ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2019 місто Дніпро Справа № 904/5122/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання Дон О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Авіас-2000" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2019 (повний текст складений 14.01.2019, суддя Кеся Н.Б.) у справі №904/5122/18:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем-2002", м. Полтава

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Авіас-2000", м. Дніпро

про стягнення 1 851 397,96 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тандем-2002" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Авіас-2000" основний борг в розмірі 585 950,10 грн., пеню в розмірі 334 161,10 грн., 10% річних в розмірі 97 359,15 грн., інфляційні за порушення строків оплати поставленого товару в розмірі 50 341,87 грн., всього – 1 067 812,00 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2019 у справі №904/5122/18 позов задоволений частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Авіас-2000" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем-2002" основний борг в розмірі 585950,10 грн., пеню в розмірі 319612,04 грн., 10% річних в розмірі 91561,07 грн., інфляційні за порушення строків оплати поставленого товару в розмірі 50341,87 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 15711,88 грн.; в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №23/03/1 від 23.03.2018 в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару.

Враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобов’язання місцевий господарський суд дійшов до висновку про правомірність заявлених вимог про стягнення пені на підставі пункту 8.3 договору, а також 10% річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. При цьому, місцевим господарським судом здійснено перевірку розрахунку заявлених позивачем сум, за результатами якого встановлено нарахування позивачем пені та 10% річних з порушенням приписів частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, у зв’язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволені частково.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Авіас-2000" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2019 у справі №904/5122/18 в частині стягнення 10% річних у розмірі 91 561,07 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про стягнення 10% річних в розмірі 91 561,07 грн. Апелянт зазначає, що Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань" визначений граничний розмір пені – не більше подвійної облікової ставки Національного банку України. Оскільки, на думку апелянта, сторони в договорі визначили пеню і в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України і в розмірі 10% річних, місцевий господарський суд повинен був застосувати імперативну норму та відмовити у стягнені пені у розмірі 10% річних,

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2019 відкрите провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Авіас-2000" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2019 у справі №904/5122/18, розгляд скарги призначений у судове засідання на 14.03.2019.

22.02.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем-2002" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Позивач зазначає, що розмір пені передбачений пунктом 8.3 договору у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, а 10% річних, які також передбачені пунктом 8.3 договору не є пенею, а є іншим розміром процентів, встановлених договором відповідно до приписів частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, тому місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку про стягнення 10% річних.

У судовому засіданні, яке відбулося 14.03.2019, представник апелянта підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, а представник позивача підтримав заперечення на апеляційну скаргу.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 23.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тандем-2002" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Авіас-2000" (покупець) укладений договір поставки №23/03/1, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов'язався передати у власність Покупця білково-мінерально-вітамінні добавки, комбікорму (насипом або фасовані в мішки), премікси, інший товар за погодженням сторін (далі-товар), а покупець зобов'язався прийняти товар і оплатити його на умовах, передбачених цим договором.

Найменування товару, його кількість, ціна товару за одиницю і по позиціях вказуються у видаткових накладних постачальника на товар (пункт 2.1 договору).

Поставка товару здійснюється партіями протягом усього терміну дії цього договору (пункт 3.1 договору).

Якщо інше не вказане в договорі (додаткових угодах до нього), поставка товару здійснюється на умовах СРТ Україна, Дніпропетровська область, Апостолівський район, м. Мар'янівське склад Покупця згідно правил Інкотермс в редакції 2010 року (пункт 3.3 договору).

Ціна товару, що поставляється відповідно до договору, вказується у видаткових накладних постачальника. У вартість товару включаються усі витрати постачальника згідно з базисом поставки (пункт 4.1 договору).

Оплата товару покупцем здійснюється в порядку 100% оплати вартості даної партії товару (відповідно до видаткової накладної) не пізніше дати поставки конкретної партії товару. Датою поставки конкретної партії товару є дата видаткової накладної постачальника (пункт 5.1 договору).

Цей Договір набуває чинності з 23.03.2018 і діє по 31.12.2018, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по даному договору (пункт 11.2 договору).

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Тандем-2002" здійснено поставку Товариству з обмеженою відповідальністю фірмою "Авіас-2000" товару на загальну суму 12 475 950,10 грн., що підтверджується видатковими накладними та довіреностями на тримання ТМЦ, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 34-101).

Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Авіас-2000" свої зобов'язання щодо оплати отриманого товару здійснено частково на суму 11 890 000,00 грн., внаслідок чого заборгованість складає 585 950,10 грн.

З метою досудового врегулювання спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Тандем-2002" направляло Товариству з обмеженою відповідальністю фірмі "Авіас-2000" вимогу про сплату заборгованості за договором поставки №23/03/1 від 23.03.2018р. (а.с. 31).

Предметом спору є стягнення заборгованості за договором поставки №23/03/1 від 23.03.2018.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб’єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов’язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

З урахуванням пункту 5.1 договору строк оплати поставленого товару за договором, є таким, що настав.

Позивачем заявлено до стягнення заборгованість за договором №23/03/1 від 23.03.2018 за поставлений товар у сумі 585 950,10 грн.

Доказів на спростування позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 585 950,10 грн. відповідачем не надано, тому місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в розмірі 585 950,10 грн.

Апеляційна скарга не містить будь-яких заперечень щодо стягнення основного боргу в розмірі 585 950,10 грн.

Відповідно до частини 2 статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217 та частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 8.3 договору у разі прострочення здійснення плати за партію товарів, що поставляється, покупець сплачує постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у момент нарахування пені, від простроченої до оплати суми за кожен день прострочення, а також 10% річних від простроченої до оплати суми.

За порушення зобов'язань щодо оплати поставленого товару позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня у сумі 334 161,10 грн. та сума 10% річних у сумі 97 359,15 грн. за період з 23.03.2018 по 06.11.2018 та інфляційні втрати у сумі 50 341,87 грн. за період з вересня 2018 по жовтень 2018.

Місцевий господарський суд здійснив перевірки правильності розрахунків та дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат у заявленому до стягнення розмірі та встановив помилку щодо розрахунку пені та 10% річних, а саме при визначенні дати початку прострочення не враховані приписи частини 5 статті 264 Цивільного кодексу України.

Місцевим господарським судом здійснений перерахунок пені та 10% річних з урахуванням частини 5 статті 264 Цивільного кодексу України за видатковими накладними №№ Т0029, Т0030, Т0006, Т0006, Т0032, Т0002, Т0003, Т0005, Т0006, Т0004, Т0005, Т0005, Т0006, Т0009, Т0012, Т0001, Т0002, у зв'язку з чим судом визначено суму пені у розмірі 319 612,04 грн., суму 10% річних у розмірі 91 561,07 грн.

Апеляційна скарга не містить заперечень щодо арифметичної правильності нарахування пені, 10% річних.

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Авіас-2000" заперечує проти стягнення 10% річних, передбачених пунктом 8.3 договору поставки №23/03/1 від 23.03.2018, оскільки, на його думку, 10% річних є пенею, розмір якої не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України відповідно до статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань".

Так, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договором поставки №23/03/1 від 23.03.2018 в пункті 8.3 встановлений інший розмір процентів річних від простроченої суми, який має сплатити боржник на вимогу кредитора, а саме: 10% річних.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді трьох процентів річних (або іншого розміру встановленого договором) є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Апеляційний господарський суд погоджується із доводами позивача, що передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України проценти не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права кредитора.

За таких обставин апеляційний господарський суд вважає помилковим твердження апелянта про необхідність застосування до передбачених пунктом 8.3 договору 10% річних приписів Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань".

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Авіас-2000" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2019 у справі №904/5122/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2019 у справі №904/5122/18 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю фірму "Авіас-2000".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 15.03.2019.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко