РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.03.2019Справа № 905/1742/18

За позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (Донецька обл., м. Маріуполь)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (Донецька обл., м. Лиман)

про стягнення 602.516,21 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники учасників процесу: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" про стягнення 602.516,21 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вантаж відповідачем доставлено позивачу із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що є підставою покладення на відповідача штрафу за несвоєчасну доставку.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 29.12.18. передано матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат Азовсталь" за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 905/1742/18 передано для розгляду судді Ващенко Т.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.18. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено учасникам судового процесу строки на подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив, додаткових письмових пояснень, клопотань, заяв.

05.02.19. до Господарського суду міста Києва надійшов відзив Акціонерного товариства "Українська залізниця" на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог та зазначає про те, що сума штрафу за несвоєчасну доставку, розрахована через АРМ ПТД (штрафи) складає 597.049,21 грн., оскільки прострочення у доставці за накладними № 49478241 (вагон № 66022484) та 37562436 (вагон № 67660845) становить менше двох діб (48 год.), а тому штраф за такою доставкою не застосовується; вказує, що через невиконання позивачем норм в годинах користування вагонами та простій вагонів на під'їзних коліях заводу відповідач не має можливості використовувати у повному обсязі ресурси для навантаження вантажу та відправки його на адресу позивача; зауважує про необхідність зменшення штрафних санкцій та наголошує на відсутності умислу та вини відповідача у порушенні зобов'язання з огляду на проведення у Донецькій області антитерористичної операції.

Разом із відзивом відповідач подав також заяву про зменшення розміру штрафу, в якій просить зменшити розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 5% від суми позову - 29.852,46 грн.

18.02.19. до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій позивач заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві та заяві про зменшення розміру штрафу, з тих підстав, що при розрахунку штрафу за накладними № 49478241 (вагон № 66022484) та 37562436 (вагон № 67660845) позивач враховував дату отримання вантажу, оскільки вантаж за цими накладними прибув 04.05.18 о 20.10 та 01.05.18. о 23.24 відповідно; вважає, що доводи відповідача про вантажну роботу на станції Сартана та зведена інформація по використанню вагонів не мають значення для вирішення спору з огляду на те, що позивач здійснює оплату за користування вагонами та інші послуги залізниці. Щодо заяви відповідача про зменшення розміру штрафу, позивач вказує на те, що перевезення вантажу здійснювалося виключно на підконтрольній території, при цьому ділянка між ст. Волноваха - Камиш-Зоря має протяжність усього 84 км. при довжині маршруту перевезення від 734 до 1104 км.; позивач несе додаткові витрати на сплату провізної плати у зв'язку із збільшенням відстані маршруту перевезення і в повному обсязі та вчасно проводить оплату тарифу; відповідачем не доведено, що порушення термінів доставки мали місце з поважних, виняткових та незалежних від перевізника причин, що виключає можливість задоволення заяви відповідача про зменшення суми штрафу; позивач також здійснює свою діяльність у зоні проведення АТО і фінансовий стан позивача є так само тяжким, натомість відповідач обґрунтовує заяву незадовільними фінансовими результатами Регіональної філії "Донецька залізниця", не надавши при цьому доказів фінансового стану АТ "Українська залізниця".

Судом також встановлено, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.18. № 938 "Деякі питання акціонерного товариства "Українська залізниця" змінено тип публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство "Українська залізниця".

Згідно із ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно із ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Положеннями ст. 248 ГПК України унормовано, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За приписами ч. 6 ст. 233 ГПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача проти них, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" здійснило перевезення вантажів на станцію призначення - Сартана, одержувачем яких є Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" за наступними залізничними накладними: №№ 49419104, 49442916, 49516396, 49507155, 49519994, 49528649, 49606254, 49600851, 49621691, 49513955, 49700420, 49721293 (та відомістю вагонів до неї), 49721301 (та відомістю вагонів до неї), 49721327 (та відомістю вагонів до неї), 49706435, 49770985, 49766918, 49761216, 49819048, 49873779, 37696184, 37696093, 37548178, 37550498, 37467214, 37540168, 37569969, 37589959, 37564838, 37539533, 37650751, 37635588, 37635604, 37635612, 37667755, 37680444, 37674231, 37680428, 37689551, 37695814, 37688934, 37611423, 37688611, 37688736, 37719168, 37719135, 37702602, 37731478 (та відомістю вагонів до неї), 37715323 (та відомістю вагонів до неї), 37661279, 37668241, 37711496, 37732583, 37749876, 37751765, 37590445, 37592219 (та відомістю вагонів до неї), 37752086, 37752078, 37745734, 37705415, 37742822, 37696200, 37655800, 37705423, 37750049, 37750064, 37682689, 37682572, 37752136, 37748696, 37799210, 37797230, 37835147, 37746856, 37772001, 37869278, 37900461, 37919750, 37897279, 37918422, 37728144, 37916806, 37900412, 37943743, 37943768, 37919008, 38016440, 38035168, 37897147, 37897196, 37961174, 37961182, 37961190, 38035101, 38000766, 38068672, 38069571, 38050126.

