УХВАЛА

21 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 917/1609/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Полтавської міської ради

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.02.2019 (у складі колегії суддів: Сіверін В.І. (головуючий), Терещенко О.І., Слободін М.М.)

та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 22.12.2018 (суддя Солодюк О.В.)

за заявою Фізичної особи-підприємця Дрозд Олени Іванівни

про вжиття заходів забезпечення позову

у справі № 917/1609/18

за позовом Фізичної особи-підприємця Дрозд Олени Іванівни

до Полтавської міської ради

про визнання незаконним і скасування рішення від 30.11.2018,

ВСТАНОВИВ:

04.03.2019 Полтавська міська рада (далі - Рада) звернулася безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.02.2019 та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 22.12.2018 у справі № 917/1609/18.

Касаційну скаргу Ради оформлено з дотриманням вимог, передбачених статтями 288, 290, 291 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).

Разом із цим, вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою суду Ради на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.02.2019 та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 22.12.2018, Суд виходить із такого.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги за змістом норм законодавства можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: Levages Prestations Services v. France від 23.10.1996; Brualla Gomes de la Torre v. Spain від 19.12.1997).

За змістом пункту 2 частини 2 статті 293 ГПК у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Отже, закон надає Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений в пункті 2 частини 2 статті 293 ГПК, що повністю узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, положеннями статті 129 Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.

Розглянувши матеріали касаційної скарги Ради на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.02.2019 та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 22.12.2018, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, зважаючи на таке.

У провадженні Господарського суду Полтавської області перебуває справа №917/1609/18 за позовом Фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) Дрозд О.І. до Ради про визнання незаконним і скасування рішення від 30.11.2018 "Про припинення подальшого розміщення стаціонарної тимчасової споруди - торговельного кіоску на перехресті вул. Стрітенська та вул. Небесної Сотні".

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 22.12.2018, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.02.2019, задоволено заяву ФОП Дрозд О.І. про забезпечення позову; зупинено дію рішення Ради (19 сесії 7 скликання) від 30.11.2018 "Про припинення подальшого розміщення стаціонарної тимчасової споруди - торговельного кіоску на перехресті вул. Стрітенська та вул. Небесної Сотні" до набрання законної сили судовим рішенням по суті у справі за позовом ФОП Дрозд О.І. до Ради про визнання незаконним і скасування зазначеного рішення Ради.

Не погоджуючись із ухвалою Господарського суду Полтавської області від 22.12.2018 і постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.02.2019, Рада звернулося до суду із касаційною скаргою, у якій просить зазначені судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ФОП Дрозд О.І. про забезпечення позову відмовити.

Узагальнені доводи скаржника зводяться до того, що судами попередніх інстанцій надано неправильну оцінку обставинам справи, оскаржені судові рішення ґрунтуються на припущеннях, а застосування судами пункту 10 частини 1 статті 137 ГПК є безпідставним.

Як убачається зі змісту оскаржених судових рішень у справі № 917/1609/18, суди першої та апеляційної інстанцій, оцінивши доводи, викладені у заяві ФОП Дрозд О.І., керуючись статтею 136, пунктом 10 частини 1 статті 137 ГПК, дійшли висновку наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 136 ГПК господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так i на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом частини 1 статті 137 ГПК позов забезпечується заходами, наведеними у пунктах 1-9, та іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини (пункт 10).

Вживаючи заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Ради (19 сесії 7 скликання) від 30.11.2018, суди першої та апеляційної інстанцій виходили, зокрема, з того, що: оспорюване рішення Ради щодо демонтажу споруди позивача ФОП Дрозд О.І. не виконано, а тому цю споруду може бути демонтовано Інспекцією по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста; відсутність в оспорюваному рішенні Ради конкретного строку щодо проведення демонтажу вказує на те, що демонтаж може бути проведено у будь-який час; здійснення демонтажу по суті знищить власність позивача, правомірність розміщення якої є предметом судового розгляду, а тому невжиття судом заходів забезпечення позову у цій справі істотно ускладнить чи навіть унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у випадку задоволення позовних вимог ФОП Дрозд О.І. у цій справі.

Правильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм статей 136, 137 ГПК при ухваленні оскаржених судових рішень є очевидним і не викликає розумних сумнівів у суду касаційної інстанції.

Доводи Ради щодо невідповідності оскарженої ухвали Господарського суду Полтавської області від 22.12.2018 вимогам, встановленим статтею 4 ГПК до виконавчого документа, не можуть бути взяті до уваги, оскільки зазначена стаття процесуального закону таких вимог не містить, а наявність в оскарженій ухвалі суду наведених у касаційній скарзі недоліків не порушує прав Ради і не є підставою для скасування касаційним судом законної по суті ухвали суду першої інстанції.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про визнання касаційної скарги Ради необґрунтованою та відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 917/1609/18.

Керуючись статтями 234, 235, 287, пунктом 2 частини 2 статті 293 ГПК, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 917/1609/18 за касаційною скаргою Полтавської міської ради на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.02.2019 та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 22.12.2018.

2. Копію цієї ухвали, оригінал касаційної скарги разом із доданими до скарги матеріалами на 11 аркушах (у тому числі платіжне доручення про сплату судового збору від 27.02.2019 № 109 на суму 1921,00 грн) надіслати скаржникові.

3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. С. Берднік

Судді: І. С. Міщенко

В. Г. Суховий