УХВАЛА

21 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 13/5005/17189/2011

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Краснова Є.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.11.2018

та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018

за заявою Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича

про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014

за позовом прокурора Жовтневого району в інтересах держави в особі Криворізької міської ради

до Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича

про стягнення 15 463,94 грн.,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2019 Фізична особа-підприємець Штефан Владислав Олександрович звернувся із касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.11.2018 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.02.2019 касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича залишено без руху на підставі частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з недоплаченою сумою судового збору у розмірі 921,00 грн.

Касаційну скаргу заявника залишено без руху до 11.03.2019, а відповідно до частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України, строк усунення недоліків не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

21.02.2019 Фізичною особою-підприємцем Штефаном Владиславом Олександровичем направлено до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду клопотання про усунення недоліків, до якого додано оригінал квитанції від 21.02.2019 на суму 921,00 грн. (TS 205315), письмові пояснення по справі №13/5005/17189/2011 та клопотання про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) учасників справи.

Заявником касаційної скарги усунено недоліки у встановлений строк ухвалою Верховного Суду від 11.02.2019, що не перевищує десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Разом із касаційною скаргою заявника подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що повний текст постанови апеляційної інстанції отримано засобами поштового зв'язку 18.12.2018, що підтверджується копією конверта поштового відправлення.

Зважаючи на те, що касаційна скарга подана у строк встановлений приписами частини другої статті 288 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження поважними, а клопотання таким, що підлягає задоволенню.

Судом також отримано письмові пояснення заявника, що надійшли із клопотанням про усунення недоліків касаційної скарги, які за своєю суттю є доповненням до скарги, в яких зазначено, що упродовж усього часу розгляду справи в усіх судових інстанціях заявник наголошував на тому, що прокурор є неналежним позивачем у справі, оскільки згідно із пунктом 41.2 статті 41 Податкового кодексу України, органами стягнення такої заборгованості є виключно контролюючі органи доходів і зборів (на даний час Державна Фіскальна Служба та її територіальні органи) та просить взяти до уваги постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №925/230/17.

Частиною першою статті 298 Господарського процесуального кодексу України визначено, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надіслання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи; в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни (ч.2).

Ураховуючи вищезазначені норми Господарського процесуального кодексу України, та те, що письмові пояснення до скарги подано до касаційного суду 21.02.2019, тобто поза межами строку на касаційне оскарження встановлений приписами статті 288 цього Кодексу та без доказів надіслання копій відповідних доповнень іншим учасникам справи, а тому колегія суддів не враховує надані письмові пояснення Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича.

26.02.2019 Фізичною особою-підприємцем Штефаном Владиславом Олександровичем направлено до Касаційного господарського суду клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, яке мотивовано тим, що на розгляді господарських та адміністративних судів знаходиться багато судових справ, що були пов'язані із застосуванням рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області №3884 від 14.05.2010 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу", враховуючи резонансність питання, яке впливає на розвиток підприємництва в країні та всі правові наслідки для землекористувачів міста Кривого Рогу, стає вкрай не зрозумілим застосування не чинного та не законного рішення органу місцевого самоврядування, яке хоч і отримало відстрочку щодо своєї недійсності, однак не підлягає застосуванню до будь-яких правовідносин, що продовжують існувати на час втрати чинності цього рішення, а також не є і не може бути підставою для виникнення будь-яких нових правовідносин.

При цьому заявник посилається на положення частини 5 статті 302 Господарського процесуального кодексу України, якою унормовано, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Оскільки правових підстав для передачі даної справи на розгляд до Великої Палати Верховного Суду, викладених у клопотанні заявника та визначених наведеною нормою, Судом не виявлено, Касаційний господарський суд відмовляє у задоволенні вказаного клопотання.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржені судові рішення та задовольнити заяву Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014.

Підставою цих вимог визначено те, що висновки, викладені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.07.2017 по справі №2а-423/10/0408 (К/800/17469/17) свідчать про те, що між сторонами даного спору не виникло жодних правовідносин на підставі нечинного рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010 №3884 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу". Також вважає недоречним посилання апеляційної інстанції на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 03.04.2018 зі справи №910/6052/16 і від 07.08.2018 у справі №915/1708/14. При цьому відповідач посилається на висновки Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) із даної категорії спорів, а саме щодо перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами.