Вантаж, що прямував за вказаними залізничними накладними, відповідач доставив позивачу після закінчення нормативно встановленого терміну доставки, про що свідчать відмітки про видачу вантажу (графа 52) у залізничних накладних.

Посилаючись на те, що у травні 2018 року мало місце порушення відповідачем термінів доставки вантажу, позивач звернувся позовом до суду про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу на станцію призначення Сартана Регіональної філії "Донецька залізниця" у сумі 602.516,21 грн.

Згідно із статтею 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 307 ГК України за договором перевезення вантажу перевізник зобов'язується доставити ввірений йому вантажовідправником вантаж до пункту призначення в установлений строк та видати його вантажоодержувачу, а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Як передбачено ст. 908 ЦК України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України (далі - Статут) передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Як визначено ст. 41 Статуту, залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (далі - Правила) передбачено, що у разі перевезення вантажною швидкістю терміни доставки вантажу обчислюються за маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотонажних контейнерах, виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км відповідно.

Згідно із заявою відправника у графі 7 залізничних накладних, вантаж перевозився вантажною швидкістю.

Відповідно до п. 1.2 Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Згідно з п. 2.1 Правил обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Пунктом 2.4 Правил передбачено, що терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до п. 2.9 Правил про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Згідно з п. 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 116 Статуту передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам-суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 1) 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 2) 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 3) 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Тобто встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Як встановлено судом, відповідно до календарних штемпелів на залізничних накладних (графа 51, 52) відповідач доставив позивачеві вантаж з порушенням встановлених термінів доставки, визначених статтею 41 Статуту та Правилами, що згідно із статтею 116 Статуту є підставою для застосування до відповідача як перевізника відповідальності у вигляді штрафу.

Разом з тим, враховуючи вищенаведені правила та згідно із відмітками про прибуття вантажу, за накладною № 49478241 від 27.04.18. та накладною № 37562436 від 19.04.18. прострочення доставки вантажу за ними становить менше двох діб (48 год.), а тому підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу за цими накладними відсутні.

Доводи позивача про те, що він має право прийняти вантаж протягом доби судом відхиляються, оскільки цей строк відповідно до Правил обчислення термінів доставки вантажу не входить до строку доставки вантажу.

Пунктом 1 Правил видачі вантажів (ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00. № 644, передбачено, що про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу, але не пізніше 12-ї години наступного дня, із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також роду й кількості вагонів (контейнерів).

Як свідчать відмітки у спірних накладних, позивач був повідомлений про прибуття вантажу у той же день.

Згідно із п. 2 Правил видачі вантажів, крім повідомлення про прибуття вантажу начальник станції зобов'язаний повідомити одержувача про час подачі вагонів під вивантаження не пізніше ніж за 2 години до подачі. За угодою між одержувачем і станцією подача може здійснюватися і без попереднього повідомлення.

Реєстрація повідомлень про прибуття і подавання вагонів здійснюється станцією в електронному або паперовому вигляді. Реєстрація повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження у паперовому вигляді здійснюється у книзі повідомлень за встановленою формою.

Як передбачено п. 10 Правил видачі вантажів, при подаванні вагонів під вивантаження засобами вантажоодержувача на місця загального користування, передача їх провадиться безпосередньо на місцях вивантаження і засвідчується підписами представників станції і одержувача в пам'ятці про подавання/забирання вагонів.

При подаванні вагонів на під'їзні колії передача їх провадиться в місцях, установлених договорами про подавання й забирання вагонів або договорами про експлуатацію під'їзної колії, і засвідчується підписами представників станції й одержувача в пам'ятці про подавання/забирання вагонів.

Позивачем не надано до матеріалів справи пам'яток про подавання/забирання вагонів за спірними накладними.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за накладними № 49478241 від 27.04.18. та № 37562436 від 19.04.18. у сумі 5.467,00 грн. (1822,10+3644,90) задоволенню не підлягають.

Дослідивши розрахунок позовних вимог, враховуючи, що відповідач не заперечує факт порушення визначених Правилами термінів доставки вантажу за іншими накладними та відповідного розміру штрафу, суд дійшов висновку, що сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у травні 2018 року у сумі 597.049,21 грн. нарахована позивачем правомірно.

Разом з тим, відповідач подав клопотання про зменшення розміру штрафу.

Клопотання відповідача обґрунтоване тим, що практично вся мережа регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця" знаходиться в зоні проведення АТО і її проведення значно ускладнило транспортне сполучення у межах регіональної філії "Донецька залізниця" та забезпечення виконання вимог та положень Статуту залізниць України і Правил перевезення вантажів, які були затверджені задовго до початку проведення АТО.

Відповідач пояснює, що до початку АТО переважна більшість вантажів прямувала до станцій міста Маріуполь зі станцій Дружківка, Авдіївка через станцію Ясинувата та Донецьк, а зі станцій Придніпровської, Південно-Західної залізниць до станцій міста Маріуполя через станції Покровськ, Ясинувата та Донецьк. Зазначені ділянки мали дві залізничні колії та були електрифікованими. На сьогоднішній день станція Ясинувата та Донецьк знаходяться на непідконтрольній території і рух потягів у бік міста Маріуполь припинено з осені 2014 року.

