ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.03.2019 Справа № 905/2288/18

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Поліщук А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" до Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" про стягнення заборгованості у розмірі 623365 грн.61 коп.,

від позивача - не з'явились;

від відповідача - не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Обласне комунальне підприємство "Донецьктеплокомуненерго" звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" про стягнення суми збитків від господарської діяльності, компенсація яких передбачена п. 2.1.5, п.2.3.7 Договору №26/12/9/19-15-202 від 28.12.2015 про передачу в оперативне управління котельні з тепловими мережами м. Слов'янськ від 03.11.2015 у розмірі 563473,31 грн., а також нарахованих за прострочення виконання зобов'язань інфляційних втрат у розмірі 16108,04 грн., 3% річних у розмірі 43784,26грн.

Позов мотивовано порушенням відповідачем зобов'язань за договором №26/12/9/19-15-202 від 28.12.2015 про передачу в оперативне управління котельні з тепловими мережами м. Слов'янськ з компенсації збитків, понесених від послуг теплопостачання, внаслідок чого

Ухвалою суду від 12.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/2288/18; визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на позов від 26.12.2018 відповідач проти позову заперечував, оскільки позивач разом з рахунками не надавав КП «Компанія «Вода Донбасу» документів, що підтверджують фактично понесені «Експлуатуючої організації» збитки по теплопостачанню, як то передбачено додатковою угодою №2 від 12.04.2017. Відсутність таких документів, за доводами відповідача, надають «Передаючій стороні» право не компенсувати «Приймаючій стороні» фактично понесені збитки від господарської діяльності по переданому об'єкту. Крім того, відповідач вважає, що 3% річних та інфляційні втрати нараховані позивачем на суму заборгованості є оперативно-господарськими санкціями, які не підлягають застосуванню у цих спірних правовідносинах.

09.01.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 13.02.22019 закрито підготовче провадження у справі №905/2288/18 та призначено розгляд справи на 11.03.2019.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 11.03.2019 не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку ст.ст.80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Згідно із ч.3 ст.222 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням голови Донецької облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 28 грудня 2015 року № 769 «Про передачу котельні в оперативне управління» прийнято рішення щодо прийняття в оперативне управління обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» котельні, розташованої на території фільтрувальної станції № 2 за адресою: Промзона, сел. Донецьке, Слов'янського району, що перебувала на балансі Слов'янського регіонального виробничого управління комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу».

На виконання зазначеного розпорядження 28 грудня 2015 року між Позивачем - Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» (за договором - «Приймаюча сторона»), виробничою одиницею обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Слов'янськтепломережа» (за договором -«Експлуатуюча організація») та Відповідачем - Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу», (за договором - «Передаюча сторона») укладено Договір № 26/12/9/19-15-202 (далі- Договір) про передачу в оперативне управління газової котельні фільтровальної станції № 2 м. Слов'янськ.

Відповідно до п. 1.1. Договору «Передаюча сторона» передає а «Приймаюча сторона» приймає в оперативне управління «Експлуатуючій організації» газову котельню, згідно Додатку № 1, розташовану за адресою: Промзона, сел. Донецьке, Слов'янського району, територія фільтрувальної станції № 2 (Далі - «Об'єкт»), яка знаходиться на балансі «Передаючої сторони», в межах балансової належності інженерних мереж і комунікацій об'єктів що передаються, згідно Додатку №3 до Договору.

Приймання об'єкта в оперативне управління здійснюється трьохсторонньою комісією, яка складається із представників сторін, шляхом підписання акту приймання-передачі (п.1.2. Договору).

Об'єкт вважається переданим в оперативне управління з моменту підписання всіма сторонами акту приймання-передачі в оперативне управління (п. 1.3. Договору).

28 грудня 2015 року зазначений Об'єкт прийнято в оперативне управління, про що складено Акт приймання-передачі № 2 за підписами представників сторін.

Згідно п.п.2.1.1 п. 2.1. Договору «Передаюча сторона» зобов'язалась провести передачу основних засобів «Об'єкту», згідно Додатку №2 в оперативне управління з балансовою вартістю на момент підписання договору.

Відповідно до п.п 2.1.2. Договору «Передаюча сторона» зобов'язалась здійснити передачу «Об'єкта» в оперативне управління «Приймаючій стороні» в стані технічної готовності до роботи в опалювальний період згідно Правил технічної експлуатації теплових установок та мереж від 14.02.2007р., оснащеними комерційними вузлами обліку газу , електроенергії та води, опломбованими постачальниками енергоресурсів.

