суд мав врахувати майно-вий стан сторін, які беруть участь у зобов’язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, які беруть участь у зобов’язанні. Крім того, суд повинен був дати належну правову оцінку доказам, наданим сторонами в обґрунтування своїх позицій, щодо наявності чи відсутності збитків. Скарж-ник вважає, що суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин статтю 233 ЦК України, не з’ясувавши всіх обставин, з’ясування які передбачені згаданою нормою. Господарський суд при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був об’єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише Відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов’язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення. З матеріалів справи та самого рішення незрозуміло, які саме інтереси сторін було враховано, і яким чином ін-тереси сторін вплинули на рішення суду в частині зменшення розміру неустойки. Під час розгляду справи не було враховано інтереси Позивача. Також судом взагалі не було з’ясовано, чи були запо-діяні позивачу збитки неналежним виконанням зобов‘язання, а також не було оцінено розмір та-ких збитків. Окрім того, нараховані штрафні санкції не є надмірно великими в порівнянні з неви-конаним зобов’язанням за договором купівлі-продажу природного газу. З огляду на наведене, бе-ручи до уваги ті обставини, що відсутність вини Відповідача у виникненні боргу, його важкий фі-нансовий стан не є винятковим випадком та підставою для зменшення неустойки, суд не надав належної уваги ступеню виконання зобов’язання боржником, не виконавши при цьому вимоги за-кону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов’язанні, та інших інтересів сто-рін, які заслуговують на увагу, що призвело до порушення ст.233 ГК України ст.ст.525, 526, 551, 599, 625 ЦК України.(арк.справи 144-145).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.02.2019р. відкрито апеляційне провадження у справі №924/754/18. Судове засідання призначено на 12.03.2019р.(арк. справи 140).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 12.03.2019р. представник Позивача підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції.

Відповідач не забезпечив явку свого представника у судове засідання апеляційної інстанції 12.03.2019р., хоч про час та місце розгляду скарги був повідомлений у встановленому порядку (арк. справи 157), разом з тим, колегія суддів зазначає, що участь представників не визнавалась обо-в’язковою, тому така неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника, вивчивши ма-теріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «НАК «Нафтогаз України»-продавець та КП «Теп-ловик»-покупець уклали договори купівлі-продажу природного газу від 12.12.2014р. №3168/15-КП-34 та №3167/15-БО-34 (надалі в тексті – Договори), відповідно до умов п.1.1 яких продавець зобов’язався передати у власність покупцю в 2015 році природний газ, ввезений на митну терто-рію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов’язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цих договорів.(арк.справи 12-17, 59-64).

Сторонами узгоджено, що газ, що продається за договором №3168/15-КП-34, використову-ється покупцем, виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб’єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ), за договором №3167/15-БО-34 виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюд-жетними установами та організаціями (п.1.2 Договорів).

Відповідно до п.2.1 Договорів продавець передає покупцеві в період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 5.620 тис.м3 (за договором №3168/15-КП-34) та 318 тис.м3 (за договором №3167/15-БО-34), у тому числі по місяцях кварталів.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу оформляється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі пока-зів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.(п.3.3 Договорів).

У Розділах 5 договорів сторонами узгоджено ціну газу, у розділі 6 порядок та умови прове-дення розрахунків, в які неодноразово вносились зміни додатковими угодами 1-11 до договорів №3168/15-КП-34 та №3167/15-БО-34 долученими до матеріалів справи.(арк.справи 18-29, 65-76).

Згідно з п.6.1 Договорів оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Оплата за газ здійснюється покупцем на поточний рахунок продавця з урахуванням вимог статті 19 Закону України «Про теплопостачання» та зараховується як оплата за газ, поставлений продавцем покупцю в порядку, визначеному нормами чинного законодавства. Сторони погоджу-ються, що при перерахуванні коштів в призначені платежу посилання на номер договору є обов’-язковим. У разі якщо оплата за газ здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом ви-користання покупця і на нього надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використано-го природного газу, покупець зобов’язується здійснити будь-які дії в межах чинного законодавства для виконання пункту 6.1 цього договору (п.6.3 договорів зі змінами внесеними додатковими уго-дами №10 від 02.11.2015р.).

Відповідно до п.7.2 Договорів у разі невиконання покупцем умов п.6.1 цього Договору про-давець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наяв-ності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 цього договору він зобов’язу-ється сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років.(п. 9.3 Договорів).

