РІШЕННЯ

м. Київ

12.03.2019Справа № 910/21647/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М., розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/21647/17

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування", м. Київ,

до приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім", м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_1, та

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2,

про відшкодування шкоди в порядку регресу 21 034,77 грн.

без участі представників учасників справи, у зв'язку з їх неявкою.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04.12.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - Компанія) до приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (далі - Товариство) про стягнення 21 034,77 грн. страхового відшкодування.

Компанія обґрунтовує позовні вимоги таким:

- 21.04.2016 позивачем (страховик) і ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 19959а6зда (далі - Договір), за умовами якого Компанія взяла на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП);

- 07.01.2017 о 23 год. 00 хв. у с. Софіївська Борщаговка Києво-Святошенського району Київської області, сталася ДТП, за участю застрахованого автомобіля «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, автомобіля марки «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження;

- ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_2 пункту 13.1 Правил дорожнього руху;

- постановою від 06.02.2017 зі справи № 396/573/17 ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в доход держави у розмірі 340 грн.;

- позивачем 19.01.2017 було складено страховий акт № АХА2186951 і розрахунок страхового відшкодування, відповідно до яких сума страхового відшкодування складає 22 034,77 грн.;

- позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, сплатив страхове відшкодування у сумі 22 034,77 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 20.01.2017 №299 886;

- цивільно-правова відповідальність власника «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, як страхувальника на момент ДТП була застрахована Товариством за полісом № АУ/7780624 за яким: франшиза складає 1 000 грн.; ліміт за шкоду майну - 50 000 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2017 (суддя Турчин С.О.) порушено провадження у справі № 910/21647/17 та призначено до розгляду на 18.01.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2018 постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі; підготовче засідання у справі № 910/21647/17 призначено на 08.02.2018.

Представник відповідача в судовому засіданні 08.02.2018 подав відзив на позовну заяву, клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи у справі та заявив клопотання про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2018 залучено до участі у справі № 910/21647/17 третю особу-1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 та третю особу-2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2018 було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (далі - Інститут), зупинено провадження у справі №910/21647/17 до отримання результатів судової експертизи.

01.08.2018 від Інституту до суду надійшов лист від 25.07.2018 № 15168/18-56/15169/18-54, в якому заступник директора Інституту Голікова Т.Д. просила суд надати письмову згоду на термін виконання судової експертизи, призначеної ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2018, понад два місяці; крім того, у вказаному листі Інститут просив Товариство протягом 45 календарних днів оплатити судову автотоварознавчу експертизу.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 07.08.2018 № 05-23/1369 призначено повторний автоматизований розподіл справи-замінника № 910/21647/17, в зв'язку із закінченням терміну повноважень у судді Турчина С.О.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справу-замінник №910/21647/17 передано судді Курдельчуку І.Д. для вирішення питання щодо погодження терміну виконання судової експертизи понад два місяці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2018 прийнято справу № 910/21647/17 до свого провадження; задоволено клопотання заступника директора Інституту Голікової Т.Д. про проведення судової автотоварознавчої експертизи у термін понад 60 календарних днів; надано згоду на продовження строку проведення судової автотоварознавчої експертизи до 90 календарних днів; зобов'язано Товариство протягом 45 календарних днів оплатити судову автотоварознавчу експертизу та подати експертній установі та суду докази, що підтверджують факт оплати.

28.12.2018 від Інституту до суду надійшов лист від 29.11.2018 №15168/18-56/15169/18-54 до якого додано матеріали справи № 910/21647/17, в якому повідомлено суд про залишення ухвали суду без виконання, оскільки оплата за проведення судової експертизи до Інституту на даний час так і не надійшла.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2018 поновлено провадження у справі № 910/21647/17; підготовче засідання призначено на 29.01.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 відкладено підготовче засідання на 21.02.2019 у зв'язку з неявкою в засідання представників учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/21647/17 до судового розгляду по суті 12.03.2019.

У судове засідання 12.03.2019 представники учасників справи не з'явилися, про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 12.03.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на позовну заяву, письмові пояснення третьої особи, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив та пояснення відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

21.04.2016 позивачем (страховик) і ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено Договір, за умовами якого Компанія взяла на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

07.01.2017 о 23 год. 00 хв. у с. Софіївська Борщаговка Києво-Святошенського району Київської області, сталася ДТП, за участю застрахованого автомобіля «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, автомобіля марки «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Так, постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області встановлено, що:

- 07.01.2017 о 23 год. 00 хв. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, по вул. Жилянській, 1 у с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, на слизькій .ділянці дороги не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який зупинився попереду, під керуванням водія ОСОБА_1 В результаті зіткнення в автомобілі «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, було пошкоджено задній бампер та задню кришку багажника, в автомобіля «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, - решітка радіатора, капот, передній бампер; своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- також, 07.01.2017 о 22 год. 04 хв. водій ОСОБА_1, керуючи власним автомобілем марки «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, по вул. Жулянській, 1 у с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, на слизькій дорозі не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем марки «Honda Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_5, який рухався попереду, під керуванням водія ОСОБА_4; в результаті зіткнення в автомобілі «Honda Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_4, було пошкоджено лакофарбове покриття, в автомобілі марки «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, - передній бампер; своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту «б» пунктів 2.3, і 12.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- суд дійшов висновку про те, що в дорожній ситуації, яка сталася 07.01.2017 винні обидва водії - ОСОБА_2 (ДТП о 23:00год.) та ОСОБА_1 (ДТП о 22:04год.), останні порушили правила дорожнього руху, внаслідок чого керовані ними транспортні засоби, а також транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_5 отримали механічні пошкодження.

Отже, постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.02.2017 зі справи № 396/573/17 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на них стягнення у виді штрафу в доход держави у розмірі по 340 грн.

Разом з тим, твердження відповідача про те, що відповідальність за ДТП, яка сталася 07.01.2017 о 23:00год. лежить на обох водіях не відповідають дійсності, оскільки саме на ОСОБА_2 судом було покладено відповідальність за ДТП, яка відбулася о 23:00год. та встановлено, що третя особа-2 порушила пункт 13.1 Правил дорожнього руху.

09.01.2017 ОСОБА_1 (страхувальник) звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та із заявою на виплату страхового відшкодування.

11.01.2017 фізичною особою-підприємцем Вовком С.Г. складено звіт №206/17 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, на замовлення Компанії, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 склала 22 8283,52 грн.

Фізичною особою-підприємцем Бахметом Р.К. 18.01.2017 виставлено ОСОБА_1 рахунок №АМСНС05874 на суму 22 034,77 грн.

19.01.2017 Компанією складено страховий акт № АХА2186951 і розрахунок страхового відшкодування, відповідно до яких сума страхового відшкодування складає 22 034,77 грн.

Позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, сплатив страхове відшкодування у сумі 22 034,77 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 20.01.2017 № 299 886.

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Водночас, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок.

Пунктом 36.4 статті 36 Закону передбачено право страховика у разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування (регламентна виплата безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Разом з тим, згідно зі статтею 21 Закону на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, як страхувальника, на момент ДТП була застрахована Товариством за полісом № АЕ/7780624, за якими ліміт по майну становив 50 000 грн., а франшиза - 1 000 грн.

Відповідач в обґрунтування заперечень на позов посилається на недостовірність відомостей, зазначених у ремонтній калькуляції, що долучена до звіту від 20.10.2017 №206/17, відсутність переліку робіт, використаних матеріалів та їх вартості у рахунку ремонтної організації від 18.01.2017 №АМСНС05874, а також ненадання позивачем акта фактично виконаних ремонтних робіт пошкодженого автомобіля. Також за розрахунком відповідача, коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номер НОМЕР_6, становить 0,7.

Заперечення відповідача щодо задоволення позовних вимог, зводяться по суті до непогодження з розрахунком ремонту транспортного засобу «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, у зв'язку з чим Товариством було подано клопотання про призначення у справі автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2018 було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Інституту, для встановлення дійсного розміру відновлювального ремонту транспортного засобу «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, внаслідок його пошкодження при ДТП, яка мало місце 07.01.2017, для визначення якого необхідні спеціальні знання; оплату витрат на проведення судової експертизи покладено на відповідача.

Проте, до Господарського суду міста Києва 28.12.2018 від Інституту повернулися матеріали справи №910/21647/17 із листом від 29.11.2018 №15168/18-56/15169/18-54 без виконання ухвали Господарського суду міста Києва 21.06.2018, в якому судовий експерт повідомив, що Товариством не оплачено вартість проведення судової експертизи.

Частиною четвертою статті 102 Господарського процесуального кодексу України у разі ухилення учасника справи від подання суду на його вимогу необхідних для проведення експертизи матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, що перешкоджає її проведенню, суд залежно від того, яка особа ухиляється, а також яке ця експертиза має значення, може визнати встановленою обставину, для з'ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні.

Таким чином, посилання відповідача на недостовірність розміру відновлювального ремонту транспортного засобу «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, не підтверджені судовою експертизою, а тому обставини, на які посилається відповідач, а саме щодо неправильності розміру страхового відшкодування (ремонту; коефіцієнту фізичного зносу) судом не визнаються.

Отже, особою, відповідальною за завдані у цьому випадку збитки, відповідно до Закону, у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є відповідач.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У разі, якщо цивільно-правова відповідальність особи застрахована, вона відповідає за заподіяну нею шкоду тільки у розмірі, який перевищує ліміт відповідальності страховика. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, та не відшкодовується шкода, пов'язана із втратою товарної вартості транспортного засобу, ці втрати підлягають відшкодуванню за рахунок особи, з вини якої заподіяна шкода.

Положеннями пунктів 7.36-7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої Наказом Фонду державного майна України та Мін'юсту, від 24.11.2003, № 142/5/2092 встановлено підстави та порядок розрахунку коефіцієнту фізичного зносу.

За змістом статті 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно з пунктом 35.1 статті 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Строки і порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені статтями 36, 37 Закону.

26.04.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про сплату страхового відшкодування; проте, відповідач залишив вказані вимоги без відповіді та належного реагування; страхове відшкодування не сплатив; доказів протилежного суду не подано.

Що ж до решти доводів і аргументів відповідача, які викладені у відзиві, то слід вказати таке.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Товариства та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки до яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням наведеного Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 21 034,77 грн. страхового відшкодування (фактичні витрати за мінусом суми франшизи) обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 178, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8; ідентифікаційний код 20474912) до приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (04053, м. Київ, вул. Артема, будинок 37-41; ідентифікаційний код 25201716), за участю третіх осіб, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; АДРЕСА_3), про відшкодування шкоди в порядку регресу 21 034,77 грн., задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (04053, м. Київ, вул. Артема, будинок 37-41; ідентифікаційний код 25201716) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8; ідентифікаційний код 20474912) 21 034 (двадцять одну тисячу тридцять чотири) грн. 77 коп. страхового відшкодування та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22.03.2019 .

Суддя І.Д. Курдельчук