ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" березня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2456/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

при секретарі судового засідання Орлов О.О.

розглянувши у судовому засіданні справу №916/2456/18

за позовом Приватного підприємства Фірма Асоль

до відповідача Державного підприємства Канон

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Міністерство оборони України

про стягнення 874 140 грн., -

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 12.11.2018р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 27.02.2019р. №01

від третьої особи: ОСОБА_3, довіреність від 03.12.2018р. №220/527/Д

В С Т А Н О В И В:

Господарським судом Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є. розглядається справа № 916/2456/18 за позовом Приватного підприємства Фірма Асоль до Державного підприємства Канон, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Міністерство оборони України про стягнення 874 140 грн.

Ухвалою від 14.02.2019р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

15.03.2019р. судом отримано клопотання відповідача за вх. № 5101/19 про відкладення судового засідання на іншу дату, надання можливості ознайомитися із матеріалами справи та продовження строку для подання відзиву.

При цьому, у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті представник відповідача надав усні пояснення, згідно з якими строк на подання відзиву пропущений відповідачем з поважних причин, оскільки підприємство відповідача не знаходиться за адресою місцезнаходження, про що свідчать акт комісії від 23.11.2018р., акти про відсутність ДП „Канон за юридичною адресою від 26.11.2018р. та від 29.11.2018р. Окрім того, наказом Міністерства оборони України від 04.09.2018р. № 40-ДП увільнено від тимчасового виконання обовязків директора ДП «Канон» ОСОБА_4, який отримував судові повістки у даній справі.

Представник позивача у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті надав усні пояснення, згідно з якими позивач заперечує проти задоволення клопотання відповідача, оскільки наведені відповідачем підстави для продовження строку для подання відзиву на позов не можна вважати поважними, із врахуванням відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо місцезнаходження відповідача.

Статтею 119 ГПК України визначено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.161 ГПК України відзив на позовну заяву (відзив) є однією із заяв по суті справи.

Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 165 ГПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим пятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У ст. 178 ГПК України встановлено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Таким чином, за своєю правовою природою відзив на позов є заявою по суті справи, подання якого до суду передбачено нормами господарського процесуального законодавства на такій стадії судового процесу, як підготовче провадження. Відтак, питання щодо продовження пропущеного строку на подання до суду відзиву на позов підлягає розгляду та вирішенню у підготовчому провадженні.

Окрім того, судом встановлено, що в ухвалі про відкриття провадження у справі від 19.11.2018р. відповідачу встановлено строк для подання відзиву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду /том 1 а.с. 1-2/.

Вказану ухвалу суду від 19.11.2018р. направлено відповідачу на адресу 68091, Одеська обл., Іллічівський р., смт. Олександрівка, вул. Енгельса, 13, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідачем вказану ухвалу суду від 19.11.2018р. отримано 23.11.2018р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 457.

Отже, строк для подання відповідачем до суду відзиву на позов закінчився 11.01.2019р.

Між тим, як у встановлений судом строк, так і в подальшому за весь час підготовчого провадження, строк проведення якого був продовжений господарським судом ухвалою від 14.01.2019р., відповідач не надав до суду відзив на позов та у підготовчі засідання не зявився.

При цьому, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань свідчить, що станом на 23.11.2018р. /дата отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження у справі/ зареєстрованим місцезнаходженням відповідача є: 68091, Одеська обл., Іллічівський р., смт. Олександрівка, вул. Енгельса, 13, та керівником товариства є ОСОБА_4 з 13.05.2015р.

Згідно з підпунктом 10, 13 пункту 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі серед інших містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи, відомості про керівника юридичної особи.

Статтею 93 Цивільного кодексу України визначено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», державна реєстрація базується на принципі об'єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі.

Частиною четвертою статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено виключний перелік документів, які подаються для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, та які повинні відповідати вимогам, що визначені статтею 15 названого Закону.

Таким чином у разі прийняття юридичною особою рішення про зміну свого місцезнаходження, нею подаються державному реєстратору заява та інші документи передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», установчий документ юридичної особи в новій редакції - у разі внесення змін, що містяться в установчому документі. У той же час державному реєстратору не надано право вимагати додаткові документи, які не передбачені нормами зазначеного Закону.

До того ж, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» не передбачено такого повноваження державного реєстратора як перевірка фактичного місця знаходження юридичної особи за її юридичною адресою.

За змістом статті 10 цього Закону якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Тобто, Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» презюмує зазначені в Єдиному державному реєстрі відомості про юридичну особу як такі, що є достовірними.

Отже, запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням повинен здійснюватися у графі "Місцезнаходження", що, в подальшому, є достатнім доказом відсутності підприємства або керівних органів підприємства за їх місцезнаходженням.

За таких обставин доводи відповідача щодо увільнення керівника від виконання обовязків та відсутності підприємства за адресою місцезнаходження, в розумінні вказаного Закону, не можуть бути використані у спорі з третьою особою та прийняті до уваги господарським судом в якості наявності поважних причин для продовження строку подання до суду відзиву на позов.

При цьому суд зазначає, що відповідачем всупереч положень ч. 2 ст. 119 ГПК України подано клопотання про продовження строку після закінчення цього строку.

Разом із тим суд зазначає, що частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та обєктивного зясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст.195 ГПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

Таким чином, продовження строку на подання відзиву за три дні до закінчення строку розгляду справи по суті /ухвалою від 14.02.2019р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті/ порушує права позивача щодо достатності часу на підготування відповіді на відзив, та права відповідача на подання заперечень на відповідь на відзив.

З цього питання Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. рішення Суду у справі Мушта проти України, no. 8863/06, від 18.11.2010).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (див. рішення Суду у справі Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008).

З урахуванням вказаного, приймаючи до уваги, що судом не встановлено достатніх підстав для продовження строку на подання відзиву, суд приходить до висновку про відмову ДП «Канон» у задоволені клопотання в цій частині.

Поряд з цим, враховуючи право учасника справи на ознайомлення із матеріалами справи на будь-якій стадії судового процесу, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача про відкладення судового засідання на іншу дату у звязку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи підлягає задоволенню.

З огляду на вищевикладене, господарським судом оголошено перерву у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 118-119, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Клопотання Державного підприємства Канон за вх. № 5101/19 від 15.03.2019р. задовольнити частково.

2.Оголосити перерву у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті до "21" березня 2019 р. о 14:00 год.

Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Одеської області за адресою: м. Одеса, пр-т. Шевченка, 29 в залі суд. засідання № 16 (5-й поверх) тел. 0(482)307-957.

3. Викликати учасників справи у судове засідання щодо розгляду справи по суті, яке призначено на "21" березня 2019р. о 14:00 год.

4. Відмовити Державному підприємству Канон у задоволенні клопотання про продовження строку для подання відзиву на позов.

Повну ухвалу складено 19.03.2019р.

Ухвала набирає чинності 18.03.2019р. та оскарженню не підлягає.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://od.arbitr.gov.ua

Суддя Г.Є. Смелянець