Договори набувають чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.2015р. і діють в частині реалізації газу до 31 грудня 2015р., а в частині про-ведення розрахунків – до їх повного здійснення (п.11 договорів).

Договори та додаткові угоди підписані уповноваженими представниками та скріплені від-тисками печаток сторін.(арк.справи 17, 64, 18-29, 65-76).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору №3168/15-КП-34 від 12.12. 2014р. у 2015 році продавець передав, а покупець прийняв природний газ на загальну суму 24 591 грн. 36 коп., що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015р. на суму 5 608 грн. 32 коп., від 28.02.2015р. на суму 5 110 грн. 21 коп., від 31.03.2015р. на суму 3 672 грн. 09 коп., від 30.04.2015р. на суму 1 449 грн. 64 коп., від 31.12.2015р. на суму 8 751 грн. 10 коп.(арк.справи 30-34).

Відповідач частково оплатив природний газ за договором купівлі-продажу №3168/15-КП-34 від 12.12.2014р., що підтверджується довідкою по операціях по підприємству КП «Тепловик» та розрахунком позовних вимог та не заперечується сторонами.(арк.справи 8-11, 35-36).

На виконання умов договору №3167/15-БО-34 від 12.12.2014р. у 2015 році продавець пере-дав, а покупець прийняв природний газ на загальну суму 778 055 грн. 19 коп., що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015р. на суму 262 104 грн. 71 коп., від 28.02.2015р. на суму 241 811 грн. 23 коп., від 31.03.2015р. на суму 173 790 грн. 04 коп., від 30.04.2015р. на суму 68 766 грн. 51 коп., від 31.12.2015р. на суму 31 582 грн. 70 коп. (арк.справи 77-81).

З огляду на прострочення виконання зобов’язання з оплати вартості поставленого газу, крім основного боргу, Позивач на підставі розділу 7 Договору та ст.625 ЦК України нарахував: за дого-вором №3168/15-КП-34 від 12.12.2014р. 5 829 грн. 72 коп. пені, 1 657 грн. 43 коп. 3% річних, 9 736 грн. 60 коп. інфляційних втрат; за договором №3167/15-БО-34 від 12.12.2014р. 112 433 грн. 77 коп. основного боргу, 189 410 грн. 20 коп. пені, 322 927 грн. 78 коп. інфляційних втрат, 56 429 грн. 36 коп. 3% річних.(арк.справи 8-11, 55-58).

Матеріали справи також містять копії договору від 23.10.2018р. про організацію взаємороз-рахунків та платіжного доручення №5 від 21.11.2018р. про сплату 551 966 грн. 07 коп. основного боргу за договором №3167/15-БО-34 від 12.12.2014р.(арк.справи 105-108, 113).

Як вже зазначалося, господарський суд Хмельницької області рішенням від 26.12.2018р. задоволив позовні вимоги частково, зокрема, зменшивши пеню на 50% до 94 705 грн. 10 коп.(арк. справи 132-134).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального пра-ва, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна і не підлягає задоволенню з огляду на наступ-не:

Предметом даного спору є стягнення основного боргу, пені, інфляційних та річних за дого-вором поставки.

Матеріалами справи стверджено, що з моменту укладення Договорів12.12.2014р. між сторо-ронами виникли відносини постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану ме-режу, оскільки момент передачі товару не співпадає з моментом оплати його вартості і взаємо-відносини сторін підпадають під визначення, які містять статті 712, 714 ЦК України: коли одна сто-рона (постачальник) зобов’язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов’язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу засто-совуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Тому, в силу ст.ст. 655, 692 ЦК України, факт отримання Відповідачем природного газу зу-мовлює виникнення у нього зобов’язання оплатити його вартість.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України – одностороння відмова від зобов’язання або одно-стороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зо-бов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – від-повідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Разом з тим, у відповідності до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відтак, з урахуванням оскарження рішення суду першої інстанції в частині зменшення пені на 50 відсотків, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення по суті позовних вимог в межах доводів та вимог апеляційної скарги в частині відмови у стягненні пені в сумі 94705 грн. 10 коп. Апеляційний суд приймає до уваги, що Позивач не вважає даний випадок винят-ковим і те, що жодних зауважень учасників справи щодо перегляду рішення суду першої інстанції поза межами вимог апеляційної скарги не надходило.

