ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
12.03.2019р. Справа № 905/478/19
за заявою Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», м.Маріуполь, Донецька область
до боржника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Наір-Сервіс», м.Маріуполь, Донецька область
про видачу судового наказу про стягнення заборгованості в сумі 6566,24грн.
Суддя Лейба М.О.
Комунальне підприємство «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», м.Маріуполь, Донецька область звернулося до господарського суду Донецької області із заявою від 27.02.19р. №659 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Наір-Сервіс», м.Маріуполь, Донецька область заборгованості в сумі 6566,24грн.
В обгрунтування своїх вимог заявник посилається на неналежне виконання боржником своїх грошових зобовязань за договором №6130 від 09.10.12р. на відпуск питної води і прийом господарсько-побутових і виробничих стічних вод у систему міської каналізації на 2012 рік.
Дослідивши вищевказану заяву та додані до неї документи, суд зазначає наступне:
За змістом ч.1 ст.147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
Відповідно до ст.148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За приписами ч.3-4 ст.150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким предявлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, а також документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Як було зазначено вище, в обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неналежне виконання боржником своїх грошових зобовязань за договором №6130 від 09.10.12р. на відпуск питної води і прийом господарсько-побутових і виробничих стічних вод у систему міської каналізації на 2012 рік.
За умовами п.2.10. вказаного договору, знімання показань водолічильників представником виконавця здійснюється не рідше як один раз на місяць, про що складається акт у присутності представника абонента, який повинен сприяти представникові виконавця у цьому, а також підписати акт. У разі відсутності представника абонента при складанні акту, виконавець складає акт з будь-яким робітником абонента, зазначаючи у акті його прізвище та посаду. Цей акт є дійсним.
Згідно п.2.11 договору, у разі відмови представника (а у разі його відсутності - робітника) абонента підписати акт, він підписується виконавцем і робиться напис "Відмова від підпису". Оформлений таким чином акт є дійсним і обов'язковим до взаєморозрахунків. Абонент має право оскаржити цей акт в адміністрацію або до суду у місячний термін з моменту його складання.
Відповідно до п.4.5. договору, про об'єм поданої води та приймання стоків між виконавцем та абонентом щомісяця складається та підписується акт відповідно до п.2.10., п.2.11. договору.
Разом з тим, як встановлено п.4.6. договору, на підставі акту абоненту виписується рахунок за надані послуги. Рахунок вручається уповноваженій особі абонента за місцезнаходженням останнього. Якщо під час вручення рахунку уповноважена особа абонента відсутня або ухиляється від прийому рахунку, останній може бути вручений будь-якому іншому робітнику абонента. У реєстрі вручення рахунків представник виконавця робить запис кому вручено рахунок та дату вручення. Вручений таким чином рахунок є дійсним і підлягає обовязковій оплаті. Рахунок також може направлятись поштою.
За таких обставин, з урахуванням норм ст.ст.76, 77, 150 Господарського процесуального кодексу України, та положень п.п.2.10., 2.11., 4.5., 4.6 договору №6130 від 09.10.12р. на відпуск питної води і прийом господарсько-побутових і виробничих стічних вод у систему міської каналізації на 2012 рік, заявником при зверненні до суду в порядку наказного провадження з вимогами щодо стягнення вартості наданих послуг, має бути доведено не тільки факт укладення договору у письмовій формі, а і факт безпосереднього надання вказаних послуг.
Проте, матеріали поданої заяви від 27.02.19р. №659 Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», м.Маріуполь, Донецька область до боржника ОСОБА_1 з обмеженою «Наір-Сервіс», м.Маріуполь, Донецька область про видачу судового наказу про стягнення заборгованості в сумі 6566,24грн. взагалі не містять первинних документів (актів знімання показань засобів обліку, рахунків на оплату послуг та доказів їх направлення боржнику, тощо) в підтвердження факту надання боржнику відповідних послуг.
Фактично в підтвердження надання боржнику послуг водопостачання, водовідведення до поданої заяви заявником додано лише договір №6930 від 09.10.12р. укладений між Комунальним підприємством «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Наір-Сервіс», інших доказів суду не надано.
Відповідно до ч.1 п.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.
За таких обставин, враховуючи недотримання заявником вимог п.4. ч.3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України, заява від 27.02.19р. №659 Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», м.Маріуполь, Донецька область до боржника ОСОБА_1 з обмеженою «Наір-Сервіс», м.Маріуполь, Донецька область про видачу судового наказу про стягнення заборгованості в сумі 6566,24грн. задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.76, 77, 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити Комунальному підприємству «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», м.Маріуполь, Донецька область у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Наір-Сервіс», м.Маріуполь, Донецька область заборгованості в сумі 6566,24грн.
Ухвала набрала законної сили 12.03.19р. та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України) протягом 10 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя М.О. Лейба