ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2268/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Будішевської Л.О.

суддів Таран С.В., Мишкіної М.А.

при секретарі судового засідання Бендерук Є.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

на рішення господарського суду Одеської області від 15.01.2019, ухвалене суддею Петровим В.С., м. Одеса, повний текст складено 24.01.2019

у справі № 916/2268/18

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до Комунального підприємства Чорноморськтеплоенерго Чорноморської міської ради Одеської області

про стягнення 17803912,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі ПАТ «НАК «Нафтогаз України») звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області (далі КП «Чорноморськтеплоенерго») про стягнення заборгованості у розмірі 17803912,72 грн., з яких: 16661741,57 грн. основного боргу, 892829,47 грн. пені, 163322,46 грн. 3% річних та 86019,22 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору постачання природного газу № 8014/1718-ТЕ-23 від 20.10.2017 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого газу.

У відзиві на позовну заяву КП «Чорноморськтеплоенерго» зазначило про помилковість розрахунку позивача щодо стягнення з відповідача суми основного боргу.

Також відповідач просив суд зменшити розмір пені, посилаючись на те, що неналежне виконання договірних зобов'язань виникло з об'єктивних і незалежних від боржника причин та обставин. КП «Чорноморськтеплоенерго» просило суд врахувати специфіку діяльності підприємства відповідача, неналежне відшкодування з бюджету компенсації населенню пільг та субсидій за спожитий природний газ та ступінь виконання боржником зобов'язань за договором, співрозмірність розміру неустойки наслідкам порушення та врахувати майнові інтереси обох сторін.

У відповіді на відзив ПАТ «НАК «Нафтогаз України» зазначило про його необґрунтованість та безпідставність, просило суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.01.2019 провадження у справі №916/2268/18 в частині позовних вимог ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до КП «Чорноморськтеплоенерго» про стягнення основного боргу в сумі 8533159,20 грн. закрито у звязку з відсутністю предмету спору. Позов про стягнення заборгованості в загальній сумі 9270753,52 грн. задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг в сумі 872743,38 грн., пеню в сумі 89282,95 грн., 3% річних в сумі 163322,46 грн., інфляційні втрати в сумі 86019,22 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 158221,11 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване наступним.

Станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом (13.10.2018) заборгованість відповідача за договором № 8014/1718-ТЕ-23 від 20.10.2017 складала 9405902,58 грн., а не 16661741,57 грн., як зазначено у позові. Вказані обставини позивач визнав під час розгляду справи, проте будь-яких заяв про зменшення розміру позовних вимог від позивача до суду не надходило. Враховуючи, що відповідачем були здійснені оплати в розмірі 7255838,99 грн. до подачі до суду заявленого позову, які не були враховані позивачем на момент предявлення позову, суд зазначив про безпідставність вимог позивача про стягнення вказаної суми боргу.

Крім того відповідачем в ході розгляду справи було погашено частково заборгованість в сумі 8533159,20 грн., що підтверджується платіжними дорученнями та банківськими виписками по рахунку відповідача, наявними в матеріалах справи, а також підтверджується і визнається сторонами по справі. Сума заборгованості відповідача на день розгляду справи становить 872743,38 грн. (9405902,58 грн. - 8533159,20 грн.), про що також свідчить акт звірки розрахунків між сторонами за період з 01.12.2018 по 31.12.2018 складений позивачем.

З огляду на часткове погашення відповідачем суми основного боргу перед позивачем за договором № 8014/1718-ТЕ-23 від 20.10.2017, суд дійшов висновку про те, що предмет спору по справі в частині основного боргу в сумі 8533159,20 грн. відсутній. На день розгляду справи заборгованість відповідача складає 872743,38 грн. Вказану суму боргу відповідач визнав, докази її погашення в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначив про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 872743,38 грн. (9405902,58 грн. - 8533159,20 грн.).

Перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення з КП «Чорноморськтеплоенерго» розміру 3% річних та інфляційних втрат суд першої інстанції зазначив про його правильність.

Щодо вимог позивача про стягнення пені за прострочку оплати за поставлений природний газ в розмірі 892829,47 грн. суд зазначив, що позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню згідно п. 8.2 договору, виходячи з облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді прострочення.

Разом з тим, господарський суд Одеської області дійшов висновку, що існують обставини за яких можливе зменшення стягуваної суми пені на 90% на підставі ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України.

Не погодившись з рішенням суду в частині зменшення розміру пені на 90%, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» подало на нього апеляційну скаргу, яка мотивована наступним.

Право на зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) виникає у господарського суду виключно за наявності значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків і тільки у разі наявності такого перевищення суд може скористатись таким правом.

При цьому, зясувавши наявність перевищення розміру неустойки перед розміром збитків суд повинен ще встановити існування інших обставин, зокрема: обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобовязань; причини належного виконання або невиконання зобовязань; незначності прострочення у виконанні зобовязань; невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин статтю 233 ЦК України, не зясувавши всіх обставин, зясування яких передбачене цією нормою.

Під час розгляду справи не було враховано інтересів позивача.

Нараховані штрафні санкції не є надмірно великими в порівнянні з невиконаним зобовязанням за договором купівлі-продажу природного газу.

Відсутність вини відповідача у виникненні боргу та його важкий фінансовий стан не є винятковим випадком та підставою для зменшення неустойки.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив про її необґрунтованість та безпідставність.

В судове засіданні 21.01.2019 зявився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Одеської області від 15.01.2019 у справі № 916/2268/18 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з КП «Чорноморськтеплоенерго» 803546,52 грн. пені скасувати, прийняти нове рішення в цій частині про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника ПАТ «НАК «Нафтогаз України», оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною першою ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, а також доводи та вимоги апеляційної скарги, Південно-західний апеляційний господарський суд в даному випадку переглядає рішення господарського суду Одеської області від 15.01.2019 у справі № 916/2268/18 лише в частині зменшення розміру пені з 892829,47 грн. до 89282,95 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ст.ст. 610, 611 ЦК України).

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з приписами статті 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений ст. 1 вищезазначеного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов'язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

Саме таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15.02.2018 у справі 467/1346/15-ц.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов'язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 2 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов'язані з кредитором договірними відносинами.

Відповідно до положень ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов'язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов'язання.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов'язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Проаналізувавши матеріали справи, судова колегія зазначає, що позивачем правомірно нараховано до стягнення з відповідача неустойку за несвоєчасне виконання зобовязань за договором постачання природного газу № 8014/1718-ТЕ-23 від 20.10.2017.

Разом з тим, судова колегія враховує, що прострочення оплати відповідачем за поставлений газ не було систематичним і відбулось лише у деякі періоди. Основним різновидом господарської діяльності відповідача є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря населенню та іншим споживачам. Основним споживачем послуг відповідача з централізованого теплопостачання являється населення. В матеріалах справи містяться довідка про стан заборгованості споживачів за надані послуги з теплопостачання КП «Чорноморськтеплоенерго».

Позивачем здійснювалася поставка природного газу, що передбачено умовами договору. Докази на підтвердження понесених ПАТ «Нафтогаз України» збитків чи додаткових витрат через прострочення оплати контрагентам в матеріалах справи відсутні.

Суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та розмір, до якого вона підлягає зменшенню.

Тому користуючись правом, наданим вищезазначеними положеннями чинного законодавства, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про можливість зменшення розміру пені на 90%.

Крім того, судовою колегією приймається до уваги, що у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору № 8014/1718-ТЕ-23 від 20.10.2017, місцевим господарським судом стягнуто з відповідача на користь ПАТ «Нафтогаз України» 3% річних в сумі 163322,46 грн. та інфляційні втрати в сумі 86019,22 грн., що також компенсує можливі негативні наслідки для кредитора.

Визначення розміру, на який зменшується нараховані штрафні санкції, є субєктивним правом суду, і в даному випадку ним було дотримано принцип розумного балансу між інтересами сторін, враховані обставини справи та матеріальний стан як відповідача так і позивача у даній справі.

Отже, доводи скаржника про те, що місцевим господарським судом не було враховано інтереси позивача судова колегія вважає безпідставними.

Рішення господарського суду Одеської області від 15.01.2019 у справі № 916/2268/18 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283

ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 15.01.2019 у справі № 916/2268/18 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.03.2019.

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран

Суддя М.А. Мишкіна