ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" березня 2019 р.Справа № 922/592/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши заяву ТОВ "АПК "Садовод" вх. №5107 від 26.02.2019) по справі

за позовом Регіонального Відділення Фонду державного майна по Харківській області, 61057, м. Харків, м-н Театральний, 1, код 23148337

до Товариства з обмеженою відповідальністю АПК "Садовод", 61002, м. Харків, вул. Мироносицька, 43, код 30892399

про стягнення 203 600,00 грн.

за участю представників:

позивача ОСОБА_2 за довіреністю № 07 від 04.01.19

відповідача ОСОБА_3 за довіреністю б/н від 04.09.18

ВСТАНОВИВ:

Регіональне Відділення Фонду державного майна по Харківській області звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ТОВ "АПК "Садовод" до державного бюджету 203 600,00 грн. збитків.

Ухвалою суду від 21.02.2019 було залишено позов без розгляду.

26.02.2019 ТОВ "АПК "Садовод" звернулося до суду з заявою (вх. № 5107) про вирішення питання щодо розподілу судових витрат, які складаються з витрат ТОВ "АПК "Садовод" на правничу допомогу та вартості судової експертизи в розмірі 59 904,00 грн.

Частинами 5 та 6 ст. 130 ГПК України, встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, повязаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - пятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у звязку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Розгляд заяви було призначено на 07.03.2019.

Нормами ГПК України встановлено 15 денний строк розгляду відповідної заяви з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, який спливає 08.03.2019, який є вихідним днем.

Разом з цим, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод судові справи мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. Водночас, розумний строк - це найкоротший строк розгляду і вирішення господарської справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у господарсько-правових відносинах. Однак, суд зазначає про те, що призначення судового засідання з розгляду заяви в межах процесуального строку, не забезпечує належного судового захисту учасників справи, а тому приймаючи до уваги необхідність подання позивачем пояснень згідно заяви відповідача, з огляду на те, що 08.03.2019 є вихідним днем, суд, за для забезпечення дотримання прав сторін на судовий захист, дійшов висновку про те, що розумним строком розгляду заяви відповідача по суті є 11.03.2019, який надасть можливість учасникам справи скористатись всіма можливими способами процесуального захисту, а відтак, суд оголосив перерву в судовому засіданні з розгляду заяви на 11.03.2019.

Позивач надав суду заперечення на заяву відповідача (вх. № 5986 від 11.032019). Вважає її незаконною та необґрунтованою, у зв'язку з не дотриманням принципу пропорційного об'єму витраченого часу на зібрання доказової бази кваліфікованим фахівцем та складанням процесуальних документів. Зазначає, що повний розмір відшкодування витрат на правову допомогу адвокатом не відповідають складності справи й ціні позову та є завищеними в порівнянні з вартістю аналогічних послуг у вказаному регіоні.

Відповідачем надані пояснення до своєї заяви (вх. № 5961 від 11.03.2019) згідно яких підтримує вимоги заяви, вважає, що позивачем було порушено приписи статті 42 ГПК України, виражені у тому, що позивач (його представник) не зявився у судове засідання, незважаючи на належне повідомлення про час, дату і місце розгляду справи, наслідком чого стало залишення позову без розгляду, а відповідачем у встановлені законом строки було подано належні докази понесених судових витрат з метою скористатися своїм правом на їх компенсацію.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Протокольними ухвалами від 11.03.2019 заперечення відповідача та пояснення позивача були залучені до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти покладення на нього, заявлених відповідачем витрат.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заяву.

Вирішуючи заяву ТОВ "АПК "Садовод" вх. № 5107 від 26.02.2019 про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного.

В своїй заяві відповідач просить суд ухвалити додаткове рішення, в якому вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 59 904,00 грн. (пятдесят девять тисяч девятсот чотири грн. 00 коп.), та покласти їх на позивача.

Згідно наступних пояснень (вх. № 5961 від 11.03.2019) відповідач вказав, що його судові витрати у справі № 922/592/17 в суді першої інстанції підтверджені доказами, становлять 59 904,00 грн. та складаються з витрат на правову допомогу (вивчення матеріалів справи, надання усних консультацій, вивчення та узагальнення судової практики, підготовка відзиву на позовну заяву у справі, підготовка пояснень та інших процесуальних документів, подання до суду, відправка копій процесуальних документів позивачу, представництво в Господарському суді, інші юридичні послуги, повязані з провадженням у справі) в розмірі 50 000,00 грн. та витрат повязаних з проведенням експертизи у розмірі 9 904,00 грн.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 232 ГПК України, судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази. Процедурні питання, повязані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Слід зазначити, що залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду по суті вимог в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Згідно ч. 2 ст. 226 ГПК України, про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Беручи до уваги, що в ухвалі господарського суду Харківської області від 21.02.2019 по справі № 922/592/17 судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат відповідача, про які ним було заявлено у встановлені строки, суд вважає за необхідне ухвалити додаткову ухвалу в порядку ст. 244 ГПК України.

Таким чином, заява ТОВ "АПК "Садовод" в частині ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та проведенням експертизи.

ТОВ «АПК «САДОВОД» на вимогу пункту 9 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України було подано попередній розрахунок суми судових витрат, а в подальшому й відповідну заяву.

Відповідач з огляду на положення ст.ст. 123, 126, 130, 162, 226 Господарського процесуального кодексу України, а також надані в суді першої інстанції документи, вказує на підтвердження належними та допустимими доказами понесені витрати адвоката на надання правничої допомоги у зв'язку з розглядом справи № 922/592/17 в розмірі 50 000,00 грн.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з положеннями ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджені Звітно-виборним з'їздом адвокатів України 09.06.2017, необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом, 03.01.2017 року між ТОВ «АПК «САДОВОД» (Клієнт за Договором), відповідач у справі № 922/592/17 і АО «ЛОУ УОЛВС» (Адвокатське обєднання за Договором) було укладено договір № 311217/СВ про надання правової допомоги (далі - Договір) відповідно до якого Адвокатське обєднання приймає на себе зобовязання, зокрема, по наданню послуг з представництва у встановленому порядку інтереси Клієнта в судових органах, зокрема господарських судах, судах загальною юрисдикції, адміністративних судах, а також в інших органах від час розгляду правових спорів.

20 лютого 2017 року між ТОВ «АПК «САДОВОД» і АО «ЛОУ УОЛВС» було укладено Додаткову угоду № 1 (далі - Додаткова угода), відповідно до якої Адвокатське обєднання бере на себе зобовязання з вивчення матеріалів справи № 922/592/17, надання усних консультацій, вивчення та узагальнення судової практики, підготовки відзиву на позовну заяву у справі № 922/592/17, підготовка пояснень та інших процесуальних документів, подання до суду, відправка копій процесуальних документів позивачу, представництво у встановленому порядку інтересів Клієнта в Господарському суді у справі № 922/592/17, інші юридичні послуги, повязані з провадженням у справі № 922/592/17.

Відповідно до Додаткової угоди було встановлено вартість робіт та послуг, які надаються Адвокатським обєднанням: 50 000,00 грн. (ПДВ не передбачено).

В підтвердження наданих за Договором послуг є підписаний акт прийому-здачі наданих послуг за Договором № 311217/СВ про надання правової допомоги від 03.01.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В супереч вимогам ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, відповідачем не було подано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

ОСОБА_4 приймання-передачі наданої правової допомоги від 21.02.2019 суд встановив, що він також не відповідає цим вимогам, містить лише загальний опис робіт, а саме :

1. Вивчення матеріалів справи - без зазначення витраченого на це часу адвокатом; кількості разів прибуття адвокату до суду для ознайомлення з матеріалами справи; відомостей про вартість надання таких послуг, встановлених згідно з визначенням затрачених адвокатом годин такої роботи та встановлених розцінок.

ОСОБА_3 того, як свідчать матеріали справи, до 10.09.2018 інтереси відповідача представляли інші особи, які діяли на підставі виданих довіреностей, та в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують їх статус адвоката та те, що вони діяли саме в рамках надання послуг згідно договору № 311217/СВ від 03.01.2017 та додаткової угоди до нього № 1 від 20.02.2017.

Більш того, згідно відомостей, внесених до журналу обліку заяв про надання доступу до матеріалів справ та судових рішень, 10.03.2017 з матеріалами справи ознайомлювався представник відповідача ОСОБА_5 (аркуш 15 журналу), 31.07.2017 з матеріалами справи ознайомлювався представник відповідача ОСОБА_6 (аркуш 17 журналу), при цьому, сам адвокат, ОСОБА_3, яким, як зазначається в заяві й надавалися послуги, не звертався до суду жодного разу з заявою про ознайомлення з матеріалами справи та матеріали справи відсутні відмітки про ознайомлення адвоката з матеріалами справи, такі відмітки не внесені й в журнал обліку заяв про надання доступу до матеріалів справ та судових рішень.

Таким чином, вищевикладене спростовує надання таких послуг, як вивчення матеріалів справи адвокатом.

2. Надання усних консультацій - без зазначення витраченого адвокатом на це часу; вартості надання таких послуг адвокатом, встановлених згідно з визначенням затрачених адвокатом годин такої роботи; кількості проведених консультації, необхідності їх проведення та зазначення в чому вони полягали, що взагалі унеможливлює встановлення судом факту, що вони стосувалися саме розгляду справи № 922/592/17, а не будь-яких інших питань.

3. Вивчення та узагальнення судової практики - без зазначення витраченого адвокатом на це часу; вартості надання таких послуг адвокатом, встановлених згідно з визначенням затрачених адвокатом годин такої роботи та встановлених адвокатом розцінок на такі послуги; кількості затрачених годин; зазначення які саме судові рішення вивчалися та яких судів.

Більш того, слід зазначити, що жодний з відзивів, клопотань, пояснень, тощо, які подавалися відповідачем до суду, не містять посилань на наявність або відсутність судової практики з розгляду подібних спорів, що також ставить під сумнів даний пункт акту прийому-здачі наданих послуг.

4. Пункт 4 - підготовка відзиву на позовну заяву, пункт 5 - підготовка пояснень та інших процесуальних документів, як і п. 7 відправка копій процесуальних документів позивачу, також, як і інші пункти акту не містять відомостей про затрачений на це адвокатом час; не містять відомостей про вартості надання таких послуг адвокатом, встановлених згідно з визначенням затрачених адвокатом годин такої роботи та тарифами Адвокатського об'єднання або самого адвоката; інформації щодо кількості затрачених на це годин та, можливої вартості транспортних витрат адвоката на прибуття до поштового відділення для відправки. ОСОБА_3 того, з поданого акту взагалі не зрозуміло та не зазначено які саме процесуальні документи готував адвокат.

5. В пункті 6 - подання до суду та в пункті 9 інші юридичні послуги, взагалі не зазначено що саме включено в ці послуги, в чому полягали ці послуги та як вони пов'язані з справою №922/592/17; не зазначені види виконаних робіт та кількість затраченого на їх виконання часу.

6. Щодо пункту про представництво інтересів клієнта в суді (п. 8 акту), то слід зазначити, що поданий до суду акт не містить ні врахування часу прибуття до суду та часу підготовки до такого представництва, ні часу знаходження в суді як і самої вартості цих послуг, інших витрат, таких, як транспортні витрати адвоката на прибуття до суду, акт також не містить.

При цьому, судом встановлено, що правнича допомога відповідачу адвокатом в суді була надана в період часу з 10.09.2018 (перша участь адвоката в підготовчому засіданні) та як вбачається з матеріалів справи, за вказаний період часу відповідач, в особі адвоката приймав участь лише у 4 судових засіданнях з розгляду справи місцевим господарським судом. Час проведення судового засідання 10.09.2018, на якому був присутній адвокат, становить 3 хвилини; судового засідання 06.11.2018, на якому був присутній адвокат, становить 27 хвилин; судового засідання 28.01.2019, на якому був присутній адвокат, становить 22 хвилини; судового засідання 21.02.2019, на якому був присутній адвокат, становить 11 хвилин.

Тобто, навіть при наданні б відповідачем до своєї заяви детального розрахунку таких послуг, суд зазначає, що адвокатом не було затрачено значної кількості годин на представництво інтересів відповідача в суді.

ОСОБА_3 того, попередній розрахунок судових витрат, який подавався відповідачем до свого відзиву (а.с. 106, т. 2) як і сам акт, поданий в підтвердження наданих послуг, також, не містить навіть приблизного детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Статтею 16 ГПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відповідно порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги; при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

А враховуючи ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджені Звітно-виборним з'їздом адвокатів України 09.06.2017, необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

З цього приводу слід зазначити, що відповідачем до матеріалів справи не подано жодних відомостей про час затрачений адвокатом на надання правничої допомоги, пов'язаної з розглядом справи № 922/592/17, про кваліфікацію та адвокатський досвід або науково-теоретичну підготовку, що обумовлює заявлений розмір витрат.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що не зазначення в акті прийому-передачі наданих послуг детального опису робіт, видів виконаних робіт та кількості затраченого на їх виконання часу викликає сумнів щодо наданих послуг, а окремі позиції, взагалі, свідчать про невідповідність наданої адвокатом інформації.

Також, відповідачем в підтвердження понесених витрат надано до матеріалів справи платіжне доручення від 26.02.2019 р. № 44, згідно якого, ним було сплачено 50 000 грн. на виконання договору про надання правової допомоги від 03.01.2017 р. № 311217/СВ, яким в свою чергу передбачено взагалі ведення справ відповідача. Зазначене платіжне доручення не містить відомостей про те, за що саме сплачуються витрати та посилання на додаткову угоду №1 або акт прийняття-здачі наданих послуг від 21.02.2019, що ставить під сумнів доводи відповідача про те, що ці кошти були сплачені саме за надання правової допомоги по справі № 922/592/17.

Таким чином, за результатами дослідження матеріалів справи, суд встановив, що надані відповідачем в підтвердження своєї заяви, докази не є достатніми доказами в розумінні статей 79 та 126 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджують обсяг наданих послуг з детальним їх описом в акті здачі-прийняття робіт та їх вартість у розмірі 50 000 грн., у зв'язку з чим дійшов висновку, про відмову в покладенні цих витрат на позивача.

Вирішуючи питання щодо покладення судових витрат відповідача по сплаті вартості експертизи в розмірі 9 904,00 грн., суд зазначає наступне.

Частиною 6 пункту 6.1. Постанови пленуму ВГСУ від 21.02.2013 р. № 7, яка є чинною, передбачено, що у вирішенні питань щодо відшкодування витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду господарським судам необхідно враховувати викладене в пункті 23 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", яка також є чинною.

Положеннями пункту 23 встановлено, що відповідно до частини третьої і четвертої статті 15 Закону витрати на проведення судових експертиз науково- дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

У застосуванні відповідних законодавчих приписів господарським судам рекомендується виходити з такого.

Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи. У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Аналогічним чином суд має діяти в разі повернення матеріалів справи з експертної установи через несплату вартості експертизи.

Після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу господарським судом на загальних підставах, визначених положеннями ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, судова експертиза, яка проводилась у рамках судової справи № 922/592/17, та за яку було сплачено відповідачем 9 904,0 грн. була призначена саме за клопотанням відповідача (під час вирішення вказаного питання, позивач заперечував необхідність її проведення).

Також висновок експертизи не досліджувався судом та не ставився ні відповідачем ні позивачем в основу своєї позиції по справі, а самим відповідачем в подальшому, було заявлено інше клопотання про зупинення провадження по справі № 922/592/17 до розгляду пов'язаної з нею іншої справи.

ОСОБА_3 того, до проведення експертизи згідно ухвали від 22.08.2017, оплата вартості якої є предметом розгляду в рамках даної заяви, судом ухвалою від 21.03.2017 вже призначалася експертиза і також за клопотанням відповідача, яка була повернута до суду без виконання, в тому числі і з вини відповідача, яким не було сплачено її вартості.

За таких обставин, суд вважає за необхідне застосувати до цих витрат вимоги п. 3 ч. 5 ст. 129 ГПК України, якими встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує зокрема, поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.

ОСОБА_3 того, навіть, якщо висновок експерта не втратив актуальність для розгляду по суті справи №922/592/17 та досліджувався судом та ставився в основу судового рішення, слід зазначити, що за результатами проведеної експертизи було вказано про незадовільний технічний стан об'єкту нерухомого майна, його знос на 47 %, без встановлення при цьому в даному висновку необґрунтованих або незаконних дій позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог заяви щодо стягнення з позивача витрат на проведення експертизи в розмірі 9 904,00 грн. та покладенні цих витрат, також, на відповідача.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в ухвалі, позаяк не покладаються судом в її основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). ОСОБА_3 того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2, 13, 14, 15, 42, 74, 86, 123, 129, 130, 232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ТОВ "АПК "Садовод" вх. № 5107 від 26.02.2019 в частині ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат ТОВ "АПК Садовод" задовольнити.

В частині покладенні судових витрат ТОВ "АПК "Садовод" у розмірі 59 904,00 грн. на Регіональне Відділення Фонду державного майна по Харківській області -відмовити.

Витрати ТОВ "АПК Садовод" на професійну правничу допомогу в розмірі 50000,00 грн. та витрати пов'язані із проведенням судової експертизи у розмірі 9904,00 грн. покласти на відповідача -ТОВ "АПК Садовод".

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складено та підписано 13.03.2019.

Суддя ОСОБА_1