Перевіривши доводи заявника касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича у справі №13/5005/17189/2011 виходячи з наступного.

Згідно із пунктом 8 частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Таким чином, наведена норма закону надає Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений пунктом 2 частини другої статті 293 наведеного Кодексу, що повністю узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, положеннями статті 129 Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.

Оскарженою ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2018, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.11.2018, відмовлено у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича про відкладення розгляду справи; відмовлено у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014 залишено в силі.

Суди свої висновки мотивували тим, що доводи відповідача щодо змісту ухвали Вищого адміністративного суду України від 18.07.2017 року у справі № 2а-423/10/0408 не є нововиявленими обставинами в розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України та не можуть бути підставою для перегляду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014 року.

Як з'ясовано судами, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2011 року у справі № 2а-423/10/0408, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.12.2012 року, на яку посилається відповідач в заяві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, визнано нечинним рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 14.05.2010 року № 3884 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу".

При цьому, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013 року у справі № 2а-423/10/0408 роз'яснено, що дія рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 14.05.2010 року № 3884 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу" може бути припинена тільки на бюджетний період 2014 року.

Водночас, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати за період з червня 2010 року по червень 2011 року.

Тому слід погодитись з судами попередніх інстанцій що факт винесення ухвали Вищого адміністративного суду України від 18.07.2017 року так і її зміст не свідчать про наявність нововиявлених обставин у даній справі, що можуть бути підставою для перегляду рішення господарського суду від 29.07.2014 року.

Колегія суддів звертає увагу відповідача на те, що Верховний Суд підтримує таку правову позицію і в інших справах з аналогічними обставинами, а саме у справі №904/9718/13 у постанові від 08.02.2019, та у справі №904/3615/14 у постанові від 07.12.2018.

Відповідно до пункту 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За вказаних обставин відсутні підстави вважати, що касаційна скарга позивача є обґрунтованою, оскільки правильне застосування судами попередніх інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Щодо доводів відповідача про безпідставність посилання апеляційного суду на постанови Верховного Суду від 15.03.2018 року у справі № 904/6928/17 та від 07.08.2018 у справі №915/1708/14, то вони не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки у цих справах наведено такі ж як і у даній справі висновки про те, що необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких чотирьох умов: їх існування на час розгляду справи; обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; істотність даних обставин для розгляду справи, тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте; такі обставини не були встановлені судом під час розгляду справи. За відсутності принаймні однієї з цих ознак, обставини не можуть вважатися нововиявленими та, відповідно, бути підставою для перегляду прийнятого у справі судового рішення.

Тому ці доводи визнаються колегією суддів помилковими.

Посилання на правові висновки ЄСПЛ також відхиляються Судом через те, що, як зазначає сам відповідач у касаційній скарзі, ЕСПЛ дотримується позиції про те, що перегляд остаточного рішення, яке набрало законної сили за нововиявленими обставинами сама по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя.

Так у справі «Желтяков проти України» ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії».

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії».

Ця справа стосується рішення щодо нового розгляду справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв'язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження. Така процедура сама по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя (аналогічні висновки наведені ЄСПЛ у справах "Правєдная проти Росії", "Попов проти Молдови").

Однак наявності таких помилок правосуддя не вбачається та відповідачем не доведено.

За таких підстав Касаційний господарський суд у складі Верховного суду відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі №13/5005/17189/2011 за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича.

Враховуючи положення статті 293 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №13/5005/17189/2011 за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича, а тому у Суду відсутні підстави для розгляду клопотання про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) учасників справи, у зв'язку із чим зазначене клопотання залишається без розгляду.

Відповідно до положень частини шостої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 234, 235, 293 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

2. Поновити Фізичній особі-підприємцю Штефану Владиславу Олександровичу строк на касаційне оскарження.

3. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №13/5005/17189/2011 за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича.

4. Відмовити у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича про передачу справи №13/5005/17189/2011 на розгляд до Великої Палати Верховного Суду.

5. Касаційну скаргу та додані до неї документи (у тому числі оригінал квитанції №0.0..1 від 05.01.2019 на суму 1 000,00 грн. та оригінал квитанції від 21.02.2019 на суму 921,00 грн. (TS 205315)) повернути заявнику.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді І. В. Кушнір

Є. В. Краснов