Враховуючи викладене, рішення господарського суду Хмельницької області від 26.12.2018 року у справі №924/754/18 в частині стягнення з КП «Тепловик» на користь НАК «Нафтогаз Ук-раїни» 20 837 грн. 19 коп. основного боргу, 5 829 грн. 72 коп. пені, 9 192 грн. 41 коп. інфляційних втрат та 1 657 грн. 43 коп. -3% річних за договором №3168/15-КП-34 від 12.12.2014р., а також ос-новного боргу в сумі 91 596 грн. 58 коп., 94 705 грн. 10 коп. пені, 306 169 грн. 20 коп. інфляційних втрат, 56 429 грн. 36 коп. -3% річних за договором №3167/15-БО-34 від 12.12.2014р. та 10 216 грн. 83 коп. витрат зі сплати судового збору та закриття провадження в частині стягнення 551 966 грн. 07 коп. основного боргу за договором №3167/15-БО-34 від 12.12.2014р. – не переглядається, тому залишається без змін.

З огляду на зазначені обставини, апеляційний суд досліджує правомірність зменшення міс-цевим судом на 50% суми нарахованої пені вважаючи, що.

Як зазначалось вище, на підставі ч.1 ст.546, ч.1 ст.549 ЦК України та ст.232 ГК України та пункту 7.2 Договору за несвоєчасну оплату отриманого газу протягом 2015-2018 років НАК «Наф-тогаз України» нарахувало Комунальному підприємству за договором №3167/15-БО-34 від 12.12. 2014р. пеню в сумі 189 410 грн. 20 коп. і колегія суддів вважає, що дана сума є обґрунтованою.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що згідно ст.233 ГК України, у разі, якщо на-лежні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій, при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов’язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов’язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов’язання не завдало збитків ін-шим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір до сплати штрафних санкцій.

Крім того, частина 3 ст.551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути змен-шений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обста-вин, які мають істотне значення.

Зі змісту наведених норм, на переконання колегії суддів випливає, що вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання, суд по-винен об’єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслу-говують на увагу, ступеня виконання зобов’язань, причини неналежного виконання або невиконан-ня зобов’язання, незначності прострочення у виконанні зобов’язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

Матеріалами справи стверджується, що звертаючись з даним позовом, Позивач використав всі передбачені законодавством і Договором засоби компенсації матеріальних втрат та забезпечен-ня виконання зобов’язання боржником-Комунальним підприємством, основним видом діяльності якого є виробництво, розподіл та постачання теплової енергії для потреб соціально значимих об’-єктів міста. Вбачається, що висновок суду першої інстанції ґрунтується на виключності обставин, які існували на момент прийняття рішення і зумовлювали зменшення пені. Поряд з тим, місцевий суд прийняв до уваги ступінь виконання зобов’язання останнім в сумі 551 966 грн. 07 коп. за дого-вором №3167/15-БО-34 від 12.12.2014р.

Дослідивши обставини справи, зважаючи на викладене і встановивши підстави порушення Відповідачем грошового зобов’язання – суд першої інстанції правомірно виходив з інтересів сто-рін, які заслуговують на увагу і того, що даний випадок є винятковим і, покликаючись на поло-ження ст.233 ГК України та ст.551 ЦК України та ступінь виконання ним грошового зобов’язання, правомірно зменшив розмір пені на 50% до суми до 94 705 грн. 10 коп.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсут-ності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з від-повідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законо-давства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (стаття 3 ЦК України).

Колегія суддів також приймає до уваги, що сума 189 410 грн. 20 коп. нарахованої пені не-співмірна із розміром завданих збитків 20 837 грн. 19 коп. і з мотивів, викладених вище вважає да-ний випадок виключним, тому не вбачає підстав для переоцінки фактів у даній справі.

Крім того, заперечуючи підстави для зменшення розміру нарахованої пені Скаржник зазна-чив, що суд прийняв лише сторону Відповідача, не оцінив майнового стану сторін, що призвело до порушення норм законодавства і прав Позивача, при цьому, НАК «Нафтогаз України» жодних до-казів, які б підтверджували вказане суду не подав.

Відтак, в частині стягнення до 94 705 грн. 10 коп. пені в задоволенні позову відмовлено обґ-рунтовано.

Всі доводи апеляційної скарги розглянуто, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, змісту зобов’язань Відпові-дача, рівно як і твердження про невмотивованість висновку про необхідність зменшення пені, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задово-лення.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов’язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпо-середньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни ос-каржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарсько-го суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Керуючись ст.ст.34, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуа-льного кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна ком-панія «Нафтогаз України» на рішення господарського суду Хмельницької області від 26.12.2018р. у справі №924/754/18 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №924/754/18 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.