РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2019Справа № 910/16012/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., при секретарі судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Інтеграл Буд»

про розірвання договору

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Інтеграл Буд" про розірвання договору.

Позовні вимоги обґрунтовані істотною зміною обставин у правовідносинах між сторонами за договором поставки №ЗалК-Д-2016-255 від 20.09.2016, з огляду на що позивач просить суд розірвати договір поставки №ЗалК-Д-2016-255 від 20.09.2016 з 20.09.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 суд ухвалив: позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: зазначення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи; надання доказів які підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви № 123юр/2018 від 27.11.2018; встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом семи днів з дня вручення даної ухвали.

07.12.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи категорію та складність справи, дана справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 22.01.2019.

У підготовче засідання 22.01.2019 з`явився представник позивача, представники відповідача не з`явилися, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 19.02.2019.

У підготовче засідання 19.02.2019 з`явився представник позивача, представники відповідача не з`явилися, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Представник позивача просив суд надати час для уточнення підстав позовних вимог.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду у підготовчому засіданні 19.02.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 12.03.2019.

12.03.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з підстав того, що 11.03.2019 між Публічним акціонерним товариством "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" та адвокатом Баштою М.І. укладено договір про надання правничої допомоги, відтак, новий представник не обізнаний із суттю даного спору.

У підготовче засідання 12.03.2019 представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Розглянувши в підготовчому засіданні клопотання позивача про відкладення розгляду справи, суд зазначає, що позивачем не наведено тих обставин, наявність яких в силу ст. 183 Господарського процесуального кодексу України є підставою для відкладення підготовчого засідання, у зв'язку з чим у задоволенні клопотання позивача судом відмовлено.

У підготовчому засіданні 12.03.2019 судом з'ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 19.03.2019.

19.03.2019 до відділу діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, найменуванням позивача є наступне - Акціонерне товариство «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат». З огляду на наведене, факт зміни найменування позивача судом встановлено.

У судове засідання 19.03.2019 представники сторін не прибули, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 19.03.2019, за відсутності представників сторін, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.

У встановлений судом строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 19.03.2019 судом було прийнято, складено та підписано скорочене рішення.

З'ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

20.09.2016 між позивачем (постачальником) та відповідачем (покупцем) укладено договір поставки №ЗАлК-Д-2016-255 (далі - Договір поставки), відповідно до якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти і оплатити на умовах даного договору красний шлам глиноземного виробництва.

Пунктом 3.2. Договору поставки передбачено, що датою поставки (відвантаження) товару вважається дата виписки видаткових накладних.

Розрахунки за поставлений товар здійснюються на умовах відстрочки платежу до 10 банківських днів шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника на підставі виставленого постачальником рахунку (п. 5.1. Договору поставки).

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов висновку, що вказаний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до видаткової накладної №Z-00000036 від 21.04.2017 позивачем відпущено, а представником відповідача отримано товар - червоний шлам - на суму 10200000,00 грн. Вказана видаткова накладна підписана представниками сторін та скріплена їх печатками.

Як зазначав позивач, відповідачем за поставлений товар було сплачено лише 70000,00 грн.

Також, як зазначав позивач, вказаний товар було передано позивачеві відповідно до договору відповідального зберігання №ЗАлК-Д-2017-75 від 21.04.2017.

Так, до матеріалів справи позивачем долучено копію укладеного між позивачем (зберігачем) та відповідачем (поклажодавцем) договору відповідального зберігання №ЗАлК-Д-2017-75 від 21.04.2017, відповідно до якого поклажодавець передає майно (красний шлам глиноземного виробництва), а зберігач приймає його на відповідальне зберігання протягом строку цього договору, а також долучено копію акту приймання-передачі від 21.04.2017.

Судом встановлено, що відповідно до листа від 13.02.2018 №011-0124, адресованого відповідачу, позивач зазначив, що оскільки предметом Договору поставки є поставка червоного шламу глиноземного виробництва, що є відходами 3 класу небезпеки, позивач просив відповідача надати усі дозвільні документи для поводження з даними матеріалами; листом від 21.02.2018 №011-0146, адресованого відповідачеві, позивач зазначив, що оскільки предметом Договору поставки є поставка червоного шламу глиноземного виробництва, що є відходами 3 класу небезпеки, та враховуючи, що не були надані усі дозвільні документи для поводження з даними матеріалами, позивач відзиває переданий товар; листом від 21.11.2018 №011-0832 позивач просив вважати Договір поставки розірваним (докази направлення вказаних листів долучені до позову).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що жодної відповіді на вказані листи позивач не отримав, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом про розірвання Договору поставки з 20.09.2016.

При цьому, щодо правових підстав розірвання Договору поставки, позивач посилався на ст. 652 ЦК України, ст. 188 ГК України.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу положень статей 3 та 627 Цивільного кодексу України одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників.

Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з приписами ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Як встановлено судом, відповідно до листа від 13.02.2018 №011-0124, адресованого відповідачу, позивач зазначив, що оскільки предметом Договору поставки є поставка червоного шламу глиноземного виробництва, що є відходами 3 класу небезпеки, позивач просив відповідача надати усі дозвільні документи для поводження з даними матеріалами; листом від 21.02.2018 №011-0146, адресованого відповідачеві, позивач зазначив, що оскільки предметом Договору поставки є поставка червоного шламу глиноземного виробництва, що є відходами 3 класу небезпеки, та враховуючи, що не були надані усі дозвільні документи для поводження з даними матеріалами, позивач відзиває переданий товар; листом від 21.11.2018 №011-0832 позивач просив вважати Договір поставки розірваним.

Разом з тим, оскільки умовами Договору поставки та нормами законодавства не встановлено права на односторонню відмову продавця від такого договору, відсутні підстави вважати, що за наслідком направлення позивачем листа від 21.11.2018 №011-0832 Договір поставки є розірваним за односторонньою відмовою позивача від такого договору.

При цьому, частиною 1 ст. 652 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Розірвання договору з цієї підстави на вимогу заінтересованої сторони в судовому порядку можливе за наявності умов, вказаних у частині другій статті 652 Цивільного кодексу України, а саме:

в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не лише з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин.

Так, оскільки серед правових підстав розірвання Договору поставки позивач посилався саме на ст. 652 ЦК України, суд доходить висновку, що позовні вимоги про розірвання Договору поставки обґрунтовані саме істотною зміною обставин у правовідносинах між сторонами за цим договором.

Разом з тим, позивачем не надано обґрунтувань та доказів на підтвердження істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні Договору поставки, як підстави для розірвання цього договору.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наведених обставин, відсутні підстави для задоволення вимог про розірвання Договору поставки з підстав, заявлених у позові. Крім того, позивач просить суд розірвати Договір поставки з 20.09.2016, однак, в силу ст. 653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобовґязання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

З огляду на наведене, позов Акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" про розірвання Договору поставки з 20.09.2016 не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на позивача у зв'язку з відмовою в позові.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 21.03.2019

Суддя Ю.В. Картавцева