Пунктом 2.1.5. Договору встановлено, зобов'язання «Передаючої сторони» компенсувати «Приймаючій стороні» фактично понесені збитки від господарської діяльності по переданому об'єкту згідно виставленого «Експлуатуючою організацією» рахунку. Компенсація проводиться щомісячно (до 15-го числа, наступного за звітним) шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок «Приймаючої сторони».

«Приймаюча сторона» зобов'язується виконувати реконструкції, капітальні ремонти, покращення, налагоджувальні роботи на «Об'єкті» (при необхідності) по окремо укладеному договору з «Передаючою стороною» та за рахунок «Передаючої сторони» (п.2.2.3).

«Приймаюча сторона» щомісячно, протягом дії цього Договору передає «Передаючій стороні» рахунки, зазначені в п. 2.3.7 Договору (п.2.2.4)

«Експлуатуюча організація» зобов'язується укласти договір зі споживачем на поставку теплової енергії (п.2.3.1); здійснювати нарахування за відпущену теплову енергію по затвердженим тарифам та самостійно здійснювати збір платежів (п.2.3.2); вести бухгалтерський облік доходів та зборів від діяльності переданого «Об'єкта» (п.2.3.3).

Згідно до п.2.3.7 Договору «Експлуатуюча організація» щомісячно до 15-го числа місяця, наступного за звітним, виконувати розрахунок збитків від послуг теплопостачання та передавати «Передаючій стороні» рахунки на їх оплату.

Розрахунок збитків від послуг теплопостачання проводить «Експлуатуюча організація (п. 2.3.7 Договору).

Пунктом 3.3. Договору встановлено, що у випадку порушення «Передаючою стороною» своїх зобов'язань (згідно п. 2.1. Договору), в результаті чого «Приймаюча сторона» та «Експлуатуюча організація» понесуть збитки, «Передаюча сторона» компенсує такі збитки у повному обсязі.

Пунктом 7.1. встановлено строк дії даного договору до 15.04.2016 року.

Договір підписаний уповноваженими особами сторін та засвідчений їх печатками.

Пунктом 1 додаткової угоди № 1 від 14 квітня 2016 року внесені зміни до Договору № 26/12/9/19-15-202 в частині строку його дії, який продовжено до 15 квітня 2017 року.

Пунктом 3 додаткової угоди № 2 від 12 квітня 2017 року внесені зміни до п. 7.1. Договору № 26/12/9/19-15-202 в частині строку його дії, виклавши його в наступній редакції: «Договір набирає сили з моменту підписання та діє до 15 квітня 2018 року. У випадку, якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявить про його припинення або перегляд, договір вважається продовженим на наступний календарний рік.

Разом зі строком дії, пунктом 1 додаткової угоди № 2 внесені зміни до п. 2.1.5. Договору щодо порядку розрахунків, виклавши його в наступній редакції: «Передаюча сторона» компенсує «Приймаючій стороні» фактично понесені збитки, розраховані за підсумками господарської діяльності та зведеного балансу по переданому Об'єкту за календарний рік згідно виконаного «Експлуатуючою організацією» розрахунку збитків від послуг теплопостачання за підсумками звітного року з обґрунтуванням та додаванням підтверджуючих документів, та виставленого рахунку.

Компенсацію «Передаюча сторона» проводить по закінченню року протягом 15 днів з моменту пред'явлення рахунку. У випадку відсутності грошових коштів у «Передаючій стороні» розрахунки за фактичні збитки провадяться іншими способами, передбаченими діючим законодавством.

Матеріали справи не містять доказів розірвання такого договору або визнання його недійсним повністю чи частково у судовому порядку, тому суд виходить з принципу правомірності правочину. Отже, на час виникнення спірних правовідносин сторони перебували у договірних відносинах.

За доводами позивача «Приймаюча сторона» та «Експлуатуюча організація» протягом дії Договору належним чином виконували покладені на них зобов'язання.

Зокрема, «Експлуатуюча організація» сформувала, а «Приймаюча сторона» виставила відповідачу рахунки на оплату фактичних збитків по теплопостачанню по котельні фільтрувальної станції № 2 м. Слов'янськ. :

- № 1/3 від 14.01.2016 за грудень 2015 на суму 37686,60 грн.;

- № 10/67 від 31.10.2016 за жовтень 2016 на суму 22732,10 грн.;

- № 10/68 від 31.10.2016 за жовтень 2016 на суму 56833,52 грн.;

- № 11/67 від 30.11.2016 за листопад 2016 на суму 24636,05 грн.;

- № 12/29 від 30.12.2016 за грудень 2016 на суму 19883,56 грн.;

- № 1/8 від 31.10.2017 за січень 2017 на суму 18570,50 грн.;

- № 2/27 від 28.02.2017 за лютий 2017 на суму 100984,10 грн.;

- № 3/41 від 31.03.2017 за лютий 2017 на суму 2254,01 грн.;

- № 12/64 від 29.12.2017 за березень-грудень 2017 на суму 128079,43 грн.;

- № 1/41 від 02.01.2018 коригуючий рахунок за 2017 рік на суму 151813,44 грн.

Разом з кожним рахунком позивач передавав відповідачу складені посадовими особами «Слов'янськтепломережа» та засвідчені печаткою «Експлуатуючої організації» звіти про фактичні витрати, які зокрема включають у себе показники обсягів реалізованої споживачам теплової енергії, обсягів затраченого природного газу, фонд оплати праці, єдиний соціальний внесок, обсяги використаної води на технологічні потреби, адміністративні та загальновиробничі витрати

Згідно із вказаних рахунків на оплату та звітів, загальна сума збитків розрахованих за підсумками господарської діяльності по переданому «Об'єкту» за період з грудня 2015 по грудень 2017 років склала 563 473,31 грн.

Проте, Відповідач в порушення умов Договору, витрати зазначені у рахунках за період з грудня 2015 по грудень 2017 років на загальну суму 563 473,31 грн. позивачу не відшкодував.

Позивач 20.02.2018, 04.06.2018, 02.10.2018 направляв відповідачу претензії з вимогою компенсування фактичних збитків згідно виставлених рахунків.

Згідно поштових повідомлень, претензії були отримані відповідачем, проте залишені без задоволення.

Неналежне виконання Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» грошових зобов'язань по Договору 26/12/9/19-15-202 від 28.12.2015 стали підставою для звернення ОКП «Донецьктеплокомуненерго» до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 563 473,31 грн., 3% річних у сумі 16 108,04 грн. та інфляційних втрат у сумі 43 784,26 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 67, ч. 4 ст. 179 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні Відповідача до виконання грошових зобов'язань за договором оренди №1-о від 17.03.2016р., звільнення орендованого майна у зв'язку із припиненням орендних правовідносин та у примусовому спонуканні Відповідача до сплати неустойки за період неповернення орендованого майна.

Зважаючи на статус сторін та характер правовідносин, останні регулюються положеннями Господарського кодексу України, а також іншими актами господарського законодавства, зокрема - Цивільним кодексом України, а також умовами договору 26/12/9/19-15-202 від 28.12.2015 про передачу в оперативне управління газової котельні фільтровальної станції № 2 м. Слов'янськ.

Враховуючи статус сторін та характер правовідносин між ними, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного між ними договору №26/11/3/19-15-176 від 03.11.2015 про передачу в оперативне управління котельні з тепловими мережами м.Слов'янськ.

Згідно із ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Отже, в контексті зазначених норм укладені між позивачем та відповідачем договір №26/12/9/19-15-202 від 28.12.2015 про передачу в оперативне управління котельні з тепловими мережами м.Слов'янськ є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов'язань, визначених його умовами.

Позивач направив відповідачу рахунки на оплату № 1/3 від 14.01.2016, № 10/67 від 31.10.2016, № 10/68 від 31.10.2016, № 11/67 від 30.11.2016, № 12/29 від 30.12.2016, № 1/8 від 31.10.2017, № 2/27 від 28.02.2017, № 3/41 від 31.03.2017, № 12/64 від 29.12.2017, № 1/41 від 02.01.2018 на загальну суму 563 473,31 грн.

Відповідач отримав рахунки, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, проте кошти позивачу не сплатив.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що позивач разом з рахунками не надавав КП «Компанія «Вода Донбасу» документів, що підтверджують фактично понесені «Експлуатуючої організації» збитки по теплопостачанню, як то передбачено додатковою угодою №2 від 12.04.2017.

Відсутність таких документів, за доводами відповідача, надають «Передаючій стороні» право не компенсувати «Приймаючій стороні» фактично понесені збитки від господарської діяльності по переданому об'єкту. Крім того, відповідач вважає, що 3% річних та інфляційні втрати нараховані позивачем на суму заборгованості є оперативно-господарськими санкціями, які не підлягають застосуванню у цих спірних правовідносинах.

