ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2019 р. Справа№ 910/18283/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Буравльова С.І.

Пашкіної С.А.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Бучацький А.М.

від відповідача 1: Люта В.В.

від відповідача 2: Український А.В.

розглянув апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бучацького Андрія Михайловича на рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2018р., м. Київ (повний текст складено 26.07.2018р.) у справі №910/18283/16 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Бучацького Андрія Михайловича

до 1. Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Клект"

про розірвання кредитного договору №0 від 24.01.2008р., визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 12.12.2011р., визнання припиненим договору іпотеки №13134 від 24.01.2008р., скасування реєстраційного запису щодо обтяження нерухомості.

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про розірвання кредитного договору № 0 від 24.01.2008; визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011, укладеного між Відповідачами; визнання припиненим договору іпотеки від 24.01.2008 №13134; скасування реєстраційного запису у Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон на відчуження об'єктів нерухомого майна щодо обтяження нерухомості: нежилих приміщень №18 та 19 (в літ. В), площею 265,4 кв. м., які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. І. Федорова, 10.

1.2. Позовні вимоги Позивач мотивує тим, що Відповідачем істотно порушені умови кредитного договору №0, тому він підлягає розірванню на підставі ст.651 Цивільного кодексу України.

Також Відповідачем не повідомлено Позивача про відступлення права вимоги за договором іпотеки №13134 від 24.01.2008, тому договір про відступлення підлягає визнанню недійсним на підставі ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України.

1.3. Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив, мотивуючи тим, що є неналежним відповідачем у справі, оскільки з моменту відступлення права вимоги належною стороною кредитного договору є Відповідач 2.

Обставини на які посилається Позивач вже були предметом розгляду у справі Господарського суду Харківської області № 5023/3088/11 у якій прийнято рішення про відмову в позові, яке залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 06.07.2011.

Судом встановлено факт отримання коштів за договором та вчинення в подальшому дій по його виконанню з боку Позивача (погашення боргу) свідчать про визнання та схвалення Позивачем укладеного кредитного договору та додаткової угоди до нього.

Ситуація з оплатою платежів за кредитним договором на даний час змінилась, оскільки Відповідач 1 відступив право вимоги заборгованості Відповідачу 2 в гривневому еквіваленті. Позивач не вказує та не конкретизує у чому полягає порушення його прав та інтересів.

1.4. Відповідач 2 у поданому відзиві проти позову заперечив, мотивуючи тим, що Позивачем не вказано факту порушення його прав, які підлягають захисту в судовому порядку в обраний позивачем спосіб.

На думку Відповідача 2 Позивач заявляючи позов хоче уникнути відповідальності за невиконання свого зобов'язання за кредитним договором.

Позивачем не подано доказів щодо існування передбачених ст.652 ЦК України підстав для розірвання кредитного договору. Оскільки Позивачем не виконане зобов'язання за кредитним договором відсутні підстави для припинення договору іпотеки.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

2.1. 24.01.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Відповідач 1) та Позивачем було укладено кредитний договір №0.

Відповідно до п.1.1 цього договору Відповідач 1 зобов'язався надати Позивачу, а останній зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредит у формі не поновлювальної кредитної лінії в національній валюті України на суму ліміту кредитної лінії, що дорівнює 454500,00 грн., у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п.1.2 зазначеного договору: надання кредиту здійснюється з 24.01.2008. Позивач у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі в термін, не пізніше 24.01.2011, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.2.3, 5.3, 5.5, 5.6, 5.9, 5.10, 5.11, 7.4 договору.

Позивач зобов'язується повернути основну суму кредиту та сплачувати плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісій, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно умов договору на рахунок №8017 в АКБ «УкрСиббанк». Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на зазначений в цьому пункті рахунок банку.

Відповідно до п.1.3.1, 1.3.2 вказаного договору за користування кредитними коштами за цим договором встановлюється процентна ставка в розмірі 14% річних, якщо не встановлена інша ставка згідно умов цього договору. За користування кредитними коштами понад встановлений договором строк, процентна ставка встановлюється в розмірі 28% річних. Такий розмір ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором. Нарахування та облік процентів банк здійснює відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства, зокрема, нормативних актів Національного Банку України.

Згідно з п.2.1 кредитного договору в забезпечення виконання зобов'язань Позивача за даним договором банком прийнято в заставу нерухомість, а саме нежиле приміщення загальною площею 265,4 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. І. Федорова, 10, ринковою вартістю 2272500,00 грн., згідно договору іпотеки №13134 від 24.01.2008.

Відповідно до п.9.5. кредитного договору строк дії договору встановлюється з дати його укладання і до повного погашення суми кредиту, плати за кредит та пені, у разі її нарахування.

У додатку № 1 до кредитного договору Сторонами було визначено графік погашення кредиту.

2.2. 02.07.2008 між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №0, в якій сторонами було погоджено, що у зв'язку зі зміною виду кредитування, для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладанні, а саме №0 від 24.01.2008, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме № 0 від 02.07.2008.

У вказаній додатковій угоді Сторони домовились, що терміни у кредитному договорі використовуються у наступній редакції: база нарахування процентів - вся сума або частина кредитних коштів, наданих Позивачу за договором, на яку банк нараховує проценти за користування кредитом згідно умов договору; законодавство України - чинне законодавство України, в тому числі нормативно-правові акти Національного банку України; комісія або комісії - комісійна винагорода банку; кредитна лінія форма надання кредиту, яка передбачає надання кредиту Позивачу в майбутньому одним траншем або декількома траншами, але. будь-якому випадку в межах встановленого ліміту кредитної лінії та в межах встановленого строку (термінів кредитування), як це встановлено цим договором. При цьому, по мірі повернення раніше наданих коштів (грантів) ліміт кредитної. лінії поновлюється; ліміт кредитної лінії - гранично припустима сума заборгованості Позивача перед Відповідачем 1 за загальною сумою виданих траншів у базовій валюті договору (без обліку процентів і комісій) в день подання заяви на отримання чергового траншу та/або в день зниження ліміту кредитної лінії згідно з умовами договору; національна валюта - національна валюта України; прострочена сума основного боргу - сума кредиту, що надана Позивачу за договором та станом на дату повернення кредиту, встановлену п.1.2.2. договору та/або на дату, встановлену графіком зниження ліміту кредитної лінії (додаток № 2 до договору) не повернена Позивачем. Прострочена сума основного: боргу в кожній із валют договору розраховується шляхом помноження пропорційної частки фактичної заборгованості за основним боргом в кожній з валют у загальному обсязі заборгованості за основним борі ом на прострочену суму основного боргу. Для цього заборгованість за основним боргом в кожній із валют, загальна заборгованість за основним боргом та прострочена сума . основного боргу перераховуються в базову валюту Договору (перерахування в базову валюту здійснюється шляхом помноження суми в валюті траншу на поточний курс гривні Національного банку України до такої валюти, та ділення на поточний курс гривні Національного банку України до базової валюти); прострочені комісії - комісії, при сплаті яких Позивачем порушено передбачені договором терміни їх сплати; прострочені проценти - проценти за користування кредитом, що не сплачені у передбачені договором терміни їх погашення; строкова сума основного боргу - сума кредиту, що надана Позивачу за договором і при поверненні банку або користуванні якою станом на певну дату Позивачем не порушено терміни її погашення згідно умов договору; строкові комісії - комісії, при сплаті яких Позивачем не порушено передбачені договором; строкові проценти - проценти за користування кредитом, при сплаті яких не порушено передбачені договором терміни погашення таких процентів; транш - сума кредиту повністю або частка суми кредиту, що надається Позивачу в межах встановленого ліміту кредитної лінії під процентну ставку та на строк, встановлені цим договором.

У п.2 додаткової угоди №1 від 02.07.2008 погоджено внесення змін до п.1.1 договору №0 від 24.01.2008, зокрема, викладено останній у наступній редакції: «Банк зобов'язується надавати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у валютах, вказаних в цьому договорі, у формі не поновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим в базовій валюті, що дорівнює 454.500,00 грн., у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі. Кредитування позичальника здійснюється шляхом надання окремих частин кредитних коштів (траншів) в будь-якій валюті, що передбачена ним договором, в межах ліміту кредитної лінії. Сторони погодити, що з метою отримання траншу в доларах США позичальник надає до банку письмову заяву (за формою згідно додатку № 1 до договору), в якій зазначає бажану суму траншу (в межах ліміту кредитної лінії) та бажану дату його отримання. Надання траншів в національній валюті здійснюється на підставі окремих додаткових угод до договору, укладених між банком та позичальником. Ліміт кредитної лінії розраховується в базовій валюті незалежно від валюти траншів, що видаватимуться. Валютою кредиту (траншу) можуть бути: долар США (USD), та/або гривня України (UAH).

Базовою валютою за цим договором є гривня. Під базовою валютою за договором розуміється валюта, в яку перераховуються суми наданих та/або запитаних до отримання кредитів (траншів) в різних валютах договору, для розрахунку ліміту кредитної лінії та заборгованості позичальника.

Загальна сума заборгованості за всіма позичковими рахунками (за якими обліковуються всі видані за цим договором транші) розраховується шляхом складання сум виданих траншів в кожній з валют даного договору, помножених на курс гривні Національного Банку України до такої валюти, та поділених на курс гривні Національного Банку України до базової валюти на день надання заявки на видачу чергового траншу.

Загальна сума заборгованості за всіма траншами (частинами) кредитів на день подання заяви на видачу чергового траншу та/або на дату зниження ліміту кредитної лінії, не може перевищувати встановленого п. 1.1. договору та/або графіком зниження ліміту кредитної лінії, наведеного в додатку до договору, ліміту кредитної лінії незалежно від виду валюти наданих траншів (частин) кредиту».

У п.4 вказаної додаткової угоди Сторони погодили внесення змін до кредитного договору в частині визначення розміру процентної ставки за користування кредитом, а саме: 14,9% річних за кредитами в доларах США (USD) та 20,9% річних за кредитами в українській гривні.

2.3. У п.3 примірника додаткової угоди №1 від 02.07.2008 Позивача зазначено, що Позивач зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти, комісії, штрафи та інші платежі згідно умов договору в доларах США (USD) - на рахунок №017 в банку, код банку (МФО) 351005, тоді як в п.3 примірника додаткової угоди №1 від 02.07.2008 Відповідача 1 вказано, що позичальник зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти, комісії, штрафи та інші платежі згідно умов договору в доларах США (USD) - на рахунок №565 в банку, код банку (МФО) 351005.

У зв'язку з тим, що редакція додаткової угоди №1 від 02.07.2008, наявна у Позивача відрізняється від редакції додаткової угоди №1 від 02.07.2008, що наявна у Відповідача 1, Позивачем був поданий до Господарського суду міста Києва позов до Відповідача про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 02.07.2008 до кредитного договору №0 від 24.01.2008 на підставі того, що Відповідач навмисно ввів в оману Позивача щодо умов додаткової угоди, які мають істотне значення.

Рішенням Господарського суду міста Києва №910/1831/17 від 20.04.2017, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.06.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 17.10.2017 залишено без змін, в позові Позивачу відмовлено.

2.4. Позивач в обґрунтування вимоги про розірвання кредитного договору №0 вказує, що Відповідач 1 порушив умови кредитного договору та не виконав своє зобов'язання щодо надання кредиту в повному розмірі; в односторонньому порядку збільшив зобов'язання Позивача за кредитним договором; не приймав виконання зобов'язання Позивачем за кредитним договором.

Відповідно до п.1.2.1 кредитного договору №0 надання кредиту здійснюється у наступний термін: з 24.01.2008. Отже, умовами договору не встановлено, що кредит у повному обсязі (в сумі 454500,00 грн.) надається саме 24.01.2008.

Згідно п.1.5 кредитного договору №0 кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника №2200. Як вбачається з матеріалів справи Відповідачем 1 Позивачу на цей рахунок виконано зобов'язання, передбачені умовами кредитного договору, шляхом надання наступних траншів: 20.02.2008 в сумі 50000,00 грн.; 11.03.2008 в сумі 75264,00 грн.; 11.04.2008 в сумі 10110,00 грн., разом 135374,00 грн.

2.5. Додатковою угодою №1 від 02.07.2008 сторони внесли зміни до кредитного договору № 0 та в п.2 передбачили, що кредитування позичальника здійснюється шляхом надання окремих частин кредитних коштів (траншів) в будь-які валюті, що передбачена цим договором, в межах ліміту кредитної лінії. Сторони погодити, що з метою отримання траншу в доларах США позичальник надає до банку письмову заяву (за формою згідно додатку №1 до договору), в якій зазначає бажану суму траншу (в межах ліміту кредитної лінії) та бажану дату його отримання. Надання траншів в національній валюті здійснюється на підставі окремих додаткових угод до договору, укладених між Відповідачем 1 та Позивачем.

У подальшому за заявками Позивача №1 від 03.07.2008 та №2 від 08.07.2008 Відповідачем 1 на рахунок №2200 надано наступні транші: 04.07.2008 - 25.000,00 дол. США (113750,00 грн.); 08.07.2008 - 25000,00 дол. США (114750,00 грн.).

В банківських виписках в яких міститься інформація про надання Позивачу траншів 04.07.2008 в сумі 25000,00 дол. США та 08.07.2008 в сумі 25000,00 дол. США в призначенні платежу вказано: «надання кредиту згідно угоди 0 від 02.07.2008: 1649122 - Бучацький А.М.».

Позивач в позовній заяві не заперечує отримання коштів в розмірі 113750,00 грн. та в розмірі 114750,00 грн. Більше того, Позивач у своєму зверненні до Відповідача також підтверджує що 04.07.2008 та 08.07.2008 ним отримані кошти згідно кредитного договору №0.

З огляду на те, що кошти в сумі 50000,00 дол. США надійшли на рахунок Позивача, що визначений в кредитному договорі №0 як рахунок отримання кредиту, а також те, що сам Позивач у листуванні зазначає, що ці кошти отримані згідно кредитного договору №0, місцевий суд дійшов висновку, що відбулась помилка при заповненні інформації під час проведення операції з переведення коштів.

2.6. Доказів того, що Позивач звертався до Відповідача 1 з іншими заявами про надання траншу в доларах США в розмірі залишку ліміту кредитування не подано. Також матеріали справи не містять доказів укладення між Позивачем та Відповідачем 1 угоди про надання траншу в межах залишку ліміту кредитування в національній валюті.

За таких обставин посилання Позивача, що Відповідачем 1 не надано кредиту в повному обсязі не відповідають дійсності.

2.7. Не підтверджуються доводи Позивача, що Відповідачем 1 в односторонньому порядку збільшено зобов'язання Позивача за кредитним договором №0.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Стаття 469 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, яка одержала майно за рахунок іншої особи без достатньої підстави, встановленої законом або договором, зобов'язана повернути безпідставно придбане майно цій особі.

Позивачем не заперечується факт отримання коштів в сумі 50000,00 дол. США та не подано доказів повернення цих коштів Відповідачу 1 як помилково перерахованих, тим самим Позивач погодився на отримання цих коштів згідно кредитного договору №0.

Більше того, сума 50000,00 дол. США в гривневому еквіваленті з урахуванням отриманих коштів в сумі 135374,00 грн. не перевищує встановлений кредитним договором №0 кредитний ліміт в розмірі 454500,00 грн.

2.8. Згідно платіжного доручення №9 від 31.03.2011 Позивачем було здійснено перерахування з погашення коштів за кредитним договором №000 від 02.07.2008 №000 від 24.01.2008 в розмірі 10000,00 грн.

Однак, з цього платіжного доручення вбачається, що Позивачем перерахування коштів було здійснено на рахунок №12200, тоді як в додатковій угоді №1 від 02.07.2008 визначено, що Позивач зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти, комісії, штрафи та інші платежі згідно умов договору в українській гривні на рахунок №017.

В матеріалах справи наявна копія квитанції №1 від 11.11.2011 відповідно до якої Позивачем здійснено перерахування з погашення коштів за кредитним договором №000 від 02.07.2008, №000 від 24.01.2008 на рахунок №017.

Документального підтвердження, що вказані кошти не зараховані в рахунок погашення кредиту згідно кредитного договору №0 Позивачем не подано, а отже не доведено не прийняття Відповідачем 1 виконання зобов'язання позивачем за кредитним договором.

2.9. 12.12.2011 між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом за номером в реєстрі 5207-5208.

Відповідно до п.1 цього договору у зв'язку з укладенням між Сторонами договору факторингу №1 від 12.12.2011 Відповідач 1 передає, а Відповідач 2 приймає права вимоги за договорами іпотеки, зазначеними у додатку 1 до цього договору.

Згідно виписки з додатку № 1 до договору відступлення Відповідачем 1 відступлено Відповідачу 2 право вимоги зокрема за договором іпотеки №13134 від 24.01.2008

2.10. Позивач в обґрунтування вимоги про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 вказує, що Відповідачем 1 в порушення ст.24 Закону України «Про іпотеку» не було повідомлено Позивача про відступлення права вимоги, а тому Відповідач 1 був позбавлений права вчиняти будь-які дії щодо предмета за договором іпотеки №13134 від 24.01.2008.

Проте, ризики неповідомлення боржника несе новий кредитор, оскільки якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він може виконати зобов'язання старому кредитору, і таке виконання буде вважатися належним. І як будь-яке належне виконання, виконання зобов'язання на користь старого кредитора буде означати припинення зобов'язання для боржника відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України. Тобто новий кредитор буде не в праві вимагати від боржника виконання на свою користь. Єдине право, що залишиться у нового кредитора в такому випадку - це право вимагати від старого кредитора передачі всього отриманого від боржника як безпідставно отриманого (ст. 1212- 1214 Цивільного кодексу України).

3. Короткий зміст рішень місцевого суду.

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.07.2018р. у справі №910/18283/16 закрито провадження у справі в частині визнання припиненим договору іпотеки від 24.01.2008 №13134, закрито провадження у справі в частині скасування реєстраційного запису у Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон на відчуження об'єктів нерухомого майна щодо обтяження нежилих приміщень №18 та 19 (в літ. В), площею 265,4 кв. м., які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. І. Федорова, закрито. В іншій частині в позові відмовити повністю.

3.2. Рішення обґрунтоване тим, що Позивач відмовився від позовних вимог в частині визнання припиненим спірного договору іпотеки та в частині скасування реєстраційного запису у Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон на відчуження спірних об'єктів нерухомого майна, ця відмова прийнята судом, тому провадження у справі в цій частині позовних вимог закрито.

3.3. Позивачем не було належним чином доведено порушень Відповідачем умов кредитного договору №0 та завданої цими порушеннями шкоди, внаслідок яких Позивача значною мірою було позбавлено того, на що він розраховував при укладенні кредитного договору.

3.4. Також судом встановлено, що правові підстави для визнання недійсними договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 відсутні.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погодившись з прийнятим рішенням, Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення.

4.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва у кримінальній справі №757/14693/16-к встановлено, що банківський екземпляр додаткової угоди №1 був підроблений Відповідачем 1, а саме зазначений невірний номер рахунка у доларах США, що унеможливило виконання Позивачем умов договору по поверненню кредитних коштів.

Надані Позивачу кошти за кредитним договором №0 неправомірно обліковувались Відповідачем 1 також за кредитним договором №0. Відповідач 1 неправомірно протягом 5 днів не зараховував кошти в сумі 10000,00 грн, отримані від Позивача, для погашення за кредитним договором, нараховуючи за цей час пеню.

Також, Позивач за кредитним договором №0 не отримував частину коштів в сумі 319126,00 грн, які Відповідач 1 вважає отриманими Позивачем.

Факт перерахування Позивачем коштів за нікчемними договорами вказує на те, що Відповідач 1 ввів Позивача в оману при укладенні ним кредитного договору №0.

4.3. Інформація, яка зазначена у повідомленні Відповідача 1 про уступку вимоги за договором факторингу №1 від 12.12.2011 не відповідає дійсності.

У договорі відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 вказаний кредитний договір №0, який є нікчемним. Сам договір посвідчений приватним нотаріусом з неправильним зазначенням в державному реєстрі іпотек розміру основного зобов'язання Позивача.

У повідомленні Відповідача 1 про уступку та додатку 1 до договору відступлення прав вимоги вказані різні істотні умови правочину, а саме різні валюти.

Також у додаткових поясненнях, поданих апеляційному суду 12.10.2018р. Позивач вказує, що спірний договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 в частині відступлення прав вимоги за іншими договорами іпотеки було визнано недійсним Апеляційний судом Дніпропетровської області у справі №204/5951/16-ц з підстав відсутності у Відповідача 2 ліцензії на право здійснення фінансових послуг.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

5.1. Відповідач 1 подав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому проти її задоволення заперечив з підстав, зазначених у відзиві.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2018 відкрито апеляційне провадження у справі №910/18283/16, призначено розгляд скарги на 11.09.2018. У судовому засіданні 11.09.2018 оголошено перерву до 25.11.2018 та 16.10.2018.

6.2. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 15.11.2018р., справу №910/18283/16 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Власов Ю.Л., судді Калатай Н.Ф., Буравльов С.І.

6.3. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018р. справу №910/18283/16 прийнято до свого провадження у визначеному складі суду, розгляд апеляційної скарги було призначено на 17.12.2018р.

6.4. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 17.12.2018р., справу №910/18283/16 передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Власов Ю.Л., судді Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

6.5. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018р. справу №910/18283/16 прийнято до свого провадження у визначеному складі суду.

6.6. У судовому засіданні 17.12.2019 судом оголошено перерву до 14.02.2019.

7. Застосоване законодавство

7.1. Згідно з ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

7.2. Відповідно до ч.1-3, 5, 6 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

7.3. Згідно з ст.230 Цивільного кодексу України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

7.4. Згідно з ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

8.2. Як встановлено судом у 2008 році між Позивачем та Відповідачем 1 був укладений кредитний договір №0, за яким Позивач отримав від Відповідача 1 в користування кредитні кошти, частину з яких Позивач згодом повернув Відповідачу 1.

Частина отриманих Позивачем кредитних коштів за вказаним договором повернута Відповідачу 1 не була. Вказані обставини були встановлені місцевим судом та сторонами не заперечуються.

8.3. Норми ст.651 Цивільного кодексу України встановлюються, що договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною, при цьому істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

8.4. Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, що Позивачем не доведено обставин істотного порушення Відповідачем 1 умов кредитного договору №0.

Вказані Позивачем помилки та дії працівників Відповідача 1 не завдали значної шкоди, внаслідок якої Позивач значною мірою позбавився того, на що він розраховував при укладенні договору, враховуючи також те, що Позивач має заборгованість з повернення коштів за цим договором.

8.5. Враховуючи вищевикладене апеляційний суд відхиляє аргументи Позивача, що банківський екземпляр додаткової угоди №1 був підроблений Відповідачем 1, а саме зазначений невірний номер рахунка у доларах США, що унеможливило виконання Позивачем умов договору по поверненню кредитних коштів. А також, що надані Позивачу кошти за кредитним договором №0 неправомірно обліковувались Відповідачем 1 також за кредитним договором №0 та Відповідач 1 неправомірно протягом 5 днів не зараховував кошти в сумі 10000,00 грн, отримані від Позивача, для погашення за кредитним договором, нараховуючи за цей час пеню.

8.6. Апеляційний суд також не вважає достатньою підставою для розірвання кредитного договору вказану Позивачем обставину, що він за кредитним договором №0 не отримував частину коштів в сумі 319126,00 грн, які Відповідач 1 вважає отриманими Позивачем.

Спір щодо отримання цих коштів може бути вирішений судом у разі подання зацікавленою особою позову щодо їх стягнення, проте наявність між Сторонами спору щодо окремих сум отриманих чи повернутих кредитних коштів не є підставою для розірвання кредитного договору.

8.7. Апеляційний суд відхиляє аргументи Позивача, що факт перерахування Позивачем коштів за нікчемними договорами вказує на те, що Відповідач 1 ввів Позивача в оману при укладенні ним кредитного договору №0, оскільки введення сторони в оману при укладенні кредитного договору є для визнання його недійсним, а не розірвання.

8.8. Як встановлено судом у 2011 році між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом за номером в реєстрі 5207-5208, за яким, у зв'язку з укладенням Сторонами договору факторингу №1 від 12.12.2011, Відповідач 1 передав, а Відповідач 2 прийняв права вимоги за договорами іпотеки, в тому числі за договором іпотеки №13134 від 24.01.2008.

8.9. Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, що не повідомлення Відповідачем 1 Позивача про відступлення права вимоги створює певні ризики для Відповідача 2, проте не є підставою для визнання спірного договору відступлення прав вимоги недійсним.

З цих же підстав апеляційний суд відхиляє посилання Позивача на те, що інформація, яка зазначена у повідомленні Відповідача 1 про уступку вимоги за договором факторингу №1 від 12.12.2011 не відповідає дійсності.

8.10. Апеляційний суд відхиляє аргумент Позивача, що у договорі відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 вказаний кредитний договір №0, який є нікчемним, оскільки дана обставина не заявлялась Позивачем як підстава позовної вимоги про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом за номером в реєстрі 5207-5208 під час розгляду справи місцевим судом.

Також, рішенням Господарського суд міста Києва від 22.08.2018р. у справі №910/9270/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2019, у позові про визнання кредитного договору №0 нікчемним Позивачу відмовлено.

8.11. Апеляційний суд відхиляє аргументи Позивача, що спірний договір відступлення прав вимоги посвідчений приватним нотаріусом з неправильним зазначенням в державному реєстрі іпотек розміру основного зобов'язання Позивача, а також, що у повідомленні Відповідача 1 про уступку та додатку 1 до договору відступлення прав вимоги вказані різні істотні умови правочину, а саме різні валюти.

Вказані обставини не є підставою для визнання спірного договору відступлення прав вимоги недійсний відповідно до норм чинного законодавства України Позивач в апеляційній скарзі також не вказує норми права, які встановлюють недійсність договору у разі наявності вказаних обставин.

8.12. Апеляційний суд відхиляє аргументи Позивача, викладені у додаткових поясненнях 12.10.2018р., що спірний договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 в частині відступлення прав вимоги за іншими договорами іпотеки було визнано недійсним Апеляційний судом Дніпропетровської області у справі №204/5951/16-ц з підстав відсутності у Відповідача 2 ліцензії на право здійснення фінансових послуг, оскільки дана обставина не заявлялась Позивачем як підстава позовної вимоги про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом за номером в реєстрі 5207-5208 під час розгляду справи місцевим судом.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бучацького Андрія Михайловича на рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2018р. у справі №910/18283/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2018р. у справі №910/18283/16 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Бучацького Андрія Михайловича.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 13.03.2019р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.І. Буравльов

С.А. Пашкіна