СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2019 р. Справа № 905/1590/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Хачатрян В.С.,

за участю секретаря судового засідання Шило А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариствам "Єнакієвський металургійний завод" (вх. №334 Д/1-42) на рішення Господарського суду Донецької області від 04.12.2018 у справі №905/1590/18,

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Модифікатор", м. Запоріжжя

до відповідача: Приватного акціонерного товариствам "Єнакієвський металургійний завод", м. Маріуполь

про стягнення заборгованості у розмірі 6818399,28 грн, пені у розмірі 1346161,16 грн, інфляційних втрат в розмірі 1032479,99 грн, 3% річних в розмірі 276608,50 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДП Модифікатор", м. Запоріжжя звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Приватного акціонерного товариства "Єнакієвський металургійний завод", м.Маріуполь про стягнення заборгованості у розмірі 6818399,28 грн, пені у розмірі 1346161,16 грн, інфляційних втрат в розмірі 1032479,99 грн, 3% річних в розмірі 276608,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки №15001430 від 08.10.2015 щодо оплати за поставлений товар.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 04.12.2018 у справі №905/1590/18 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Модифікатор", м.Запоріжжя до Приватного акціонерного товариствам "Єнакієвський металургійний завод", м. Маріуполь про стягнення заборгованості у розмірі 6818399,28 грн, пені у розмірі 1346161,16 грн, інфляційних втрат в розмірі 1032479,99 грн, 3% річних в розмірі 276608,50 грн, задоволено частково; стягнуто з Приватного акціонерного товариствам "Єнакієвський металургійний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Модифікатор" заборгованість у розмірі 6818399,28 грн з огляду на доведеність позивачем факту поставки товару на вказану суму та її неоплату з боку покупця; пеню у розмірі 501383,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 1005052,90 грн, з підстав неправильного розрахунку заявлених сум; 3% річних в розмірі 276608,46 грн, судовий збір в сумі 129021,65 грн; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено .

Приватне акціонерне товариство "Єнакієвський металургійний завод" з вказаним рішенням суду не погодилось, звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обгрунтуванні апеляційної скарги вказує на відсутності належних доказів отримання товару на загальну суму 6818399,28 грн з огляду на наявність недоліків у наданій позивачем первинній документації, як то: відсутність даних щодо особи отримувача; невідповідність місця поставки в ТТН (м. Краматорськ, вул. Усурійська, 2) з даними специфікації №5 від 20.12.2016 до договору (залізнична станція Шпічкіна); невизначення в ній обставини передачі супровідної документації. Одночасно апелянтом зауважено на визначенні в тексті судового рішення обставини виконання позивачем робіт, а не поставки товару.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.01.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Єнакієвський металургійний завод" на рішення Господарського суду Донецької області від 04.12.2018 у справі №905/1590/18; призначено справу до розгляду на 11.03.2019 о 10:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

У судове засідання, яке відбулось 11.03.2019, з'явився представник позивача. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з’явився.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановила, що рішення Господарського суду Донецької області від 04.12.2018 у справі №905/1590/18 відповідає в повній мірі нормам матеріального та процесуального права, враховуючи таке.

Як свідчать матеріали справи, 08.10.2015 між Публічним акціонерним товариством "Єнакієвський металургійний завод" (в подальшому перейменовано на Приватне акціонерне товариство "Єнакієвський металургійний завод", Покупець, Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДП Модифікатор" (Постачальник, Позивач) укладено договір поставки №15001430 (договір), відповідно до п.1.1. якого Постачальник зобов’язується передати, а Покупець зобов’язується прийняти та оплатити продукцію (Товар) на умовах передбачених діючим Договором.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За змістом ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до п.2.1. договору кількість, номенклатура та виробник товару зазначаються у специфікаціях до договору, які є невід’ємною частиною (Специфікації).

Пунктами 1, 3 Специфікації №5 від 20.12.2016 до договору сторони узгодили, що Постачальник в січні – березні 2017 року зобов’язується передати, а Покупець зобов’язується прийняти та оплатити на умовах цього договору продукцію, а саме: дріт порошковий ПП-13Б-20.23.24 ТУ У 27.3-1-2004 з наповнювачем кальцій металевий, обпалений доломіт і офлюсовані добавки в співвідношенні 40/60. Маса наповнювача в 1 м ПП 180+/-5г/м. Допустима розбіжність в процентному змісту компонентів в хімічній суміші +/- 2%. Діаметр дроту – 13мм. Товщина оболонки – 0,4мм. Внутрішній діаметр – 600мм. Зовнішній діаметр бухти - 1300мм. Висота – 800мм. Довжина дроту в бухті не менше 5000м. Допускається поставка бухт порошкового дроту без упаковки в поліетиленову плівку.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог договору поставки №15001430 від 08.10.2015 постачальником протягом січня – лютий 2017 року поставлений покупцю товар, що підтверджується актами прийому-передачі товарів №1 від 11.01.2017 на суму 1113845,04 грн, №2 від 18.01.2017 на суму 1118391,12 грн, №3 від 24.01.2017 на суму 1135577,52 грн, №4 від 31.01.2017 на суму 1157587,20 грн, №1 від 02.02.2017 на суму 1165016,16 грн, №3 від 16.02.2017 на суму 1127982,24 грн. Акти прийому-передачі товарів підписані сторонами без заперечень та скріплені печатками сторін.

Позивачем також надані видаткові накладні №2/01 від 11.01.2017 на суму 1113845,04 грн, №3/01 від 18.01.2017 на суму 1118391,12 грн, №5/01 від 24.01.2017 на суму 1135577,52 грн, №8/01 від 31.01.2017 на суму 1157587,20 грн, №1/02 від 02.02.2017 на суму 1165016,16 грн, №4/02 від 16.02.2017 на суму 1127982,24 грн. Видаткові накладні підписані сторонами без заперечень та скріплені печатками сторін.

Крім того, в матеріалах справи наявні податкові накладні, які складені та зареєстровані позивачем у встановленому законом порядку в день підписання актів та видаткових накладних за наслідками проведення відповідних господарських операцій, а також товарно-транспорті накладні.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом приймається до уваги, що наявність в матеріалах справи первинних бухгалтерських документів – актів приймання-передачі товару та видаткових накладних на поставку товару підтверджує факт передачі позивачем товару та факт його одержання відповідачем.

Не свідчить про відсутність факту поставки аргументи апелянта щодо невідповідності місця поставки в ТТН (м. Краматорськ, вул. Усурійська, 2) з специфікацією №5 від 20.12.2016 до договору (залізнична станція Шпічкіна); невизначення в первинній документації обставини передачі супровідних документів, оскільки відповідність або невідповідність первинних документів вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не може заперечувати саму господарську операцію, тобто не спростовують факт поставки товару. На актах та накладних міститься печатка підприємства відповідача; доказів втрати, викрадення чи її підроблення (звернення до правоохоронних органів, матеріали службового розслідування тощо) до 01.03.2017 відповідачем до суду не надано. При цьому, посилання відповідача на внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за ст. 341 КК України за фактом захоплення невідомими особами адміністративної будівлі відповідача не прийняті господарським судом до уваги, з огляду на те, що таке захоплення відбулось 15.03.2017, тобто після підписання актів та видаткових накладних та засвідчення їх печаткою.

Зазначене стосується й доводів відповідача щодо відсутності в матеріалах справи довіреності представника відповідача на отримання. Крім того самим договором не передбачено обов’язкове отримання позивачем довіреності від відповідача при передачі товару.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду про доведеність матеріалами справи факту отримання відповідачем товару на суму 6818399,28 грн.

Відповідно до п.4 Специфікації №5 від 20.12.2016 до договору, строк оплати протягом 15 банківських днів по факту поставки товару на склад Покупця.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оплата Покупцем товару здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений в договорі. Оплата за поставлений товар буде проводитись протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару та надання Покупцю документів, вказаних в п. 6.4. цього договору, якщо інше не вказано в специфікаціях (п.п.5.1., 5.2. договору).

Згідно із частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно із частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В силу вимог ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Втім відповідачем не виконані зобов’язання щодо оплати виконаних позивачем робіт в сумі 6818399,28 грн як у встановлений договором строк, так і в подальшому, доказів протилежного суду не надано.

За таких обставин, господарський суд першої інстації дійшов правомірного висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 6818399,28 грн, а отже і про їх задоволення.

Доводи відповідача щодо необхідності утримання з даної суми заборгованості суми неустойки за договором поставки №15001430 від 08.10.2015 не впливають на правомірність заявлених позовних вимог та не входять до предмету судового дослідження, оскільки вказане не передбачено ані вимогами законодавства, ані домовленістю сторін.

З приводу позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Модифікатор" про стягнення з відповідача пені у розмірі 1346161,16 грн, інфляційних втрат в розмірі 1032479,99 грн, 3% річних в розмірі 276608,50 грн суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно приписів ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п.7.2. договору, у разі порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати поставленого товару, Покупець нараховує пеню у розмірі 0,04% від вартості поставленого товару за кожен день прострочки, але не більш подвійної облікової ставки НБУ, діючої за відповідний період.

Одночасно, згідно з ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 1346161,16 грн.

Колегія суддів погоджується з позицією Господарського суду Донецького суду, що здійснений позивачем розрахунок пені є арифметично неправильним з огляду на те, що позивач нарахував пеню більше ніж за шість місяців.

За розрахунком суду стягненню підлягає пеня у сумі 501383,00 грн, нарахована за актами прийому-передачі:

-№1 від 11.01.2017 (1113845,04 грн) за період з 04.03.2017 по 03.09.2017 у сумі 81978,99 грн,

-№2 від 18.01.2017 (1118391,12 грн) за період з 11.03.2017 по 10.09.2017 у сумі 82313,59 грн,

-№3 від 24.01.2017 (1135577,52 грн) за період з 17.03.2017 по 16.09.2017 у сумі 83578,51 грн,

-№4 від 31.01.2017 (1157587,20 грн) за період з 24.03.2017 по 23.09.2017 у сумі 85198,42 грн,

-№1 від 02.02.2017 (1165016,16 грн) за період з 26.03.2017 по 25.09.2017 у сумі 85745,19 грн,

-№3 від 16.02.2017 (1127982,24 грн) за період з 10.04.2017 по 09.10.2017 у сумі 82568,30 грн.

Одночасно, за приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних в сумі 276608,50 грн.

Місцевий господарський суд правомірно зауважив, що здійснений позивачем розрахунок 3% річних за кожним актом є арифметично правильним, проте, загальна сума визначена неправильна, а саме -276608,50 грн замість 276608,46 грн. З огляду на що стягненню підлягають 3 % річних у сумі 276608,46 грн, нараховані за актами прийому-передачі:

-№1 від 11.01.2017 (1113845,04 грн) за період з 02.02.2017 по 26.06.2018 у сумі 46689,94 грн,

-№2 від 18.01.2017 (1118391,12 грн) за період з 09.02.2017 по 26.06.2018 у сумі 46237,05 грн,

-№3 від 24.01.2017 (1135577,52 грн) за період з 15.02.2017 по 26.06.2018 у сумі 46387,56 грн,

-№4 від 31.01.2017 (1157587,20 грн) за період з 22.02.2017 по 26.06.2018 у сумі 46620,64 грн,

-№1 від 02.02.2017 (1165016,16 грн) за період з 24.02.2017 по 26.06.2018 у сумі 46728,32 грн,

- №3 від 16.02.2017 (1127982,24 грн) за період з 11.03.2017 по 27.06.2018 у сумі 43944,95 грн.

Позивачем також заявлено до стягнення інфляційні втрати в сумі 1032479,99 грн.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань є арифметично неправильними, з огляду на що стягненню підлягають інфляційні втрати у сумі 1005052,90 грн, нараховані за актами прийому-передачі:

- №1 від 11.01.2017 (1113845,04 грн) за період з березня 2017 року по липень 2018 року у сумі 171179,59 грн,

- №2 від 18.01.2017 (1118391,12 грн) за період з березня 2017 року по липень 2018 року у сумі 171878,25 грн,

- №3 від 24.01.2017 (1135577,52 грн) за період з березня 2017 року по липень 2018 року у сумі 174519,51 грн,

- №4 від 31.01.2017 (1157587,20 грн) за період з квітня 2017 року по квітень 2018 року у сумі 163536,14 грн,

- №1 від 02.02.2017 (1165016,16 грн) за період з квітня 2017 року по квітень 2018 року у сумі 164585,66 грн,

- №3 від 16.02.2017 (1127982,24 грн) за період з квітня 2017 року по квітень 2018 року у сумі 159353,75 грн.

Твердження апелянта про визначення в тексті судового рішення обставини виконання позивачем саме робіт, а не поставки товару, не свідчить про порушення судом норм процесуального законодавства, оскільки по суті є лише некоректно текстово сформульованою судом оцінкою дій сторони, а не помилковою правовою кваліфікацією спірних правовідносин.

За таких обставин, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції встановлені фактичні обставини справи на основі повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам та їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариствам "Єнакієвський металургійний завод" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 04.12.2018 у справі №905/1590/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 13.03.2019.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.С. Хачатрян