ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"27" лютого 2019 р. Справа № 911/1467/18

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Росава",

боржника Київська область, м. Біла Церква, (код ЄДРПО України 36211094)

про банкрутство

Суддя Лопатін А.В.

За участю секретаря Ковальової Л.В.

за участю представників згідно з протоколом судового засідання.

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла заява боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Росава" № 54 від 27.06.2018 р. (вх. № 1504/18 від 02.07.2018 р.) про порушення справи про банкрутство в порядку ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.07.2018 р. прийнято заяву про банкрутство ТОВ "Торговий дім "Росава" до розгляду, розгляд заяви у підготовчому засіданні призначено на 18.07.2018 р., зобов'язано боржника подати додаткові докази.

10.07.2018 р. судом, враховуючи звернення боржника до суду з заявою про порушення справи про банкрутство в порядку статті 95 Закону, направлено електронний запит на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого на посаду ліквідатора ТОВ "Торговий дім "Росава".

У відповідь на вказаний судовий запит через комп'ютерну програму "Діловодство спеціалізованого суду" до господарського суду Київської області надійшла довідка за результатами застосування автоматизованої системи з кандидатурою арбітражного керуючого Мороза Валерія Васильовича.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.07.2018 р. повідомлено арбітражного керуючого Мороза Валерія Васильовича, що судове засідання з розгляду заяви про порушення справи про банкрутство ТОВ "Торговий дім "Росава" у підготовчому засіданні відбудеться 18.07.2018 р.; роз'яснено арбітражному керуючому Морозу Валерію Васильовичу, кандидатуру якого визначено автоматизованою системою з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, що останній може подати до суду до 18.07.2018 р. заяву щодо участі у даній справі з долученими до неї належним чином завіреними копіями свідоцтва на право зайняття діяльністю арбітражних керуючих та договору страхування відповідальності арбітражного керуючого та інші документи, передбачені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

17.07.2018 р. на офіційну електронну адресу господарського суду Київської області від арбітражного керуючого Мороза В.В. надійшла заява на участь у справі про банкрутство та згода на призначення.

18.07.2018 р. через канцелярію господарського суду Київської області арбітражним керуючим Морозом В.В. подано заяву на участь у справі про банкрутство.

Крім того, 18.07.2018 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником ТОВ "Торговий дім "Росава" подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.07.2018 р. розгляд заяви у підготовчому засіданні відкладено на 06.09.2018 р.; викликано для участі в засіданні повноважного представника боржника; повторно зобов'язано боржника подати у строк до 17.08.2018 р. документи.

16.08.2018 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником боржника подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

06.09.2018 р. через канцелярію господарського суду Київської області арбітражним керуючим Козловською Д.В. подано заяву на участь у справі про банкрутство.

Крім того, 06.09.2018 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником ТОВ "Торговий дім "Росава" подано заяву, якою останній просить не призначати Астахіна Ю.С. у якості ліквідатора у справі про банкрутство.

Також 06.09.2018 р. через канцелярію господарського суду Київської області арбітражним керуючим Морозом В.В. подано заяву про відмову від участі у справі про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.09.2018 р. відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Торговий дім "Росава", розгляд справи та розгляд заяви арбітражного Мороза В.В. про участь у даній справі, розгляд заяви арбітражного керуючого Козловської Д.В. про участь у даній справі, розгляд заяви арбітражного керуючого Мороза В.В. про відмову від участі в справі про банкрутство призначено на 19.09.2018 р., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, відповідно до ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

18.09.2018 р. через канцелярію суду арбітражним керуючим Кравченко Радіоном Миколайовичем подано заяву про згоду на участь у даній справі.

18.09.2018 р. на адресу суду від арбітражного керуючого Мороза Валерія Васильовича надійшло клопотання про відмову від участі у даній справі про банкрутство ТОВ "Торговий дім "Росава".

Постановою господарського суду Київської області від 19.09.2018 р. визнано банкрутом ТОВ "Торговий дім "Росава" та відкрито його ліквідаційну процедуру, ліквідатором ТОВ "Торговий дім "Росава" призначено арбітражного керуючого Козловську Діану Валеріївну, зобов'язано ліквідатора банкрута протягом двох тижнів по закінченню встановленого частиною третьою ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" строку подати на затвердження до суду реєстр вимог кредиторів банкрута, а за результатами роботи ліквідатора - звіт та ліквідаційний баланс.

20.09.2018 р. на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено оголошення (повідомлення) про визнання ТОВ "Торговий дім "Росава" банкрутом та відкриття його ліквідаційної процедури за № 54328.

18.10.2018 р. через канцелярію суду АТ "Банк "Фінанси та кредит" подано заяву про визнання грошових вимог на суму ,29 грн.

19.10.2018 р. через канцелярію суду ПрАТ "Готель "Салют" подано заяву з грошовими вимогами до банкрута на суму 2987570,00 грн.

19.10.2018 р. на адресу господарського суду від ГУ ДФС у Київській області надійшла заява про визнання кредиторських вимог на суму 126121769,00 грн.

22.10.2018 р. на адресу господарського суду від ГУ ДФС у Київській області надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.10.2018 р. надано ГУ ДФС у Київській області та АТ "Банк "Фінанси та кредит" час до 21.11.2018 р. для усунення недоліків у кредиторських заявах, зобов'язано ГУ ДФС у Київській області у строк до 21.11.2018 р. подати до суду належні докази сплати судового збору у розмірі передбаченому Законом України "Про судовий збір" за подання кредиторської заяви, зобов'язано АТ "Банк "Фінанси та кредит" у строк до 21.11.2018 р. подати до суду належні докази сплати судового збору у розмірі передбаченому Законом України "Про судовий збір" за подання кредиторської заяви, докази направлення її копії та копії долучених до неї документів ліквідатору та належним чином завірені копії документів, які підтверджують грошові вимоги до банкрута, розгляд кредиторських вимог ПрАТ "Готель "Салют" призначено на 05.12.2018 р.

24.10.2018 р. на адресу господарського суду від ПАТ "КБ "ПриватБанк" надійшла кредиторська заява на суму 2100,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 26.10.2018 р. надано ПАТ "КБ "ПриватБанк" час до 21.11.2018 р. для усунення недоліків у кредиторській заяві, зобов'язано ПАТ "КБ "ПриватБанк" у строк до 21.11.2018 р. подати до суду належним чином завірені копії документів, які підтверджують грошові вимоги до банкрута.

30.10.2018 р. АТ "Банк "Фінанси та кредит" подано документи, які ухвалою суду від 22.10.2018 р. було зобов'язано подати банк.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.11.2018 р. розгляд кредиторських вимог АТ "Банк "Фінанси та кредит" призначено на 05.12.2018 р., встановлено строк ліквідатору до 28.11.2018 р. для подання відзиву на заявлені до банкрута кредиторські заяви. Копію відзиву та доданих до нього документів заявнику кредиторської заяви повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

09.11.2018 р. на адресу господарського суду Київської області від ПАТ "Київсоюзшляхпроект" надійшла кредиторська заява на суму 18383,09 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.11.2018 р. надано ПАТ "Київсоюзшляхпроект" час до 28.11.2018 р. для усунення недоліків у кредиторській заяві, зобов'язано ПАТ "Київсоюзшляхпроект" у строк до 28.11.2018 р. подати до суду належні докази сплати судового збору у розмірі передбаченому Законом України "Про судовий збір" за подання кредиторської заяви.

23.11.2018 р. на адресу господарського суду Київської області від ГУ ДФС у Київській області надійшло клопотання про усунення недоліків у кредиторській заяві.

Ухвалою суду від 28.11.2018 р. клопотання ГУ ДФС у Київській області (вх. № 32821/18, 23.11.2018 р.) про надання додаткового часу для виконання вимог ухвали суду від 22.10.2018 р. та відстрочення сплати судового збору залишено без задоволення, повернуто ГУ ДФС у Київській області кредиторську заяву (вх. № 30397/18, 19.10.2018 р.) з долученими до неї документами (всього на 66 арк.) без розгляду.

28.11.2018 р. ПАТ "Київсоюзшляхпроект" через канцелярію суду подано заяву про виконання вимог ухвали суду.

29.11.2018 р. через канцелярію суду ліквідатором банкрута подано звіт про розглянуті вимоги кредиторів.

29.11.2018 р. ліквідатором банкрута через канцелярію суду подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

04.12.2018 р. від АТ КБ "Приватбанк" на електронну адресу суду надійшла заява про усунення недоліків заяви про визнання кредиторських вимог.

04.12.2018 р. через канцелярію суду АТ "Банк "Фінанси та кредит" подано клопотання про долучення до матеріалів справи первинних документів видачі кредитних коштів (меморіальні ордери) в електронному вигляді.

05.12.2018 р. через канцелярію суду ліквідатором банкрута подано звіт про проведену роботу за період з 19.09.2018 р. по 04.12.2018 р.

05.12.2018 р. через канцелярію суду ліквідатором банкрута подано відзив на заяву АТ "Банк "Фінанси та кредит".

05.12.2018 р. судом встановлено, що ані ПАТ "Київсоюзшляхпроект", ані АТ КБ "Приватбанк" не усунено недоліки в кредиторських заявах, у зв'язку з чим, ухвалою суду кредиторські заяви останніх повернуто без розгляду.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.12.2018 р. розгляд кредиторських вимог АТ "Банк "Фінанси та кредит" та ПрАТ "Готель "Салют" відкладено на 16.01.2019 р.

18.12.2018 р. на адресу господарського суду від АТ КБ "Приватбанк" надійшла кредиторська заява про визнання грошових вимог в сумі 2100,00 грн.

18.12.2018 р. на адресу господарського суду надійшла кредиторська заява ГУ ДФС у Київській області на суму 126121769,00 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.12.2018 р. надано ГУ ДФС у Київській області час до 16.01.2019 р. для усунення недоліків у кредиторській заяві, зобов'язано ГУ ДФС у Київській області у строк до 16.01.2019 р. подати до суду належні докази сплати судового збору у розмірі передбаченому Законом України "Про судовий збір" за подання кредиторської заяви та належним чином завірені копії документів на підтвердження своїх вимог, в частині копій, які подано до суду незавіреними, надано АТ КБ "Приватбанк" час до 16.01.2019 р. для усунення недоліків у кредиторській заяві, зобов'язано АТ КБ "Приватбанк" у строк до 16.01.2019 р. подати до суду підписану уповноваженим представником заявника заяву від 11.12.2018 р. про визнання кредиторських вимог до ТОВ "Торговий дім "Росава".

03.01.2019 р. від ГУ ДФС у Київській області на виконання вимог ухвали суду від 26.12.2018 р. надано докази усунення недоліків у кредиторській заяві.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.01.2019 р. розгляд кредиторської заяви ГУ ДФС у Київській області призначено на 16.01.2019 р., встановлено строк для подання учасниками у справі про банкрутство заперечень, аргументів, пояснень та міркувань щодо предмету розгляду в судовому засіданні, що відбудеться 16 січня 2019 р. - до 15 січня 2019 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.01.2019 р. визнано кредитором ТОВ "Торговий дім "Росава" ПрАТ "Готель "Салют" з грошовими вимогами на суму 2991094,00 грн., з яких: 3524,00 грн. підлягають задоволенню в першу чергу, 2987570,00 грн. - в четверту чергу; розгляд кредиторських вимог АТ "Банк "Фінанси та кредит" відкладено на 13.02.2019 р.; розгляд кредиторських вимог ГУ ДФС у Київській області відкладено на 13.02.2019 р.; розгляд кредиторських вимог АТ КБ "Приватбанк" призначено на 13.02.2019 р.; розгляд реєстру вимог кредиторів банкрута відкладено на 13.02.2019 р.; зобов'язано АТ "Банк "Фінанси та кредит" у строк до 08.02.2019 р. подати до суду відповідь на відзив ліквідатора банкрута; повторно зобов'язано ліквідатора банкрута подати до суду додаткові обґрунтування заяви про застосування строків позовної давності, викладеної у відзиві на АТ "Банк "Фінанси та кредит", з урахуванням наявності додаткових угод, укладених між банком та боржником, якими змінено строки повернення кредиту та строки сплати процентів, встановлено строк до 08.02.2019 р.; зобов'язано ГУ ДФС у Київській області у строк до 08.02.2019 р. подати до суду відповідь на відзив ліквідатора банкрута; встановлено строк до 08.02.2019 р. для подання ліквідатором відзиву на заяву АТ КБ "Приватбанк" про визнання кредиторських вимог.

11.02.2019 р. ліквідатором банкрута через канцелярію суду подано відзив на заяву про визнання кредиторських вимог.

11.02.2019 р. ліквідатором банкрута через канцелярію суду подано доповнення до відзиву на заяву АТ "Банк "Фінанси та Кредит" з поточними вимогами до банкрута.

12.02.2019 р. на адресу суду від АТ "Банк "Фінанси та Кредит" надійшло пояснення на вимогу ухвали господарського суду Київської області від 16.01.2018 р.

13.02.2019 р. на адресу суду від ГУ ДФС у Київській області подано додаткові пояснення.

13.02.2019 р ліквідатором банкрута через канцелярію суду подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.02.2019 р. розгляд кредиторських вимог АТ "Банк "Фінанси та кредит", розгляд кредиторських вимог ГУ ДФС у Київській області, розгляд кредиторських вимог АТ КБ "Приватбанк" та розгляд реєстру вимог кредиторів банкрута відкладено на 27.02.2019 р., зобов'язано АТ "Банк "Фінанси та кредит" у строк до 26.02.2019 р. подати до суду розрахунок пені, нарахованої на відсотки за користування кредитом, з урахуванням того, що відповідно до законодавства пеня нараховується з дня початку прострочення заборгованості та виключно протягом шести місяців, з урахуванням відсутності доказів (додаткової угоди) продовження сторонами строку нарахування пені понад встановленим законом строк.

26.02.2019 р. АТ "Банк "Фінанси та кредит" через канцелярію суду подано пояснення на виконання вимог ухвали суду.

27.02.2019 р. на електронну адресу суду від ліквідатора банкрута надійшли доповнення до відзиву на заяву АТ «Банк «Фінанси та кредит» з поточними вимогами до банкрута.

Крім того, 27.02.2019 р. через канцелярію суду ліквідатором банкрута подано документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні, розглянувши матеріали справи та заслухавши присутніх представників учасників судового процесу, судом встановлено наступне:

18.10.2018 р. з дотриманням встановленого Законом строку (ст. 23) до господарського суду з грошовими вимогами до ТОВ "Торговий дім "Росава" звернулось АТ "Банк "Фінанси та кредит" на суму ,29 грн., розглянувши які, судом встановлено наступне:

Грошові вимоги кредитора обґрунтовано неналежним виконанням умов договору про мультивалютну кредитну лінію від 11.04.2013 р. № 1459м-13 щодо своєчасного повернення позичальником - ТОВ "Торговий дім "Росава" кредитних коштів, процентів за користування кредитними коштами та комісійної винагороди, у зв'язку з чим, як заявляє кредитор у банкрута наявна заборгованість. Так, в мотивувальній частині кредитор вказує на те, що борг становить ,89 грн., з яких: 380097884,53 грн. простроченої заборгованості по кредиту; 526036151,92 грн. простроченої заборгованості по відсоткам; 103000000,00 грн. простроченої заборгованості по комісії; 172029160,60 грн. пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам. Згідно з прохальною частиною кредиторської заяви, кредитор просить суд визнати вимоги в сумі ,29 грн., з яких: ,29 грн. вимоги четвертої черги, 172029160,60 грн. вимоги шостої черги, 2567742,20 грн. вимоги забезпечені заставою. Поряд з зазначеним, згідно поданого кредитором розрахунку заборгованості ТОВ "Торговий дім "Росава" перед АТ "Банк "Фінанси та кредит" за договором про мультивалютну кредитну лінію від 11.04.2013 р. № 1459м-13: сума простроченої заборгованості по кредиту 380097884,53 грн., сума простроченої заборгованості по процентам 578729173,76 грн., сума простроченої заборгованості по комісії 103000000,00 грн., сума пені за прострочення заборгованості по кредиту та по відсоткам 172029160,60 грн., що загалом становить ,89 грн.

Враховуючи вищевказані розбіжності суми кредиторської заборгованості вказані в мотивувальній та прохальній частинах кредиторської заяви, а також в поданих на підтвердження заявлених вимог розрахунках, суд, врахувавши приписи статті 14 ГПК України, якими, зокрема встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, розглядає грошові вимоги АТ "Банк "Фінанси та кредит" в заявленому в прохальній частині розмірі, а саме: ,29 грн., з яких: ,29 грн. вимоги четвертої черги, 172029160,60 грн. вимоги шостої черги, 2567742,20 грн. вимоги забезпечені заставою.

12.02.2019 р. АТ "Банк "Фінанси та кредит" на виконання вимог ухвали суду надано додаткові письмові пояснення, в яких кредитор зазначає, що ліквідатором банкрута подано відзив від 27.11.2018 р. № 01034/388 відповідно до якого не визнано заявлені банком вимоги з підстав відсутності первинних документів та пропуском строків позовної давності. Поряд з зазначеним, банк вказує на те, що ним, в подальшому, було отримано доповнення до відзиву ліквідатора, відповідно до якого, останньою визнаються вимоги в сумі ,89 грн., як вимоги забезпечені заставою, водночас ліквідатором відмовлено в задоволенні пені в сумі 82060362,60 грн., у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Однак, банк не погоджується з такою позицією ліквідатора посилаючись на те, що в матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості, здійснений за період з 23.03.2018 р. по 18.09.2018 р., тобто за 180 днів, за кожним з розрахункових рахунків та відсотками за договором. Крім того, зазначено, що з доданих до первісного відзиву ліквідатора, яким взагалі не визнавалися заявлені вимоги, розрахунків не можливо зрозуміти з яких підстав ліквідатором здійснюється вибіркове нарахування пені за певний період, без надання пояснень та порядку здійснення розрахунку неустойки.

Поряд з зазначеним, 26.02.2019 р. АТ "Банк "Фінанси та кредит" на виконання вимог ухвали суду щодо надання до суду розрахунку пені, нарахованої на відсотки за користування кредитом, з урахуванням того, що відповідно до законодавства пеня нараховується з дня початку прострочення заборгованості та виключно протягом шести місяців, з урахуванням відсутності доказів (додаткової угоди) продовження сторонами строку нарахування пені понад встановленим законом строк, надано пояснення в яких кредитор просить суд вважати наданий ліквідатором розрахунок заборгованості по пені за прострочення заборгованості по відсоткам з урахуванням того, що відповідно до законодавства пеня нараховується з дня початку прострочення заборгованості та виключно протягом шести місяців, як належний; у разі необхідності надання документів вказаних в ухвалі суду виключно в редакції банку, надати час для підготовки вказаних розрахунків.

Крім того, присутній в судовому засіданні представник АТ "Банк "Фінанси та кредит" клопотав про відкладення розгляду кредиторських вимог банку для надання додаткових розрахунків з урахуванням поданих ліквідатором доповнень до відзиву.

Судом встановлено, що ухвалою від 05.11.2018 р. кредиторські вимоги АТ "Банк "Фінанси та кредит" було призначено до розгляду. Крім того, кредиторські вимоги банку було неодноразово відкладено у зв'язку, зокрема не поданням АТ "Банк "Фінанси та кредит" документів. Так, ухвалою суду від 05.12.2018 р. було встановлено строк до 10.01.2019 р. для подання АТ "Банк "Фінанси та кредит" відповіді на відзив ліквідатора банкрута. В подальшому, враховуючи, в тому числі відсутність відповіді АТ "Банк "Фінанси та кредит" на відзив ліквідатора 16.01.2019 р. розгляд кредиторських вимог банку було відкладено на 13.02.2019 р. та зобов'язано АТ "Банк "Фінанси та кредит" у строк до 08.02.2019 р. подати до суду відповідь на відзив ліквідатора банкрута. Лише 12.02.2019 р., тобто з пропущенням встановленого ухвалою суду від 16.01.2019 р. строку, банком виконано вимоги ухвали суду. Разом з тим, ухвалою суду від 13.02.2019 р. розгляд в тому числі кредиторських вимог АТ "Банк "Фінанси та кредит" відкладено та зобов'язано останнє подати до суду розрахунок пені, нарахованої на відсотки за користування кредитом, з урахуванням того, що відповідно до законодавства пеня нараховується з дня початку прострочення заборгованості та виключно протягом шести місяців, з урахуванням відсутності доказів (додаткової угоди) продовження сторонами строку нарахування пені понад встановленим законом строк. Однак, АТ "Банк "Фінанси та кредит" не виконано вимоги вказаної ухвали без надання жодних пояснень щодо причин не вчинення відповідних дій, натомість банк в поясненнях поданих до суду 26.02.2019 р., як він зазначає, на виконання вимог ухвали суду, просить суд вважати наданий ліквідатором розрахунок заборгованості по пені за прострочення заборгованості по відсоткам з урахуванням того, що відповідно до законодавства пеня нараховується з дня початку прострочення заборгованості та виключно протягом шести місяців, як належний, в той же час, в раніше поданих поясненнях (12.02.2019 р.) банк не погоджувався з таким розрахунком ліквідатора.

Частиною третьою статті 2 ГПК України встановлено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з приписами частини п'ятої статті 13 ГПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, зокрема: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

З огляду на вищенаведене, враховуючи термін розгляду, зокрема кредиторських вимог АТ "Банк "Фінанси та кредит", судом, з метою дотримання основних засад (принципів) господарського судочинства, надано достатньо часу, зокрема вказаному кредитору для реалізації ним своїх прав, однак, останній неналежним чином користується такими правами, що підтверджується встановленими судом вищевказаними обставинами справи, у зв'язку з чим, враховуючи рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, з метою неприпустимості зловживання процесуальними правами кредитором - АТ "Банк "Фінанси та кредит" суд відмовляє останньому в задоволенні усного клопотання про відкладення розгляду справи.

Поряд з вказаним, як вже зазначалось, ліквідатором банкрута подано відзив на кредиторські вимоги та неодноразово було подано доповнення до відзиву. Разом з тим, 27.02.2019 р. ліквідатором банкрута подано доповнення до відзиву АТ "Банк "Фінанси та кредит" з вимогами до банкрута, в яких ліквідатором сформовано остаточну позицію відносно заявлених до банкрута кредиторських вимог банку. В зазначених доповненнях ліквідатор вказує, що виходячи з умов договору з урахуванням внесених до нього змін вимоги банку в розмірі 380097884,53 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту; 103000000,00 грн. - сума заборгованості по сплаті нарахованої комісійної винагороди, заявлені з дотриманням строку позовної давності. Водночас, як зазначає ліквідатор, необґрунтованими є вимоги банку про стягнення процентів за користування кредитними коштами, які нараховано після встановленої п. 2.5. кредитного договору, дати повернення всіх отриманих кредитних коштів по кожному траншу, тобто, після 08.04.2016 р. Відносно заявлених банком вимог в частині суми пені, ліквідатор не визнає такі вимоги, так як вважає, що останні заявлено з пропущенням строку позовної давності. Таким чином, з урахуванням вищевказаних обставин, ліквідатором банкрута визнано вимоги банку на суму 524863770,28 грн., з яких: 380097884,53 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту; 41765885,75 грн. - сума простроченої заборгованості по процентам за користування кредитом; 103000000,00 грн. - сума заборгованості по сплаті нарахованої комісійної винагороди.

Проаналізувавши подані сторонами докази, а також пояснення, доповнення та заперечення, матеріали справи та чинне законодавство в їх сукупності, судом встановлено наступне:

11.04.2013 р. між АТ Банк «Фінанси та Кредит» (банк) та ТОВ «Торговий дім «Росава» (позичальник) укладено договір про мультивалютну кредитну лінію № 1459м-13, відповідно до умов якого банк надає позичальникові грошові кошти в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності та цільового використання, далі по тексту «кредитні кошти».

Пунктом 3.1 кредитного договору №1459м-13 визначено, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами у валюті кредиту, виходячи з наступних процентних ставок: 13,00% річних за період з дня видачі до терміну повернення кредиту, вказаного в пункту 2.5 цього договору; 26,00% процентів річних за користування траншем в період з дня, наступного за терміном, що зазначений в п. 2.5. цього договору, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, що вказані в п.п. 4.5, 6.1 цього договору, до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом; у разі порушення позичальником строків погашення кредиту згідно з Графіком ліміту кредитної лінії (додаток 1 до цього договору) за кредитом в національній валюті України - 26,00% процентів річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання за кредитом згідно з вищезгаданим графіком, за період часу з моменту погашення кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості за кредитом.

Відповідно до пункту 3.4 кредитного договору №1459м-13 нарахування та погашення процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Позичальник оплачує проценти в строк з 26 числа та не пізніше останнього робочого дня кожного місяця. У вказаний строк сплачуються проценти за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця (включно). Позичальник сплачує проценти за останній звітний період (тобто звітний період, в якому настає термін повернення кредиту) не пізніше за термін повернення кредиту, що вказаний в п. 2.5 цього договору.

Пунктом 4.1 кредитного договору №1459м-13 визначено, що позичальник зобов'язується використовувати кредитні кошти, отримані за цим договором, на поповнення оборотних коштів.

Згідно пункту 7.1 кредитного договору №1459м-13, за прострочення повернення кредитних коштів та/або погашення процентів та/або комісійних витрат позичальник сплачує банку пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України від простроченої суми за кожен день прострочення. Вказана пеня оплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених пунктами 1.1, 2.5, 3.4, 3.6, 4.5, 6.1, 8.3 цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Погашення пені на звільняє позичальника від зобов'язання погасити відсотки за весь час фактичного користування кредитними коштами.

В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод, якими сторони вносили зміни та доповнення до договору про відновлювальну кредитну лінію №1459м-13 зокрема, додаткові угоди від 14.04.2015 р. 07.05.2015 р., 29.05.2015 р., 02.06.2015 р., 02.07.2015 р., 04.08.2015 р., 31.08.2015 р., 01.09.2015 р. до договору про мультивалютну кредитну лінію № 1459м-13 від 11.04.2013 р.

Так, додатковою угодою від 14.04.2015 р. внесено зміни до п. 2.5. договору про мультивалютну кредитну лінію № 1459м-13 від 11.04.2013 р. та викладено його в такій редакції:

« 2.5. Позичальник зобов'язується повернути всі отримані кредитні кошти у валютах заборгованості по кожному траншу до 08.04.2016 р. згідно з графіком зниження ліміту кредитної лінії (укладеного в п. 1.1.1. цього договору) шляхом переказу грошових коштів на відповідні позичкові рахунки. Погашення заборгованості за кожним траншем здійснюється у тій самій валюті, у якій були надані кредитні кошти.».

Крім того, додатковими угодами від 07.05.2015 р., 02.06.2015 р., 02.07.2015 р., 04.08.2015 р., 01.09.2015 р. до договору про мультивалютну кредитну лінію № 1459м-13 від 11.04.2013 р. сторони змінили п. 3.4 договору та виклали його в наступній редакції з урахуванням останніх внесених змін: «Нарахування і сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Позичальник сплачує у повному обсязі проценти в строк з 26 числа кожного місяця та не пізніше за останній робочий день кожного місяця. У зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця (включно).

Позичальник сплачує проценти за останній звітний період (тобто звітний період, в якому настає термін повернення кредиту) не пізніше за термін повернення кредиту, що вказаний в п. 2.5. цього договору.

Якщо позичальник скористається своїм правом достроково повернути отримані кредитні кошти, тобто достроково погасити заборгованість і за всім кредитом або його частиною, то одночасно з погашенням заборгованості за кредитом (чи його частиною) позичальник зобов'язаний сплатити банку проценти за ввесь строк користування, нараховані на суму заборгованості за кредитом (на частину заборгованості за кредитом, яка погашається) до терміну його погашення.

Проценти за користування кредитними коштами, нараховані по 25.04.2015 р. включно, сплачуються позичальником в строк до 30.12.2015 р. включно.

Проценти за користування кредитними коштами, нараховані з 26.04.2015 р. по 25.08.2015 р. включно, сплачуються позичальником в строк до 30.09.2015 р. включно.

Позичальник зобов'язується виконувати умови абзацу першого п. 3.4 цього договору, але в будь-якому випадку, починаючи з вересня 2015 р. щомісячно сплачувати проценти за користування кредитними коштами, які будуть нараховані починаючи з 26 серпня 2015 р., не пізніше останнього робочого дня кожного місяця у сумі не менше 500 000 гривень 00 копійок».

Додатковими угодами від 29.05.2015 р., 02.07.2015 р., 04.08.2015 р., 31.08.2015 р. до договору про мультивалютну кредитну лінію № 1459м-13 від 11.04.2013 р. Сторони змінили п. 2.6 абзац б) договору та виклали його в наступній редакції: «позичальник сплачує банку комісійні винагороди:

b) за управління кредитною лінією за травень 2015 р. - в розмірі 10 000 000 гривень 00 копійок;

за управління кредитною лінією за червень 2015 р. - в розмірі 25 000 000 гривень 00 копійок;

за управління кредитною лінією за липень 2015 р. - в розмірі 40 000 000 гривень 00 копійок;

за управління кредитною лінією за серпень 2015 р. - в розмірі 30 000 000 гривень 00 копійок,

Позичальник зобов'язується, починаючи з вересня 2015 р. по березень 2016 р., щомісячно оплачувати банку комісійну винагороду, нараховану за травень-липень 2015р. в сумі не менше 650000 гривень 00 копійок, залишок несплаченої комісійної винагороди сплачується до « 08» квітня 2016 р.

Позичальник зобов'язується, починаючи з вересня 2015 р. по березень 2016 р., щомісячно сплачувати банку комісійну винагороду, нараховану за серпень 2015 р. в сумі не менше 3 800 000 гривень 00 коп., залишок несплаченої комісійної винагороди сплачується до « 08» квітня 2016 р.».

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кошти в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним договором, що підтверджується меморіальними ордерами в електронному вигляді, які долучено до матеріалів справи 04.12.2018 р. та перевірено судом. Водночас, банкрут в порушення умов вищевказаного договору свої грошові зобов'язання виконав неналежним чином, у зв'язку з чим, суд зазначає наступне:

Згідно з статтею 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень частини першої ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні положення закріплені в частині першій та частині сьомій ст. 193 ГК України (далі - ГК України), відповідно до яких суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша ст. 530 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проаналізувавши вищенаведене та наявні в матеріалах справи документи, судом встановлено, що грошові вимоги банку до ТОВ "Торговий дім "Росава" в частині 380097884,53 грн. - суми простроченої заборгованості по кредиту та 103000000,00 грн. - суми простроченої заборгованості по сплаті нарахованої комісійної винагороди є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, що стосується заявлених банком вимог в частині нарахованих процентів за користування кредитом, суд зазначає таке:

Як вже зазначалось вище, кінцевою датою повернення кредиту кредитним договором визначено - 08.04.2016 р., водночас проценти на суму 578729173,76 грн., нараховані кредитором (згідно його розрахунку) за період, в тому числі з 09.04.2016 р. по 18.09.2018 р.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов'язання» та «термін виконання зобов'язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов'язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов'язання» і «термін виконання зобов'язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов'язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов'язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов'язання.

У даному випадку сторонами договору погоджено строк кредитування та термін закінчення кредитування - 08.04.2016 р. (п. 2.5 договору). Крім того, сторони передбачили, що позичальник сплачує проценти за останній звітний період (тобто звітний період, в якому настає термін повернення кредиту) не пізніше за термін повернення кредиту, що вказаний в п. 2.5. цього договору.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору, з урахуванням змін, сторони погодили: нарахування і сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Позичальник сплачує у повному обсязі проценти в строк з 26 числа кожного місяця та не пізніше за останній робочий день кожного місяця. У зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця (включно).

Позичальник сплачує проценти за останній звітний період (тобто звітний період, в якому настає термін повернення кредиту) не пізніше за термін повернення кредиту, що вказаний в п. 2.5. цього договору.

Якщо позичальник скористається своїм правом достроково повернути отримані кредитні кошти, тобто достроково погасити заборгованість і за всім кредитом або його частиною, то одночасно з погашенням заборгованості за кредитом (чи його частиною) позичальник зобов'язаний сплатити банку проценти за ввесь строк користування, нараховані на суму заборгованості за кредитом (на частину заборгованості за кредитом, яка погашається) до терміну його погашення.

Проценти за користування кредитними коштами, нараховані по 25.04.2015 р. включно, сплачуються позичальником в строк до 30.12.2015 р. включно.

Проценти за користування кредитними коштами, нараховані з 26.04.2015 р. по 25.08.2015 р. включно, сплачуються позичальником в строк до 30.09.2015 р. включно.

Позичальник зобов'язується виконувати умови абзацу першого п. 3.4 цього договору, але в будь-якому випадку, починаючи з вересня 2015 р. щомісячно сплачувати проценти за користування кредитними коштами, які будуть нараховані починаючи з 26 серпня 2015 р., не пізніше останнього робочого дня кожного місяця у сумі не менше 500 000 гривень 00 копійок (п. 3.4. договору).

Відтак, у межах строку кредитування до 08 квітня 2016 року позичальник мав, зокрема, повернути банку кредит і сплатити проценти у встановленому п. 3.4 договору порядку. Починаючи з 09 квітня 2016 року, позичальник мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги кредитора повернути всю заборгованість за договором, в тому числі проценти за користування кредитом.

Отже, приписи абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Аналогічного висновку дотримується Верховний Суд в постанові від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених до банкрута вимог в частині процентів за користування кредитом, нарахованих після 08.04.2016 р., тобто після спливу строку кредитування.

Здійснивши перевірку, з урахуванням вищевказаних обставин, розрахунку ліквідатора, заявлених АТ "Банк "Фінанси та кредит" грошових вимог в частині процентів за користування кредитом, судом встановлено, що відповідний розрахунок є вірним і обґрунтованим, а вимоги банку, відповідно, в зазначеній частині підлягають визнанню лише в сумі 41765885,75 грн.

Окрім наведеного, АТ "Банк "Фінанси та кредит" також заявлено грошові вимоги в сумі 172029160,60 грн. пені, нарахованої у зв'язку з простроченням повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом на виконання договору про мультивалютну кредитну лінію № 1459м-13 від 11.04.2013 р.

Ліквідатором банкрута відносно вимог банку в зазначеній частині заявлено про застосування строку позовної давності та, врахувавши дану позицію, відхилено вказані вимоги в повному обсязі.

Судом, проаналізувавши розрахунки кредитора, встановлено, що пеня нарахована банком за період з 23.03.2018 р. по 18.09.2018 р., тобто за півроку до звернення з грошовими вимогами до ТОВ "Торговий дім "Росава" в межах даної справи.

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені ст. 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до частини першої ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За змістом положень частин четвертої і шостої статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Частиною шостою ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Отже, встановивши розмір і термін нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов'язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі.

Разом з тим, умовами договору №1459м-13 сторони узгодили, що за прострочення повернення кредитних коштів та/або погашення процентів та/або комісійних витрат позичальник сплачує банку пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України від простроченої суми за кожен день прострочення. Вказана пеня оплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених пунктами 1.1, 2.5, 3.4, 3.6, 4.5, 6.1, 8.3 цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Погашення пені на звільняє позичальника від зобов'язання погасити відсотки за весь час фактичного користування кредитними коштами (п. 7.1).

Тобто, сторони у пункті 7.1 договору врегулювали відносини лише щодо розміру сплати пені у разі прострочення грошового зобов'язання за договором про мультивалютну кредитну лінію № 1459м-13 від 11.04.2013 р.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства та умови договору, якими сторони узгодили лише розмір пені, судом встановлено, що кредитор мав би нараховувати пеню починаючи виключно з дня прострочення боржником грошового зобов'язання за договором та протягом шести місяців, відповідно, від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Однак, як вбачається з розрахунку кредитора, пеня нарахована за період з 23.03.2018 р. по 18.09.2018 р., тобто за півроку до подання до суду кредиторської заяви, в той час, як умовами договору сторони погодили, що позичальник зобов'язується повернути всі отримані кредитні кошти у валютах заборгованості по кожному траншу до 08.04.2016 р. (п. 2.5.). Крім того, відповідно до п. 3.4. договору нарахування і сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Позичальник сплачує у повному обсязі проценти в строк з 26 числа кожного місяця та не пізніше за останній робочий день кожного місяця. У зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця (включно). Позичальник сплачує проценти за останній звітний період (тобто звітний період, в якому настає термін повернення кредиту) не пізніше за термін повернення кредиту, що вказаний в п. 2.5. цього договору.

З огляду на вищенаведене, судом встановлено, що АТ "Банк "Фінанси та кредит" неправомірно заявлено грошові вимоги в сумі 172029160,60 грн. - пені, нарахованої у зв'язку з простроченням сплати процентів та кредиту за договором про мультивалютну кредитну лінію № 1459м-13 від 11.04.2013 р., так як кредитором здійснено розрахунок за період обраний на власний розсуд, що суперечить вимогам частини шостої ст. 232 Господарського кодексу України, якими чітко встановлено строк нарахування пені, у разі не врегулювання даного питання сторонами в договорі, - протягом шести місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Що стосується заяви ліквідатора банкрута, викладеної у відзивах на кредиторські вимоги АТ "Банк "Фінанси та кредит" та доповненнях до відзиву, про застосування строку позовної давності відносно вимог банку в частині пені, нарахованої у зв'язку з простроченням виконання боржником грошового зобов'язання, а саме: погашення кредиту та сплати процентів, відхилення вказаних вимог з зазначених підстав, суд зазначає наступне:

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною другою статті 258 ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені); про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації.

Згідно з частиною першою ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною третьою ст. 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5).

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен розглянути справу у повному обсязі, дати належну оцінку доказам, відповідно до вимог ст. 86 ГПК України, з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право заявника, за захистом якого той звернувся до суду.

У разі коли таке право не порушене, суд відмовляє в задоволенні вимог заявника з підстав його необґрунтованості, а якщо буде встановлено судом, що право особи дійсно порушене, але позовна давність сплила і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, то суд відмовляє в задоволенні вимог у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності поважних причин її пропуску.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 08.05.2018 р. № 906/380/15.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що суд застосовує позовну давність лише у разі обґрунтованості заявлених вимог, проте в даному випадку судом встановлено, що АТ "Банк "Фінанси та кредит" заявлено грошові вимоги в частині пені в сумі 172029160,60 грн., враховуючи порядок нарахування кредитором такої пені, - безпідставно, відсутні правові підстави для задоволення заяви про застосування позовної давності до спірних правовідносин в даному випадку.

Виходячи з усього вищенаведеного, судом встановлено, що обґрунтовані вимоги АТ "Банк "Фінанси та кредит" становлять 524863770,28 грн., з яких: 380097884,53 грн. - суми простроченої заборгованості по кредиту; 41765885,75 грн. - суми простроченої заборгованості по процентам за користування кредитом; 103000000,00 грн. - сума заборгованості по сплаті нарахованої комісійної винагороди.

Поряд з зазначеним, як вбачається з матеріалів справи, 29.11.2012 р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (заставодержатель) та ТОВ «Торговий дім «Росава» (заставодавець) укладено договір застави товарів в обороті № 3392ТО/1112 від 29.11.2012 р., відповідно до умов якого, з урахуванням змін, боржник передає в заставу товари в обороті, відповідно до додатку №1 до даного договору, як забезпечення повернення кредиту, виданого ПрАТ «Торговий дім «Росава» за, зокрема договором про мультивалютну кредитну лінію від 1459м-13 від 11.04.2013 р. відносно зобов'язань щодо тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, виходячи з визначених договором кредитних ставок, а також комісійної винагороди, неустойки за цим договором, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за вищевказаним договором, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки, в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог.

Згідно з п. 2 договору узгоджена сторонами вартість товару становить 2567742,20 грн.

АТ "Банк "Фінанси та кредит" в кредиторській заяві зазначає, що його вимоги забезпечені лише в частині суми, узгодженої сторонами договору вартості предмету застави.

Ліквідатором, в свою чергу, у відзиві та доповненнях до відзиву вказано, що вимоги АТ "Банк "Фінанси та кредит" в сумі 524863770,28 грн. є повністю забезпеченими майном боржника.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі-Закон), кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

За частинами другою, шостою, восьмою статті 23 Закону забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Заяви з вимогами забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду, за наслідками розгляду яких господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Визначення забезпеченого зобов'язання та, відповідно, вимог забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, має здійснюватися з урахуванням положень законодавства, яке регулює забезпечення зобов'язань (зокрема, статей 572, 575, 589 Цивільного кодексу України, Закону України «Про заставу», Закону України «Про іпотеку»).

Так, відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною першою статті 583 ЦК України визначено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель); відповідні положення наведено також у частині другій статті 11 Закону України «Про заставу», за якою заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель).

Згідно зі статтею 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За змістом частини першої статті 584 ЦК України, частини першої статті 12 Закону України «Про заставу» у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором застави (частина друга статті 589 ЦК України, стаття 19 Закону України «Про заставу»).

Таким чином, Закон не містить іншого порядку та способу визначення забезпечених вимог, ніж наведені вище положення законодавства, не пов'язує визначення вимог, забезпечених заставою (іпотекою) майна боржника, для включення їх до реєстру вимог, із договірною вартістю предметів забезпечення.

Натомість, правове значення має розмір підтверджених документально зобов'язань боржника за основним зобов'язанням та вартість фактичної реалізації предмета забезпечення, яка на стадії затвердження реєстру вимог кредиторів за результатами попереднього засідання ще невідома.

За рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється погашення вимог забезпечених кредиторів у позачерговому порядку (частина дев'ята статті 45 Закону про банкрутство).

Спрямування коштів, отриманих за рахунок майна банкрута, яке є предметом забезпечення, для погашення вимог інших кредиторів, якщо ще не виконані забезпечені цим майном зобов'язання боржника за основним зобов'язанням, суперечить положенням наведеного вище законодавства.

Аналогічного висновку дотримується Верховний Суд у постанові від 15.05.2018 р. у справі № 902/492/17.

Виходячи з наведеного, за результатами повного та всебічного дослідження матеріалів справи, поданих сторонами доказів, пояснень та заперечень, здійснення аналізу норм чинного законодавства, суд визнає кредитором ТОВ "Торговий дім "Росава" АТ "Банк "Фінанси та кредит" з грошовими вимогами, що з урахуванням понесених кредитором на сплату судового збору витрат, становлять 524867294,28 грн., з яких, 3524,00 грн., у відповідності до вимог ст.. 45 Закону підлягають задоволенню в першу чергу, а 524863770,28 грн. - за рахунок майна ТОВ "Торговий дім "Росава", що є предметом забезпечення в позачерговому порядку. В іншій частині суд відхиляє грошові вимоги АТ "Банк "Фінанси та кредит".

Окрім наведеного, з пропущенням строку, встановленого Законом (ст. 23) на подання до суду кредиторської заяви до суду звернулось АТ КБ «Приватбанк» з грошовими вимогами до банкрута на суму 2100,00 грн.

Грошові вимоги АТ КБ «Приватбанк» обґрунтовано тим, що банкрутом неналежним чином виконано умови договору еквайрингу, так як не здійснено оплату наданих банком за вказаним договором послуг в період з 05.03.2018 р. по 05.07.2018 р., у зв'язку з чим у банкрута наявна заборгованість на суму 2100,00 грн.

11.02.2019 р. ліквідатором банкрута подано відзив на заяву про визнання кредиторських вимог АТ КБ «Приватбанк» з остаточною позицією відносно вказаних вимог, згідно якої ліквідатор дійшов висновку, що кредиторські вимоги АТ КБ «Приватбанк» на суму 2100,00 грн. підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів банкрута в шосту чергу, а 3524,00 грн. - в першу.

Судом встановлено, що 16.02.2016 р. між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ "Торговий дім "Росава" укладено договір еквайрингу, шляхом приєднання останнього до умов та правил надання банківських послуг. Факт укладення вказаного договору підтверджується: заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 16.02.2016 р., карткою із зразками підписів і відбитка печатки від 16.02.2016 р., заявою на відкриття рахунку від 16.02.2016 р., анкетою-заявою про підключення послуг еквайрінгу, для надання послуг еквайрінгу.

Підписавши заявку, клієнт погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які разом з заявою та Інструкцією «Про Порядок проведення операцій з використанням платіжних карт» складають договір банківського обслуговування з послуги «Еквайринг».

Умови та правила надання банківських послуг, які знаходяться на сайті Банку, містять і положення про умови надання послуг Еквайрингу, та є публічним договором.

Відповідно до п. 3.7.1.1. умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), предметом домовленості на надання послуги Еквайрингу є відносини між Торговцем і Банком з проведення платежів та розрахунків, що здійснюються з використанням електронного платіжного засобу (далі - платіжний засіб), встановлення загальних принципів діяльності Сторін щодо використання сервісу «Оплата частинами», «Миттєва розстрочка» та реалізації програми «Бонус Плюс", з організації обслуговування та проведення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжних засобів" «Бонус Плюс», що володіє додатковими властивостями накопичення бонусів і / або знижок, «АіrРау», що дозволяє здійснювати безконтактну оплату, а також реалізації сервісу «Поповни Тут!», «Облік робочого часу», сервісу DCC.

Пунктами 3.7.1.2.1., 3.7.1.2.1.1., 3.7.1.2.1.2. Умов передбачено, що Торговець має право отримувати від Банку обладнання, інформаційні матеріали по роботі з обладнанням та порядку проведення Транзакцій і процедури Верифікації.

Використовувати обладнання, встановлене Банком, для обслуговування Платіжних Засобів для прийому оплати за товари і послуги та / або для контролю трудової дисципліни персоналу при підключенні сервісу "Облік робочого часу".

Згідно п. 3.7.1.4.7. Умов повернення грошових коштів по операції «повернення товару» проводиться Торговцем тільки на картку, з якої відбувалася транзакція. Розмір грошових коштів за такою операцією не повинен перевищувати суму транзакції.

Відповідно до п. 3.7.1.2.2.32 Умов в разі відсутності транзакцій, Торговець зобов'язаний сплатити Банку винагороду за розрахункове-касове обслуговування у розмірі його фіксованої складової, вказаному в анкеті-заяві на підключення до послуги «еквайринг», в строк не пізніше 10 днів з дати надання рахунку, якщо така передбачена анкетою-заявою на підключення до послуги «еквайринг», а також відшкодувати збитки Банку (поворотні операції або фінансові претензії CHARGEBACK і претензії клієнта по Платіжному Засобу ПриватБанка).

Пунктами 3.7.1.9.2., 3.7.1.9.3., 3.7.1.9.6., 3.7.1.9.7. Умов передбачено, що на момент підписання Заяви на підключення до послуги Еквайринга Торговець ознайомлений з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Інструкцією «Порядок проведення використанням Платіжних Засобів», яка є невід'ємною частиною угоди з надання послуги еквайрінгу і розміщена в умовах і правилах в блоці 1.3. Додатки - п. 1.3.13.Інструкція «Порядок проведення операцій з використанням Платіжних Засобів».

Подана клієнтом заявка на підключення до послуги "Еквайринг" / "Оплата Частинами" через Систему Internet Banking Приват- 24 або передача динамічного пароля співробітнику Банку для проведення реєстрації послуги "Еквайринг" / "Оплата Частинами" в програмних комплексах банку прирівнюється до підписання договору на паперовому носії. Подаючи заявку клієнт ознайомлений з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг.

При передачі обладнання для прийому платежів за допомогою програми іРау акт прийому-передачі сторонами не підписується.

Банк передає, а Торговець приймає обладнання для обслуговування Платіжних Засобів. Датою/ фактом передачі обладнання є успішна комунікація з Торговцем.

Відповідно до п.п. 1.9., 1.13., 1.14, 1.27., 1.29., 1.42 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» еквайринг - послуга технологічного, інформаційного обслуговування розрахунків за операціями, що здійснюються з використанням електронних платіжних засобів у платіжній системі.

Емітент електронних платіжних засобів (далі - емітент) - банк, що є учасником платіжної системи та здійснює емісію електронних платіжних засобів.

Електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ.

Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Міжнародна платіжна система - платіжна система, в якій платіжна організація може бути як резидентом, так і нерезидентом і яка здійснює свою діяльність на території двох і більше країн та забезпечує проведення переказу коштів у межах цієї платіжної системи, у тому числі з однієї країни в іншу.

Торговець - суб'єкт підприємницької діяльності, який, відповідно до договору з еквайром або платіжною організацією, приймає до обслуговування платіжні інструменти з метою проведення оплати вартості товарів чи послуг (включаючи послуги з видачі коштів у готівковій формі).

Аналогічні визначення містяться в Положенні про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 30.04.2010 р. № 223.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ в Україні може здійснюватися за допомогою внутрішньодержавних та міжнародних платіжних систем.

Платіжна система (крім внутрішньобанківської платіжної системи) діє відповідно до правил, установлених платіжною організацією відповідної платіжної системи. Внутрішньобанківська платіжна система діє відповідно до внутрішніх документів банку.

Діяльність платіжної системи має відповідати вимогам законодавства України.

Свої зобов'язання за договором еквайрингу АТ КБ "ПриватБанк" виконав належним чином, що підтверджується наступним:

АТ КБ "ПриватБанк" було відкрито рахунок ТОВ "Торговий дім "Росава" №5526, що підтверджується довідкою про відкриття рахунку від 18.02.2016 р., а також витягом з виписки по рахунку №5526 за період з 01.12.2017 р. по 04.12.2018 р.

Крім того, АТ КБ "ПриватБанк" надав ТОВ "ТД РОСАВА" торгові термінали, які було розміщено на двох торгових точках, що підтверджується витягом з програмних комплексів АТ КБ "ПриватБанк" про розміщення, обслуговування та повернення терміналу у м. Запоріжжя та м. Черкаси.

Вартість послуг еквайрингу становить 300 грн/міс за торгову точку.

Факт надання послуг еквайрингу підтверджується виписками по рахункам: №5526 за період з 01.12.2017 р. по 04.12.2018 р. (витяг), з якої вбачається що надавалися, операції із зарахування коштів проводилися, комісія за обслуговування оплачувалася боржником.

Поряд з вказаним, згідно з поданими кредитором документами, 02.03.2018 р. рахунок № 5526 було закрито за заявою ТОВ "ТД РОСАВА", що підтверджується довідкою від 02.03.2018 р., у зв'язку з чим, АТ КБ "ПриватБанк" було відкрито рахунок № 3419.

Послуги еквайрингу, як зазначає кредитор і не оспорює банкрут, надавалися банком до моменту повернення терміналів: у м. Черкаси до 31.05.2018 р., у м. Запоріжжя до 26.07.2018 р.

Виходячи з наведеного, також врахувавши приписи ст. 193 ГК України та ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612 ЦК України, судом встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням ТОВ "Торговий дім "Росава" своїх зобов'язань за вищевказаним договором еквайрингу, у останнього наявна заборгованість в розмірі 2100,00 грн.

З огляду на вищенаведене, за результатами повного та всебічного дослідження матеріалів справи, поданих сторонами доказів, пояснень та аргументів, здійснення аналізу норм чинного законодавства, суд визнає кредитором ТОВ "Торговий дім "Росава" АТ КБ "Приватбанк" з грошовими вимогами, що з урахуванням понесених кредитором на сплату судового збору витрат, становлять 5624,00 грн., які, враховуючи подання кредиторської заяви з пропущенням встановленого Законом строку, з огляду на приписи ст.ст. 23, 45 Закону, підлягають задоволенню в наступному порядку: 3524,00 грн. - в першу чергу, 2100,00 грн. - в шосту чергу.

Окрім наведеного, з пропущенням строку, встановленого Законом (ст. 23) на подання до суду кредиторської заяви до суду звернулось ГУ ДФС у Київській області з грошовими вимогами до банкрута на суму 126121769,00 грн.

Грошові вимоги обґрунтовані тим, що станом на 09.10.2018 р. відповідно до даних інтегрованих карток платника податків у ТОВ "Торговий дім "Росава" обліковується податкова заборгованість по податку на прибуток приватних підприємств у сумі 126121769,00 грн., яка виникла за результатами перевірочної роботи: акт від 23.03.2018 р. № 211/10-36-14-11/36211094, на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення (форма «Р») № від 04.07.2018 р.; акт від 27.08.2018 р. № 720/10-36-14/36211094, на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення (форма «Р») № від 25.09.2018 р. Виходячи з наведеного, з урахуванням здійсненої банкрутом переплати в розмірі 484621,96 грн., заявник просить визнати вимоги на суму 126121769,00 грн.

27.02.2019 р. ліквідатором банкрута подано відзив на кредиторські вимоги ГУ ДФС у Київській області з остаточною позицією арбітражного керуючого щодо вказаних вимог, відповідно до якої ліквідатор банкрута визнає грошові вимоги податкового органу на суму 126606391,05 грн.

Судом встановлено, що на підставі акту від 23.03.2018 р. № 211/10-36-14-11/36211094, згідно якого встановлено порушення Податкового кодексу України, винесено податкове повідомлення-рішення (форма «Р») від 04.07.2018 р. № , відповідно до якого заборгованість банкрута за податковими зобов'язаннями становить 60401126,00 грн., за штрафами - 30200563,00 грн. Крім того, відповідно до корінця податкової вимоги форми «Ю» від 06.08.2018 р. № 266898-50/321 у боржника наявна також заборгованість в розмірі 4964966,94 грн. (пеня). Окрім вказаного, на підставі акту від 27.08.2018 р. № 720/10-36-14-11/36211094, згідно якого встановлено порушення Податкового кодексу України, винесено податкове повідомлення-рішення (форма «Р») від 25.09.2018 р. № , відповідно до якого заборгованість банкрута за податковими зобов'язаннями становить 19611667,00 грн., за штрафами - 9805834,00 грн. Окрім вказаної заборгованості інтегрованою карткою платника податку підтверджується наявність несплаченої банкрутом пені на суму 1622234,11 грн.

Відповідно до пп.14.1.39 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пп. 14.1.137 п.14.1 ст. 14 ПК України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України).

Статтею 15 ПК України встановлено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають право, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно пп.16.1.4 п.16.4 ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим кодексом та законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (38.1 ст. 38 ПК України).

Загальна сума заборгованості банкрута згідно вищевказаних, поданих ГУ ДФС у Київській області, доказів становить 126606391,05 грн.

Разом з тим, як зазначає заявник та, що підтверджується інтегрованою карткою платника податку у банкрута обліковується переплата в розмірі 484621,96 грн., у зв'язку з чим, заборгованість банкрута перед кредитором станом на дату звернення до суду з грошовими вимогами ТОВ "Торговий дім "Росава" становить 126121769,09 грн., водночас, ГУ ДФС у Київській області заявлено грошові вимоги на суму 126121769,00 грн., у зв'язку з чим, суд вважає за необхідне зазначити:

Відповідно до частини першої статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що грошові вимоги ГУ ДФС у Київській області підлягають розгляду в межах заявленої суми, а саме: 126121769,00 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Як вже зазначалось, ГУ ДФС у Київській області звернулось до суду з грошовими вимогами до банкрута з пропущенням встановленого Законом строку. Однак, присутній в судовому засіданні представник податкового органу усно наполягав на включенні його грошових вимог до реєстру вимог кредиторів в четверту чергу, як таких, що подані вчасно. Дані вимоги кредитор обґрунтував тим, що вперше з вимогами до банкрута ГУ ДФС у Київській області звернулось вчасно, проте незважаючи на клопотання про надання додаткового часу для виконання вимог ухвали суду про надання часу заявнику для усунення недоліків у кредиторській заяві, кредиторську заяву ГУ ДФС у Київській області (подану вперше) повернено судом без розгляду.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне вказати наступне:

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.10.2018 р. надано, зокрема ГУ ДФС у Київській області для усунення недоліків у кредиторській заяві, зобов'язано ГУ ДФС у Київській області у строк до 21.11.2018 р. подати до суду належні докази сплати судового збору у розмірі передбаченому Законом України "Про судовий збір" за подання кредиторської заяви. В мотивувальній частині вказаної ухвали суду суд звернув увагу заявника кредиторської заяви, що згідно з приписами частини другої ст. 24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. В іншому випадку суд виносить ухвалу про повернення заяви. Однак, ГУ ДФС у Київській області не усунуло недоліки в кредиторській заяві у встановлений судом строк, натомість подало клопотання про надання додаткового часу для виконання вимог ухвали суду від 22.10.2018 р. та відстрочення сплати судового збору, в ході розгляду якого судом встановлено його необґрунтованість, у зв'язку з чим, ухвалою від 28.11.2018 р. клопотання ГУ ДФС у Київській області (вх. № 32821/18, 23.11.2018 р.) про надання додаткового часу для виконання вимог ухвали суду від 22.10.2018 р. та відстрочення сплати судового збору залишено без задоволення, повернуто ГУ ДФС у Київській області кредиторську заяву (вх. № 30397/18, 19.10.2018 р.) з долученими до неї документами без розгляду.

Вказані ухвали суду ГУ ДФС у Київській області не були оскаржені та є такими, що набрали законної сили.

З огляду на вищенаведене, враховуючи приписи статті 24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд дійшов висновку про необґрунтованість вимоги ГУ ДФС у Київській області про визнання грошових вимог заявлених до банкрута, як таких, що подані у строк встановлений Законом, та як дані вимоги подані з пропущенням такого строку і не віднесено до вимог, на які в силу норм Закону обмеження щодо зазначеного строку не розповсюджуються (абз. 2 ч. 4 ст. 23).

Поряд з зазначеним, за результатами повного та всебічного дослідження матеріалів справи, поданих сторонами доказів, пояснень та аргументів, здійснення аналізу норм чинного законодавства, суд визнає кредитором ТОВ "Торговий дім "Росава" ГУ ДФС у Київській області з грошовими вимогами, що з урахуванням понесених кредитором на сплату судового збору витрат, становлять 126125293,00 грн., які, враховуючи подання кредиторської заяви з пропущенням встановленого Законом строку, з огляду на приписи ст.ст. 23, 45 Закону, підлягають задоволенню в наступному порядку: 3524,00 грн. - в першу чергу, 126121769,00 грн. - в шосту чергу.

З огляду на все вищенаведене, також з урахуванням визнаних ухвалою від 16.01.2019 р. грошових вимог ПрАТ "Готель "Салют" на суму 2991094,00 грн., суд дійшов висновку про можливість затвердження реєстру вимог кредиторів ТОВ "Торговий дім "Росава".

Керуючись 234 Господарського процесуального кодексу України та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд

ухвалив:

1. Визнати кредиторами ТОВ "Торговий дім "Росава": АТ КБ "Приватбанк" на суму 5624,00 грн., ГУ ДФС у Київській області на суму 126125293,00 грн. та АТ "Банк "Фінанси та кредит" на суму 524867294,28 грн.

2. Затвердити реєстр вимог кредиторів ТОВ "Торговий дім "Росава", до якого включити:

- ПрАТ "Готель "Салют" з грошовими вимогами на суму 2991094,00 грн., з яких: 3524,00 грн. підлягають задоволенню в першу чергу, 2987570,00 грн. - в четверту чергу;

- АТ КБ "Приватбанк" з грошовими вимогами на суму 5624,00 грн., з яких: 3524,00 грн. підлягають задоволенню в першу чергу, 2100,00 грн. - в шосту чергу;

- ГУ ДФС у Київській області з грошовими вимогами на суму 126125293,00 грн., з яких: 3524,00 грн. підлягають задоволенню в першу чергу, 126121769,00 грн. - в шосту чергу;

- АТ "Банк "Фінанси та кредит" з грошовими вимогами на суму 3524,00 грн., які підлягають задоволенню в першу чергу.

3. Окремо внести до реєстру вимог кредиторів вимоги АТ "Банк "Фінанси та кредит" у розмірі 524863770,28 грн., як забезпечені заставою майна банкрута. Вказані вимоги підлягають погашенню за рахунок майна ТОВ "Торговий дім "Росава", що є предметом забезпечення в позачерговому порядку.

4. В іншій частині кредиторські вимоги АТ "Банк "Фінанси та кредит" відхилити.

5. Зобов'язати ліквідатора банкрута внести зміни до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Торговий дім "Росава" у відповідності з реєстром, який затверджено судом та примірник доопрацьованого реєстру подати до суду.

6. Повідомити учасників справи, що інформацію по справі, що розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://ko.arbitr.gov.ua/sud5012.

Копії ухвали направити учасникам у справі про банкрутство, в тому числі АТ КБ "Приватбанк", АТ "Банк "Фінанси та кредит", ГУ ДФС у Київській області.

Дата підписання 12.03.2019 р.

Суддя А.В. Лопатін