УХВАЛА

м. Київ

22.03.2019Справа № 910/3338/19

за позовом Спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Сапсан-спорт»

до Київського квартирно-експлуатаційного управління

про визнання договору укладеним

Суддя Мельник В.І.

Представники: без виклику

Суть спору:

Спільне Підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Сапсан-спорт" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Київського квартирно-експлуатаційного управління про визнання договору укладеним.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на думку позивача відповідачем порушено переважне право позивача, передбачене ст. 777 Цивільного кодексу України шляхом невизнання права останнього на поновлення договору оренди, ухилення від підписання нового договору, а також орендарю перешкод у користуванні орендованим майном.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2019 відкрито провадження у справі №910/3338/19 та призначено підготовче засідання на 15.04.2019.

21.03.2019 відділом діловодства суду від представника позивача отримано заяву про відвід судді Мельника В.І.

Розглянувши заяву позивача про відвід судді Мельника В.І. від розгляду справи №910/3338/19, суд дійшов наступного висновку.

Заява мотивована тим, що суддею Мельник В.І. було постановлено рішення у справі №910/17106/17 за позовом СП у формі ТОВ «Сапсан-спорт» до Київського квартирно-експлуатаційного управління та Громадської організації «Асоціація ветеранів та учасників бойових дій «Купол» про визнання договору оренди недійсним, в якому суддею відхилено аргументи сторін.

У відповідності до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо : він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв.

Європейський суд з прав людини неодноразово повторював, що з метою вирішення, чи може суд вважатися "безстороннім" у розумінні цього положення мають бути застосовано два критерії: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання певного судді у конкретній справі, а другий - у з'ясуванні того, чи забезпечував суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу (рішення у справі "Фельдман проти України", №76556/01 та №38779/04, від 08.04.2010).

Отже, з огляду на практику Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права, забезпечуючи гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право кожного на "суд, встановлений законом" суд має враховувати як об'єктивні, так і суб'єктивні критерії поняття безсторонності.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини, у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" від 3 травня 2007 року суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Відповідно до рішення у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.10.2010, для забезпечення неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, об'єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов'язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

З огляду на викладене, враховуючи, що заявником на даний період склалася позиція, що склад суду в особі судді Мельника В.І. не може вважатися неупередженим та об'єктивним , з метою забезпечення основоположних принципів господарського судочинства, як-то: рівність перед законом і судом, змагальність сторін, передбачених ст. ст. 7, 13 ГПК України, а також задля уникнення можливих сумнівів в учасників справи щодо об'єктивності та неупередженості судді в розгляді даної справи, суд приходить до висновку про задоволення відводу судді Мельника В.І. від розгляду справи №910/3338/19.

За змістом ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

У відповідності до ч. 1 ст. 40 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 35, 38-39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Спільного Підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Сапсан-спорт» про відвід судді Мельника В.І. задовольнити.

2. Відвести суддю Мельника В.І. від розгляду справи №910/3338/19 за позовом Спільного Підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Сапсан-спорт» до Київського квартирно-експлуатаційного управління» про визнання договору укладеним.

3. Матеріали справи №910/3338/19 за позовом Спільного Підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Сапсан-спорт» до Київського квартирно-експлуатаційного управління» про визнання договору укладеним передати уповноваженому працівнику Господарського суду міста Києва для вирішення питання про повторний автоматичний розподіл справи.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В.І. Мельник