Такі доводи суд не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 2.1.5 договору передбачений обов'язок передаючої стороні компенсувати приймаючій стороні фактично понесені збитки від господарської діяльності на переданому об'єкті згідно виставленого експлуатуючою організацією рахунку.

Додатковою угодою №2 від 12.04.2017 були внесені зміни у п. 2.1.5 договору, відповідно до яких передаюча сторона компенсує приймаючій стороні фактично понесені збитки, розраховані за результатами господарської діяльності та зведеного балансу по переданому об'єкту за календарний рік згідно виконаного експлуатуючою організацією розрахунку збитків від послуг теплопостачання за результатами звітного року з їх обґрунтуванням та доданням підтверджуючих документів та виставленого рахунку. Компенсацію передаюча сторона здійснює по закінченню року протягом 15 днів з моменту пред'явлення рахунку.

У той же час, сторонами не було погоджено конкретного переліку первинних документів на підтвердження розрахунку витрат позивача.

Відповідач, отримавши рахунки позивача на відшкодування витрат за періоди після внесення змін до п. 2.1.5 договору та, відповідно, маючи обов'язок компенсувати по закінченню року протягом 15 днів з моменту пред'явлення рахунку, свої зобов'язання щодо відшкодування витрат не виконав.

Судом також встановлено, що відповідач не звертався до позивача з заявою про надання підтверджуючих витрати позивача документів, які підлягають відшкодуванню КП "Компанія "Вода Донбасу". Протилежного відповідачем належнимим доказами не спростовано.

Згідно із ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, відповідач не мав правових підстав ухилятися від відшкодування збитків від послуг теплопостачання за рахунками: № 1/3 від 14.01.2016, № 10/67 від 31.10.2016, № 10/68 від 31.10.2016, № 11/67 від 30.11.2016, № 12/29 від 30.12.2016, № 1/8 від 31.10.2017, № 2/27 від 28.02.2017, № 3/41 від 31.03.2017, № 12/64 від 29.12.2017, № 1/41 від 02.01.2018 на загальну суму 563 473,31 грн. - протягом 15 днів з моменту пред'явлення рахунку, згідно визначених умов договору 26/12/9/19-15-202 від 28.12.2015 про передачу в оперативне управління котельні з тепловими мережами м.Слов'янськ з урахуванням додаткової угоди №2 від 12.04.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Між тим, як вбачається із матеріалів справи, і належних у розумінні ст. 77 Господарського процесуального кодексу України доказів виконання грошових зобов'язань, за визначені позивачем періоди (формування стягуваної заборгованості) не було здійснено у повному обсязі компенсаційних платежів за періоди грудень 2015, жовтень - грудень 2016, січень - грудень 2017, що кваліфікується судом як порушення відповідних грошових зобов'язань у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач - таким, що їх прострочив відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України.

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора має сплатити суму боргу.

З урахуванням наведених вище висновків суду та положень діючого законодавства, позовні вимоги про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 563 473,31 грн.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення інфляційних втрат за період прострочення виконання зобов'язання листопад 2016 року - вересень 2018 року в сумі 43784,26 грн. та 3% річних за період з 17.11.2016 року - 01.09.2018 року в сумі 16 108,04 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань, правові підстави, період та порядок їх нарахування, суд дійшов висновку про задоволення 3% річних у розмірі 16107,98 грн. та інфляційні нарахування у розмірі 37563,11 грн.

Усупереч вказаним нормам, відповідач не надав господарському суду доказів, які спростовують доводи позивача, отже вимоги Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" до Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" про стягнення підлягають частковому задоволенню у розмірі 617144,40 грн.

Судові витрати у справі покладаються у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р I Ш И В:

Позов Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" до Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" про стягнення заборгованості у розмірі 623365 грн.61 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" (87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул.Карла Лібкнехта, буд.177 А, ) на користь Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" (84307, Донецька область, м.Краматорськ, пров.Земляний 2, ) заборгованість у розмірі 617144 (шістсот сімнадцять тисяч сто сорок чотири) грн. 40 коп. з яких:

- 563473 (п'ятсот шістдесят три тисячі чотириста сімдесят три) грн. 31 коп. - збитків;

- 37563 (тридцять сім тисяч п'ятсот шістдесят три) грн. 11 коп. - інфляційних втрат;

- 16107 (шістнадцять тисяч сто сім) грн. 98 коп. - 3% річних та витрати по сплаті судового збору у розмірі 9257 (дев'ять тисяч двісті п'ятдесят сім) грн. 16 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 11 березня 2019 року.

Повний текст рішення складено та підписано 18 березня 2019 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов