УХВАЛА

м. Київ

14.03.2019Справа № 910/15473/18

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пермус» про відвід судді Кирилюк Т.Ю. від розгляду справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пермус»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» та Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк»

про визнання частково недійсними договорів

Господарський суд міста Києва у складі

судді Спичака О.М.

Буз виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пермус» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Поліс» та Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про визнання недійсними частково договорів № 21МБ від 18.11.2015р., від 09.12.2015р. та додаткової угоди № 1 від 27.11.2015р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/15473/18. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 22.01.2019р.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 14.01.2019р. представник відповідача 1 подав письмовий відзив, в якому проти позову заперечував.

У судове засідання 22.01.2019р. представники позивача та відповідача 2 не з'явились, однак від позивача через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 22.01.2019р. надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2019р. розгляд справи відкладено до 12.02.2019.

У судовому засіданні 12.02.2019р. судом постановлено ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати, якою продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів.

У судове засідання 12.02.2019р. з'явився засновник Товариства з обмеженою відповідальністю «Пермус» ОСОБА_1

Для надання можливості позивачу привести у відповідність документи для представництва в суді та з метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2019р. підготовче засідання відкладено до 12.03.2019р.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 28.02.2019р. позивач подав клопотання про поновлення строку для подання клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2019р. у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Пермус» про поновлення строку для подання клопотання про витребування доказів відмовлено.

У судовому засіданні 12.03.2019 позивач подав заяву про відвід судді Кирилюк Т.Ю. від розгляду справи № 910/15473/18. Зі змісту вказаної заяви полягає, що в обґрунтування наявності підстав для відводу судді позивач посилається на те, що судом було відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Пермус» про поновлення строку для подання клопотання про витребування доказів.

Ухвалою від 12.03.2019р. визнано відвід судді необґрунтованим; заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Пермус» про відвід судді від розгляду справи № 910/15473/18 передано для визначення судді порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа для розгляду заяви про відвід судді Кирилюк Т.Ю. від розгляду справи №910/15473/18 була передана на розгляд судді Спичаку О.М.

Розглянувши у нарадчій кімнаті подану представником позивача заяву про відвід судді Кирилюк Т.Ю. від розгляду справи №910/15473/18, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення. При цьому, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Підстави для відводу (самовідводу) судді встановлені положеннями ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Згідно статті 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Зі змісту ст. 39 Господарського процесуального кодексу України полягає, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Як вказувалось вище, в обґрунтування наявності підстав для відводу судді від розгляду справи позивач посилається на те, що судом було відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Пермус» про поновлення строку для подання клопотання про витребування доказів.

Тобто, з наведеного полягає, що фактично подана позивачем заява обґрунтована непогодженням учасника справи з процесуальними рішеннями судді.

Суд звертає увагу позивача на те, що згідно ч.4 ст.35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

В контексті означеного суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у ч.1 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вказано, що суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Частиною 3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов'язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Тобто, нормами чинного законодавства визначено засади та окремі механізми реалізації прав всіх учасників судового процесу, в тому числі, забезпечення права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, що може бути реалізовано у передбаченому чинним господарським процесуальним законодавством порядку у разі непогодження з процесуальними рішеннями судді.

Посилання заявника на порушення суддею Кирилюк Т.Ю. права Товариства з обмеженою відповідальністю «Пермус» на належний судовий захист у зв'язку з непродовженням процесуальних строків на подання відповідного клопотання суд також вважає необґрунтованими з урахуванням такого.

Згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Тобто, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» №23436/03 від 28.03.2006р. вказано норми, що регулюють строки подачі скарг, заяв безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

До того ж, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.11 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Отже, у даному випадку, за висновками суду, твердження позивача щодо порушення суддею Кирилюк Т.Ю. права Товариства з обмеженою відповідальністю «Пермус» на належний судовий захист є необґрунтованими та такими, що ніяким чином не вказують на наявність підстав для відводу судді від розгляду спору.

З огляду на викладене, наведені у заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Пермус» обставини не свідчать про наявність підстав, передбачених ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, для відводу судді Кирилюк Т.Ю. від розгляду справи №910/15473/18.

Враховуючи наведе вище, обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об'єктивності судді Кирилюк Т.Ю. під час розгляду справи №910/15473/18, судом не встановлено.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Пермус» про відвід судді Кирилюк Т.Ю. від розгляду справи №910/15473/18, оскільки наведені заявником доводи в її обґрунтування не можуть бути, в розумінні процесуального закону, підставою для відводу судді від розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 35-39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Пермус» про відвід судді Кирилюк Т.Ю. від розгляду справи №910/15473/18.

2. Згідно ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Дана ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції.

Повний текст складено та підписано 14.03.2019р.

Суддя Спичак О.М.