УХВАЛА

18 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 908/2474/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пєскова В.Г. - головуючого, Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю " ПКК" Спецбудналадка",

відповідач - Фізична особа-підприємець Ковнір Ольга Миколаївна,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ТД "ТРИАНОН" (заявник апеляційної скарги)

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 28.01.2019

у складі колегії суддів: Кузнецова В.О. (головуючий), Чус О.В., Вечірка І.О.

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПКК "Спецбудналадка"

до Фізичної особи-підприємця Ковнір Ольги Миколаївни

про визнання договору та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

18.02.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю ТД "ТРИАНОН" (далі - ТОВ ТД "ТРИАНОН") подано касаційну скаргу на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 28.01.2019 у справі № 908/2474/13.

07.03.2019 зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів Верховного Суду у складі: головуючого Пєскова В.Г., суддів: Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги ТОВ ТД "ТРИАНОН" Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо:

1) Верховний Суд вже викладав у своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку; або

2) правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 29.08.2013 у даній справі позовні вимоги задоволені повністю. Укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - котеджу для відпочинку літ. А-2, загальною площею 772,9 кв.м., в т.ч.: загальна площа котеджу літ. А-2 з терасами 1081,2 кв.м., розташованого за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт. Кирилівка, вул. Коса Пересип, 136/2, між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПКК "Спецбудналадка" та ФОП Ковнір Ольгою Миколаївною; стягнуто з відповідача на користь позивача 1 147 грн судового збору.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ТОВ ТД "ТРИАНОН" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення господарського суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заявником апеляційної скарги також було заявлено письмове клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

28.01.2019 ухвалою Центрального апеляційного господарського суду відмовлено ТОВ ТД "ТРИАНОН" у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Відмовлено ТОВ ТД "ТРИАНОН" у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.08.2013 у справі №908/2474/13. Апеляційну скаргу повернуто заявникові без розгляду.

У поданій касаційній скарзі скаржник зазначає, що заявник (ТОВ ТД "ТРИАНОН"), права та законні інтереси якого зачіпає рішення Господарського суду Запорізької області від 29.08.2013 про задоволення позовних вимог повністю, подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду. 28.01.2019 апеляційний суд прийняв ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, відмовивши скаржнику у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне провадження. Позивач вважає, що судом при прийнятті оскаржуваної ухвали від 28.01.2019 було порушено норми процесуального права, у зв'язку з чим ухвала повинна бути скасована, а справа направлена для продовження розгляду до апеляційного господарського суду. Скаржник вказує, що порушення норм процесуального права призвело до фактичного позбавлення заявника права на справедливий судовий розгляд справи, зокрема: суд не застосував статтю 93 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, о діяла на момент розгляду справи) та пункту 13 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції), неправильно застосував пункт 1 частини другої статті 261 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції), порушив статтю 236 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції).

Розглянувши матеріали справи № 908/2474/13 та матеріали касаційної скарги ТОВ ТД "ТРИАНОН" (заявник апеляційної скарги), колегія суддів Касаційного господарського суду зазначає наступне.

З матеріалів справи № 908/2474/13 вбачається, що як на поважну причину пропуску процесуального строку на подання апеляційної скарги, заявник посилався на те, що він виявив бажання стати власником спірного майна у 2018 році, про оскаржуване рішення йому стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень тільки 10.01.2019.

При цьому, апелянт вказував, що право власності на пансіонат відпочинку батьків та дітей "Аквамарин", яке на момент укладення попереднього договору від 25.05.2018 було зареєстровано за ТОВ "ФК Дніпрофінансгруп", 23.07.2018 було скасовано Департаментом державної реєстрації Міністерства юстиції України, але це все мало місце після укладення попереднього договору купівлі-продажу нерухомості 25.05.2018 та після дати ймовірного укладення основного договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке було призначено на 25.06.2018 і яке відбулось з причини задвоєної реєстрації права власності (об'єкт зареєстрований одразу за ТОВ "ФК Дніпрофінансгруп" та ТОВ "ПКК "Спецбудналадка").

Відповідно до наданої апелянтом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності право власності позивача на підставі оскаржуваного рішення Господарського суду Запорізької області від 29.08.2013 на спірний об'єкт нерухомості було зареєстровано 06.12.2016.

Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що загальними засадами державної реєстрації прав є відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Отже, саме з 06.12.2016 відомості про оскаржуване рішення є загальнодоступними та відомими.

До апеляційної скарги заявником додано попередній договір від 25.05.2018, укладений між ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" (продавець) та ТОВ ТД "ТРИАНОН" (покупець), за умовами якого сторони зобов'язуються в строк до 25.06.2018 укласти договір купівлі-продажу (основний договір) 981/1000 часток пансіонату відпочинку (база відпочинку) батьків та дітей "Аквамарин", що розташований за адресою: Запорізька область, Якимівський район, с.м.т. Кирілівка, вул.Коса Пересип, буд.13б.

Отже заявник мав бути обізнаним про наявне рішення суду ще у червні 2018 року, а тому поважність причин пропуску 20-ти денного строку на апеляційне оскарження спростовано наданими апелянтом доказами.

З матеріалів справи № 908/2474/13 вбачається, що заявник апеляційної скарги не є стороною по даній справі та не був залучений до складу її учасників. При цьому, апелянт на момент розгляду справи в 2013 році не відносився до кола осіб, що мали бути повідомленими про розгляд справи або залученими до участі в ній, оскільки оспорюване рішення суду на момент його винесення не стосувалося прав та обов'язків заявника (Правова позиція Верховного Суду у складі колегії судді Касаційного господарського суду викладена у постанові від 02.10.2018 у справі № 908/2474/13).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані."

Згідно з частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України № 2147-VІІI від 03.10.2017) суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд може визнати поважними причинами пропуску процесуального строку лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.06.2018 у справі №915/1237/14.

Відповідно до статті 261 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України № 2147-VІІI від 03.10.2017) суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними. Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов'язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Враховуючи викладене, колегія суддів Касаційного господарського суду погоджується з висновком апеляційного господарського суду, що підстави пропуску строку на апеляційне оскарження вказані апелянтом в клопотанні не є поважними, на нього не розповсюджуються виключення, які зазначені в частині другій статті 261 Господарського процесуального кодексу України, що стосуються можливості відновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, з моменту прийняття якого сплив строк понад одного року.

З огляду на викладене, правильне застосування Центральним апеляційним господарським судом норм Господарського процесуального кодексу України під час прийняття ухвали від 28.01.2019 про відмову ТОВ ТД "ТРИАНОН" у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.08.2013 у справі №908/2474/13 та повернення апеляційної скарги заявникові без розгляду, є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм.

За змістом пункту 2 абзацу першого частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ТД "ТРИАНОН" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 28.01.2019 у справі № 908/2474/13, оскільки правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 234, пунктом 2 абзацу 1 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ТД "ТРИАНОН" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 28.01.2019 у справі № 908/2474/13.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Г. Пєсков

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Я. Погребняк