Єдиним на сьогодні залізничним сполученням з м. Маріуполь є ділянка залізниці між ст. Волноваха та ст. Комиш-Зоря. Зазначена ділянка має лише одну неелектрифіковану колію, яка до початку проведення АТО була допоміжною та резервною ланкою транспортного сполучення з м. Маріуполь. Враховуючи, що окрім позивача в м. Маріуполь залізницею обслуговуються інші великі підприємства: ДП "Маріупольський торговельний морський порт", ПрАТ "Азовмаш", ПрАТ "ММК ім. Ілліча" та інші, обсяги перевезень вантажів значно перевищують пропускну здатність ділянки Волноваха - Комиш-Зоря. Зазначені обставини, на думку відповідача, свідчать, що порушення термінів доставки вантажу мали місце з причин незалежних від перевізника.

Також відповідач вказує на погіршення фінансового стану регіональної філії "Донецька залізниця", зокрема за підсумками роботи за перше півріччя 2018 року філія отримала збиток 295.676,00 тис. грн., що підтверджується звітами про фінансові результати;

З наведених підстав просить зменшити розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 5% від суми позову - 29.852,46 грн.

Відповідно до статті 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Цивільні та господарські відносини ґрунтуються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Вирішуючи питання про зменшення нарахованого відповідачу штрафу, суд виходить з того, що:

- частина залізничної мережі регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця" розташована в зоні проведення АТО, що спричиняє знаходження частини залізничних колій на непідконтрольній Україні території та використання лише одного залізничного сполучення з містом Маріуполь між станцією Волноваха та станцією Камиш-Зоря, меншої пропускної здатності, яке забезпечує обслуговування значної кількості підприємств, внаслідок чого має місце затримка доставки вантажу, що підтверджується схемою Донецької залізниці;

- позивачем не надано доказів понесення ним збитків або невиконання ним своїх зобов'язань перед іншими особами внаслідок несвоєчасної доставки вантажів відповідачем. При цьому суд також виходить з того, що позивач має більші можливості порівняно із залізницею для коригування власної господарської діяльності та запобігання можливим збиткам внаслідок ускладнення поставок залізничним транспортом на вищезазначеній ділянці сполучення;

- за підсумками роботи за перше півріччя 2018 року філія отримала збиток у сумі 295.676,00 тис. грн., що підтверджується звітами про фінансові результати.

Суд також враховує і фінансовий стан позивача, підприємство якого знаходиться у м. Маріуполь, який віднесено до території, на якій здійснювалася антитерористична операція, а також збільшення відстані маршруту перевезення у зв'язку із перебуванням частини залізничних колій на непідконтрольній Україні території, що не залежить від волі сторін.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення нарахованого Залізниці розміру штрафу до 238.819,68 грн.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню частково у розмірі 238.819,68 грн. Вимоги про стягнення штрафу у розмірі 358.229,53 грн. задоволенню не підлягають у зв'язку із зменшенням суми стягуваного штрафу судом, а позовні вимоги про стягнення штрафу у розмірі 5.467,00 грн. - у зв'язку із їх недоведеністю.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із наведеним у позовній заяві попереднім (орієнтовним розрахунком) судових витрат, які ПрАТ "МК "Азовсталь" понесло і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи, позивачем сплачено судовий збір у сумі 9.037,74 грн. та заявлено про витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19.129,16 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

Як передбачено ч. 2 ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Позивачем не надано доказів щодо обсягу наданих послуг і їх вартості та відповідних доказів, які підтверджують здійснення ним витрат на надання правничої допомоги, попередній (орієнтовний розрахунок) яких був наведений у позовній заяві, у зв'язку із чим зазначені вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень п. 2 ч.1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно із ч. 9 цієї статті у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Виходячи з того, що судом визнано правомірним нарахування позивачем штрафу у сумі 597.049,21 грн., судовий збір пропорційно вказаним вимогам, які визнані судом обґрунтованими, покладається на відповідача.

Крім цього, з огляду на скасування Східним апеляційним господарським судом ухвали Господарського суду Донецької області від 20.09.18. у цій справі про повернення позовної заяви, судовий збір, сплачений Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" за подання апеляційної скарги на це судове рішення, покладається пропорційно на відповідача відповідно до правил розподілу, наведених вище.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (84404, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ідентифікаційний код 40150216) на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Лепорського, б. 1, ідентифікаційний код 00191158) 238.819 (двісті тридцять вісім тисяч вісімсот дев'ятнадцять) гривень 68 коп. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, 8.955 (вісім тисяч дев'ятсот п'ятдесят п'ять) гривень 74 коп. судового збору за подання позовної заяви, 1.746 (одну тисячу сімсот сорок шість гривень) 01 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

3. В частині стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" 363.696 (триста шістдесят три тисячі шістсот дев'яносто шість) гривень 53 коп. штрафу відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко