РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.03.2019Справа № 910/14738/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Яцка Віталія Володимировича (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1)

до Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» (02160, м. Київ, вул. Туманяна, буд. 15; ідентифікаційний код: 02841347)

про стягнення 131232,80 грн.

Представники сторін:

позивач: ОСОБА_1

від відповідача: Муха Д.О. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.11.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з вимогами до Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» про стягнення 131232,80 грн., з яких 103917,04 грн. 3% річних та 27315,76 грн. інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору про надання юридичних послуг та правової допомоги від 17.01.2014 не у повному обсязі оплатив надані позивачем послуги, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 2823672,21 грн. Враховуючи прострочення виконання відповідачем зобов'язання з оплати за послуги, надані позивачем, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить стягнути з відповідача 103917,04 грн. 3% річних та 27315,76 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2018 відкрито провадження у справі №910/14738/18, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

03.12.2018 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав на те, що умовами договору передбачено коригування суми вартості послуг, які надаються позивачем, з урахуванням долара США на день оплати, що фактично компенсує всі інфляційні втрати, у зв'язку з чим нарахування інфляційних втрат є безпідставним.

03.12.2018 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про об'єднання справ в одне провадження та письмове заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2018 постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.01.2019.

13.12.2018 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що розрахунок інфляційних втрат проведено ним в межах 120 днів від дня виникнення заборгованості, тобто у період, коли не відбулось коригування суми боргу з урахуванням курсу долара США (відповідно до умов договору).

У підготовчому засіданні 16.01.2019 відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи №910/16322/18 за позовом Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсними Додатку №5 від 26.11.2015 до Договору від 17.01.2014, Договору про внесення змін та доповнень від 15.12.2017, п. 4 Додатку №1 від 17.01.2014, а також про розірвання Договору від 17.01.2014.

У підготовчому засіданні 16.01.2019 судом було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі у зв'язку з необґрунтованістю, про що зазначено у протоколі судового засідання від 16.01.2019.

Крім того, розглянувши у судовому засіданні 16.01.2019 клопотання відповідача про об'єднання даної справи та справи №910/13091/18 в одне провадження, суд відмовив в його задоволенні, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України об'єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання.

У підготовчому засіданні 16.01.2019 судом було оголошено перерву до 06.02.2019.

31.01.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

31.01.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №910/13091/18.

У підготовчому засіданні 06.02.2019 судом було розглянуто клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, подане 31.01.2019, та відмовлено в його задоволенні, так як суд в межах розгляду даної справи не позбавлений можливості встановити обставини, які входять до предмета доказування у справі №910/13091/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про поновлення процесуального строку на подання заперечень на відповідь на відзив; заперечення на відповідь на відзив, подані відповідачем 31.01.2019, залишено без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 закрито підготовче провадження у справі №910/14738/18, справу призначено до судового розгляду по суті на 27.02.2019.

У судовому засіданні 27.02.2019 представник відповідача подав письмові пояснення, в яких зазначив, що судом у справі №910/13091/18 встановлено розмір заборгованості відповідача у сумі 481531,58 грн., тоді як 3% річних та інфляційні втрати (предмет спору у даній справі) позивач нараховує на суму боргу, що становить 2823672,21 грн.

У судовому засіданні 27.02.2019 судом було оголошено перерву до 13.03.2019.

У судовому засіданні 13.03.2019 позивач підтримав позовні вимоги та просив суд про їх задоволення.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 13.03.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2014 між Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» (замовник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (виконавець) укладено Договір про надання юридичних послуг та правової допомоги, відповідно до умов якого виконавець надає замовнику юридичні послуги та/або правову допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього, в тому числі в судах України всіх рівнів та спеціалізації, в органах державної виконавчої служби, перед будь-якими підприємствами, установами та організаціями, в органах влади, місцевого та громадського самоврядування, юстиції, в управліннях юстиції будь-якого рівня, в органах державної реєстраційної служби, в правоохоронних органах, органах прокуратури, в житлово-комунальних органах, на пошті, перед банківськими, кредитними та страховими установами, органами державного казначейства, а також у відносинах з будь-якими іншими юридичними або фізичними особами.

Відповідно до п. 2.1 Договору від 17.01.2014 виконавець може надавати послуги та правову допомогу замовнику шляхом: - усного та письмового консультування, правових висновків, довідок з правових питань; - складання та подання заяв, правочинів та інших документів; - надання пропозицій та рекомендацій щодо захисту порушених прав та інтересів; - особистої участі в зустрічах та переговорах щодо представництва інтересів замовника в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування або перед фізичними особами; - веденням позовної та претензійної роботи, в том числі шляхом складання та подання необхідних процесуальних документів як то позовних заяв, пояснень, заперечень, клопотань, скарг, претензій та заяв; - представництво в установленому порядку інтересів заявника в суді, у виконавчій службі України, а також в інших державних органах, особистої участі в судових засіданнях; - виконання прав та обов'язків, які надані чинним законодавством позивачу, відповідачу, третій особі, їх представнику та особі, що надає правову допомогу при провадженні в судах України; - вчиняти всі інші дії для виконання цього договору.

Відповідно до п. 4 Договору від 15.12.2017 про внесення змін до договору про надання юридичних послуг та правової допомоги від 17.01.2014, сторони домовились доповнити Договір пунктом 4.5 наступного змісту: « 4.5. Сторони домовились, що в разі наявності з боку замовника прострочення по будь-якому платежу згідно цього договору та/або будь-якого додатку до нього на строк більше ніж 120 календарних днів, то при визначенні суми, яка підлягає оплаті, застосовується наступний порядок: оплаті підлягає сума в гривнях, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України гривні щодо долара США на момент здійснення платежу (платежів) дорівнює сумі в доларах США, обчисленій від розміру платежу (заборгованості) за офіційним курсом Національного банку України гривні щодо долара США на день настання терміну (в останній день строку) оплати такого платежу згідно умов цього Договору та/або будь-якого додатку до нього. Вказані умови застосовуються тільки в разі, якщо офіційний курс Національного банку України гривні щодо долара США на момент здійснення платежу буде більшим, ніж вказаний курс на день настання терміну (в останній день строку) оплати такого платежу згідно умов цього договору та/або будь-якого додатку до нього.

При цьому, в п. 8 Договору від 15.12.2017 про внесення змін до Договору про надання юридичних послуг та правової допомоги від 17.01.2014 вказано, що за домовленістю сторін дія цього договору (окрім змін, внесених до рядків 1-6 таблиці, наведеної в п. 2 додатку №1 до Договору) поширюється на всі правовідносини сторін (в тому числі на ті, в яких виконавець діє (діяв) як адвокат та/або як фізична особа без статусу підприємця), починаючи з 17.01.2014.

Відповідно до п. 6.1 Договору від 17.01.2014 цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє протягом 5-ти років з моменту підписання сторонами. Цей договір вважається продовженим на 1 рік, якщо будь-яка із сторін протягом 1 місяця після закінчення строку дії договору не повідомить замовника про припинення виконання цього договору. Кількість таких пролонгацій необмежена.

Додатковою угодою від 17.10.2016 сторони дійшли згоди змінити п. 6.1 Договору від 17.01.2014, зазначивши, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 17.01.2024. Цей договір вважається продовженим на 1 рік, якщо будь-яка із сторін протягом 1 місяця після закінчення строку дії договору не повідомить замовника про припинення виконання цього договору. Кількість таких пролонгацій необмежена.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 2.7 Договору від 17.01.2014 виконавець надає послуги замовнику відповідно до цього договору на підставі укладених додатків до договору.

Згідно з п. 4.1 Договору від 17.01.2014 вартість юридичних послуг та/або правової допомоги, що надається виконавцем, встановлюється в додатках до цього договору щодо конкретної справи, питання, замовлення.

В матеріалах справи наявні Додаток №1 від 17.01.2014, Додаток №2 від 17.01.2014, Додаток №5 від 26.11.2015, Додаток №6 від 30.11.2016, Додаток №8 від 16.10.2017 до Договору від 17.01.2014, в яких визначено вартість юридичних послуг та/або правової допомоги, що надається виконавцем згідно Договору від 17.01.2014, суми винагороди, порядок оплати тощо.

У Додатку №1 від 17.01.2014 сторони погодили, що юридичні послуги та/або правова допомога, зазначені у п. 1.1. договору, надаються виконавцем замовнику з метою відновлення та/або захисту прав замовника на об'єкти (квартири, нежитлові приміщення, тощо) в адміністративно-житловому будинку за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, 15-А у Дніпровському районі м. Києва.

У п. 2 Додатку № 1 до Договору від 17.01.2014 сторони визначили вартість юридичних послуг та/або правової допомоги, їх найменування.

У Додатку №2 до Договору від 17.01.2014 сторони погодили, що юридичні послуги та/або правова допомога, зазначені у п. 1.1 договору, надаються виконавцем замовнику з метою юридичного супроводження відчуження об'єктів (квартир, нежитлових приміщень, тощо) в адміністративно-житловому будинку за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, 15-А у Дніпровському районі м. Києва та/або майнових прав на них.

Відповідно до п. 1.1 Додатку №2 до Договору від 17.01.2014 сторони дійшли згоди, що юридичні послуги та/або правова допомога згідно з цим додатком полягають в юридичному аналізі та перевірці правовстановлюючих документів на об'єкти, консультуванні щодо процедур продажу об'єктів, координації взаємодії з оцінювачами, нотаріусами, тощо, складанні проектів договорів, спрямованих на продаж об'єктів, супроводженні нотаріального посвідчення договорів, спрямованих на продаж об'єктів.

Вартість юридичних послуг та/або правової допомоги, що надається виконавцем, становить 1% від вартості відповідного об'єкту, за яку його (або майнові права на нього) буде відчужено (п. 2 Додатку №2 до Договору від 17.01.2014).

У Додатку №5 від 26.11.2015 до Договору від 17.01.2014 сторони погодили, що юридичні послуги та/або правова допомога, зазначені у п. 1.1 договору, надаються виконавцем замовнику з метою представництва інтересів та/або захисту прав замовника за судовими справами та/або виконавчими провадженнями, учасником яких є замовник. Визначення конкретної судової справи та/або виконавчого провадження, щодо яких виконавцем надаються послуги, здійснюється сторонами окремо будь-яким допустимим способом (укладенням відповідного акту, обмін листами, оплата рахунку, тощо). Дія цього додатку не розповсюджується на судові справи та/або виконавчі провадження, щодо яких надання юридичних послуг та/або правової допомоги врегульовано іншими додатками до договору або іншими договорами.

У Додатку №8 від 16.10.2017 до Договору від 17.01.2014 сторони погодили, що юридичні послуги та/або правова допомога, зазначені у п. 1.1. договору, надаються виконавцем замовнику з метою юридичного супроводження виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підстав рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 у справі №910/16894/16 записів про обтяження адміністративно-житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, 15-А у Дніпровському районі м. Києва іпотеками та заборонами, що виникли на підставі договору іпотеки від 07.09.2006, укладеного Акціонерним комерційним банком «Форум» і ЗАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колєсник С.А., №4939; договору іпотеки від 07.09.2006, укладеного Акціонерним комерційним банком «Форум» і ЗАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колєсник С.А., №4941; вартість послуг становить 10000,00 грн, строк оплати - не пізніше 15.12.2017.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що ним були надані відповідачу послуги відповідно до умов Договору від 17.01.2014 на загальну суму 2823672,21 грн, які залишились відповідачем неоплаченими.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підтвердження своїх позовних вимог, позивачем долучено до позовної заяви копію Акту наданих послуг від 17.10.2016 на суму 14000,00 грн. (складений на виконання Додатку №1 до Договору від 17.01.2014); копію Акту наданих послуг від 15.12.2017 на суму 1940039,99 грн; копію Акту наданих послуг від 01.03.2018 на суму 10000,00 грн. (складений на виконання Додатку №1 до Договору від 17.01.2014); копію Акту наданих послуг від 07.03.2018 на суму 12000,00 грн.; копію Акту наданих послуг від 21.03.2018 на суму 10000,00 грн4 копію Акту наданих послуг від 02.08.2018 на суму 48000,00 грн.

Вказані акти надання послуг підписані представником відповідача та позивачем, а також скріплені печатками Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Зокрема, як вбачається з Акту наданих послуг від 17.10.2016, з боку Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» він підписаний генеральним директором ОСОБА_4, Акт наданих послуг від 15.12.2017 - ОСОБА_5 на підставі Довіреності від 05.08.2015, Акт наданих послуг від 01.03.2018 - Головою комісії з перетворення ОСОБА_6; Акт наданих послуг від 07.03.2018 - Головою комісії з перетворення ОСОБА_6; Акт наданих послуг від 21.03.2018 - Головою комісії з перетворення ОСОБА_6; Акт наданих послуг від 02.08.2018 - Головою комісії з перетворення ОСОБА_6

Всі акти містять відбиток печатки Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм».

Надаючи оцінку вказаним актам надання послуг за Договором від 17.01.2014 як належним та допустимим доказам надання позивачем послуг, суд враховує, що вказані акти підписані особами, відносно яких матеріали справи не містять доказів відсутності повноважень на підписання вказаних актів (інформація щодо генерального директора та голови комісії з перетворення відповідача містяться і Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (станом на дату підписання актів), а щодо ОСОБА_5, яким на підставі Довіреності від 05.08.2015 було підписано акт від 15.12.2017, матеріали справи не містять доказів відсутності повноважень вказаної особи на підписання акту як то доказів скасування вказаної довіреності, доказів відсутності повноважень у особи, яка видала Довіреність від 05.08.2015, тощо).

До того ж, вказані акти надання послуг місять відбиток печатки Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм».

При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідачем не висловлено жодних заперечень як щодо неотримання ним від позивача послуг за Договором від 17.01.2014 у розмірах (сумах), зазначених в актах надання послуг, так і щодо недійсності вказаних актів, в тому числі з огляду на їх підписання особами, які не володіли необхідним обсягом повноважень.

Водночас, подані позивачем 31.01.2019 заперечення на відповідь на відзив, були залишені судом без розгляду (відповідно до ухвали суду від 06.02.2019).

Разом з тим, суд вважає за необхідне вказати на те, що у запереченнях на відповідь на відзив (залишені судом без розгляду) відповідач вказує лише на те, що виключно генеральний директор може підписувати договори та інші документи, однак, будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем суду не надано, зокрема, копії статуту Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» станом на дату підписання акту надання послуг від 15.12.2017, з якого б вбачалось за можливе встановити повноваження генерального директора, в тому числі відсутність у нього права видавати довіреності іншим особам (так як ОСОБА_5 діяв на підставі Довіреності від 05.08.2015).

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем доведено та наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт надання позивачем та приймання відповідачем послуг відповідно до умов Договору від 17.01.2014 згідно з Актом наданих послуг від 17.10.2016, Актом наданих послуг від 15.12.2017, Актом наданих послуг від 01.03.2018, Актом наданих послуг від 07.03.2018, Актом наданих послуг від 21.03.2018, Актом наданих послуг від 02.08.2018.

При цьому, суд вважає за необхідне відзначити наступне.

Так, як вбачається з Акту надання послуг від 15.12.2017 (підписаний представниками сторін та скріплений печатками позивача і відповідача), до нього включено додаткову винагороду позивача.

Зокрема, відповідно до п. 7 вказаного акту, оплата додаткової винагороди позивача згідно з Додатком №1 за відновлення майнових прав в межах адміністративної справи №826/8726/14 (оскарження рішень державного реєстратора щодо реєстрації права власності на квартири загальною площею 2704,20 кв.м. та нежитлові приміщення загальною площею 944,20 кв.м. за ТОВ «Сілтек ЛТД»)та господарської справи №910/1941/14 (оскарження інвестиційного договору між ПрАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» та ТОВ «Сілтек ЛТД») становить 54726 дол США.

Так, у Додатку №1 від 17.01.2014 сторони погодили, що юридичні послуги та/або правова допомога, зазначені у п. 1.1. договору, надаються виконавцем замовнику з метою відновлення та/або захисту прав замовника на об'єкти (квартири, нежитлові приміщення, тощо) в адміністративно-житловому будинку за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, 15-А у Дніпровському районі м. Києва.

Крім того, згідно з п. 4 Додатку №1 до Договору від 17.01.2014 при відновленні прав замовника на відповідний об'єкт замовник сплачує виконавцю додаткову винагороду в такому розмірі: - в сумі 2,5% від вартості, за якою буде відчужено відповідний об'єкт або майнові права на нього, якщо вартість 1 кв.м. при такому відчуженні буде в еквіваленті за офіційним курсом долара США щодо гривні, встановленому НБУ на моменту відчуження в межах 750-950 дол США; - в сумі 2% від вартості, за якою буде відчужено відповідний об'єкт або майнові права на нього, якщо вартість 1 кв.м. при такому відчуженні буде в еквіваленті за офіційним курсом долара США щодо гривні, встановленому НБУ на моменту відчуження більше 950 дол США.

Якщо відповідний об'єкт або майнові права на нього не буде відчужено протягом 6 місяців з дня відновлення прав замовника на нього або буде відчужено за вартість 1 кв.м. меншою, ніж 750 дол США, то додаткова винагорода становить 2% від вартості, яка обраховується за формулою: L = S*K, де L - вартість відповідного об'єкта грн; S - площа відповідного об'єкта, К - вартість 1 кв.м. яка розраховується в гривні та становить 750 дол США за офіційним курсом долара США щодо гривні, встановленому НБУ станом на момент сплати замовником виконавцю додаткової винагороди.

Так, судом встановлено, що до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулася з позовом Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» до Державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Заїко І.В., Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві про визнання нечинними з моменту прийняття та скасувати відповідні рішення про державну реєстрацію за ТОВ «Сілтек ЛТД» права власності на квартири №138, №291, №№ 3, 1, 25, 29, 65, 172, 162, 235, 237, 299, 308, 249, 281, 323, 359, 324, 332, 380, 396, 419, 427, 527, 69, 126, 170, 194, 318, 409, 412, 416, 417, 439, 448, 450, 454, 472, 474, 483, 487, 488, 505, 508, 537, 538, 539, 552, 553, 555, 567, 570, 571, 578, 580, 587, що розташовані за адресою: м.Київ, вул.Ованеса Туманяна, буд. 15а.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.09.2014 у справі №826/8726/14 позов задоволено частково; визнано протиправними та скасовано рішення про державну реєстрацію прав державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Заїко І.В. від 6 листопада 2013 року №№7655835 ,№7636132,№7645648, 7641184,7669640, 7649675, 7660919, 7639993, 7642090, 7665845,7663377, 7650484, 7667831, 7648670, 7668764, та від 13.11.2013р. №№7914914 ,7888269, 7887299, 7889501, 7915442, 7886328, 7875861, 7882777, 7901040, 7915934, 7912331, 7890122, 7913341.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2015 у справі №826/8726/14 Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.09.2014 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог Української студії телевізійних фільмів «Укртелефільм» та ухвали в цій частині нову постанову, якою визнано протиправними та скасувано рішення про державну реєстрацію прав Державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Заїко І.В. від 06.11.2013 № № 7672857, 7671951, 7670361, 7665068, 7664260, 7637959, від 13.11.2013 №№ 7885430, 7883991, 7892507, 7895361, 7897732, 7906597, 7907623,7908546, 7902865, 7909624, 7911032, 7904827, 7879231,7881711,7896656, 7901930, 7917018, 7899953, 7880952.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.06.2015 у справі №826/8726/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2015 у справі №826/8726/14 залишено без змін.

Також, судом встановлено, що Українська студія телевізійних фільмів "Укртелефільм" звернулась до суду з позовом до ТОВ "Сілтек ЛТД" та ПАТ "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" про визнання недійсним інвестиційного договору № 1 від 17.06.2013 р. та усіх додатків до нього з моменту укладання; визнання недійсною передачі Товариству з обмеженою відповідальністю "Сілтек ЛТД" майнових прав на об'єкти нерухомості відповідно до актів прийому-передачі майнових прав від 03.07.2013 р., що підписані Товариством з обмеженою відповідальністю "Сілтек ЛТД" та Приватним акціонерним товариством "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" на виконання умов інвестиційного договору № 1 від 17.06.2013 р.; визнання довіреності від 12.06.2013 р. недійсною в частині уповноваження Приватного акціонерного товариства "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" на укладення від імені учасників договору про спільну діяльність без створення юридичної особи від 30.01.2004 р. інвестиційних договорів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.01.2016 у справі №910/1941/16 позов задоволено; визнано недійсним інвестиційний договір № 1 від 17.06.2013 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сілтек ЛТД" та Приватним акціонерним товариством "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" та додатки до нього з моменту укладання. Визнано недійсною довіреність від 12.06.2013 р. в частині уповноваження Приватного акціонерного товариства "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" на укладення від імені учасників договору про спільну діяльність без створення юридичної особи від 30.01.2004 р. інвестиційних договорів.

Вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 11.07.2016.

Таким чином, з наведеного вбачається, що права відповідача на квартири та приміщення за адресою: м. Київ, вул. О. Туманяна, 15а були відновлені в межах розгляду справи №826/8726/14 (оскарження рішень державного реєстратора щодо реєстрації права власності на квартири загальною площею 2704,20 кв.м. та нежитлові приміщення загальною площею 944,20 кв.м. за ТОВ «Сілтек ЛТД») та справи №910/1941/14 (оскарження інвестиційного договору між ПрАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» та ТОВ «Сілтек ЛТД»).

Наведене свідчить про виконання позивачем своїх зобов'язань за Додатком №1 до Договору від 17.01.2014, а враховуючи наявний в матеріалах справи підписаний та скріплений печаткою відповідача Акт надання послуг від15.12.2017, де сторони погодили, що за вказані вище надані позивачем послуги винагорода позивача становить 54726 дол США, суд дійшов висновку про прийняття відповідачем послуг, наданих позивачем, у обсязі та на суму, вказану в Акті - 54726 дол США.

Крім того, відповідно до п. 8 вказаного акту, винагорода згідно Додатку №2 при відчуженні майнових прав згідно з Договором №28/1-13 від 12.06.2017 з ТОВ «Лодокс» становить 1% від вартості відчуження майнових прав - 145000,00 грн.

Як встановлено судом, у Додатку №2 до Договору від 17.01.2014 сторони погодили, що юридичні послуги та/або правова допомога, зазначені у п. 1.1 договору, надаються виконавцем замовнику з метою юридичного супроводження відчуження об'єктів (квартир, нежитлових приміщень, тощо) в адміністративно-житловому будинку за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, 15-А у Дніпровському районі м. Києва та/або майнових прав на них.

Відповідно до п. 1.1 Додатку №2 до Договору від 17.01.2014 сторони дійшли згоди, що юридичні послуги та/або правова допомога згідно з цим додатком полягають в юридичному аналізі та перевірці правовстановлюючих документів на об'єкти, консультуванні щодо процедур продажу об'єктів, координації взаємодії з оцінювачами, нотаріусами, тощо, складанні проектів договорів, спрямованих на продаж об'єктів, супроводженні нотаріального посвідчення договорів, спрямованих на продаж об'єктів.

Вартість юридичних послуг та/або правової допомоги, що надається виконавцем, становить 1% від вартості відповідного об'єкту, за яку його (або майнові права на нього) буде відчужено (п. 2 Додатку №2 до Договору від 17.01.2014).

Судом встановлено, що 12.06.2017 року між Державним підприємством «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лодокс» було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №28/1-13.

19.12.2017 року між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору, за умовами якої виклали пункти 4.1. та 3.4. Договору в новій редакції, а саме: 1) « 4.1. Загальна вартість Квартири при вказаній площі становить: 14500000,00 (чотирнадцять мільйонів п'ятсот тисяч) гривень 00 копійок, що на момент здійснення оплати є достатнім для придбання».

Таким чином, оскільки як вбачається з п. 1.1. Додатку №2 до Договору від 17.01.2014 послуги позивача зводяться, по суті, до підготовки та організації оформлення купівлі-продажу об'єктів нерухомості за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, 15-А у Дніпровському районі м. Києва, та 12.06.2017 було укладено відповідний договір купівлі-продажу, суд дійшов висновку, що позивачем було у повному обсязі надано відповідачу послуги, передбачені Додатком №2 до Договору від 17.01.2014.

При цьому, факт прийняття таких послуг відповідачем (в тому числі на суму 145000,00 грн) підтверджується підписанням представником відповідача та скріпленням печаткою відповідача Акту надання послуг від 15.12.2017.

При цьому, суд зазначає, що рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2018 у справі №910/2692/18 визнано недійсним Договір купівлі-продажу майнових прав №28/1-13 від 12.06.2017 року, укладений між Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лодокс", з усіма додатковими угодами, змінами та доповненнями до нього, з моменту укладання.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 рішення господарського суду міста Києва від 07.11.2018 р. у справі № 910/2692/18 залишено без змін.

Також, позивачем долучено до позовної заяви копію Акту звіряння розрахунків від 15.12.2017, який підписано представником Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» - ОСОБА_5 (на підставі Довіреності від 05.08.2015), з якого вбачається, що заборгованість відповідача з оплати наданих позивачем послуг за Договором від 17.01.2014 становить 2158879,99 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідачем не висловлено жодних заперечень як щодо неотримання ним від позивача послуг за Договором від 17.01.2014 у розмірах (сумах), зазначених в Акті звірки, так і щодо недійсності вказаного акту, в тому числі з огляду на його підписання особами, які не володіли необхідним обсягом повноважень.

Разом з тим, суд вважає за необхідне вказати на те, що у запереченнях на відповідь на відзив (залишені судом без розгляду) відповідач вказує лише на те, що виключно генеральний директор може підписувати договори та інші документи, однак, будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем суду не надано, зокрема, копії статуту Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» станом на дату підписання акту надання послуг від 15.12.2017, з якого б вбачалось за можливе встановити повноваження генерального директора, в тому числі відсутність у нього права видавати довіреності іншим особам (так як ОСОБА_5 при підписанні Акту звіряння розрахунків від 15.12.2017 діяв на підставі Довіреності від 05.08.2015).

Враховуючи викладені обставини, суд приймає в якості належного та допустимого доказу надання позивачем послуг за Договором від 17.01.2014 Акт звіряння розрахунків від 15.12.2017, з огляду на його підписання представником відповідача та скріплення печаткою Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм».

Як вбачається з розрахунку позовних вимог, долученого позивачем до позовної заяви, в ньому зазначено, що загальна сума наданих позивачем відповідачу послуг становить 2823672,21 грн (саме виходячи з цієї суми боргу позивач здійснює нарахування 3% річних та інфляційних втрат).

Однак, суд зазначає, що вказана сума наданих послуг не у повному обсязі підтверджується наданими позивачем до позовної заяви доказами (актами надання послуг та актом звіряння розрахунків).

Зокрема, у графі 24 позивачем вказано, що ним були надані послуги на суму 3863,15 грн. (оплата витрат, пов'язаних з наданням послуг та/або правової допомоги за межами міста Києва (представництво інтересів замовника в Одеському апеляційному господарському суді 24.01.2018 у справі №923/447/15)).

Втім, враховуючи, що ані в актах надання послуг, ані в акті звіряння розрахунків (які підписані відповідачем та скріплені печаткою відповідача) сторонами не відображено факту надання позивачем вказаних послуг (в тому числі на вказану суму), суд дійшов висновку, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами факту надання ним послуг, відображених у графі 24 розрахунку заборгованості, на суму 3863,15 грн.

Також, як вбачається з графи 25 розрахунку заборгованості, позивач зазначає, що розмір його винагороди за вступ у справу №910/2692/18 та супровід вказаної справи в суді першої інстанції становить 48000,00 грн.

Однак, суд зазначає, що в матеріалах справи наявний акт наданих послуг від 02.08.2018, в якому зазначено, що вартість вказаних послуг, наданих позивачем, становить 18000,00 грн.

Інформації про надання позивачем відповідачу послуг на суму 48000,00 грн. за вступ у справу №910/2692/18 та супровід вказаної справи в суді першої інстанції також не містить і акт звіряння розрахунків, складений сторонами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджується факт надання позивачем відповідачу послуг за вступ у справу №910/2692/18 та супровід вказаної справи в суді першої інстанції на суму 18000,00 грн., а не на 48000,00 грн., як про це зазначає позивач у розрахунку заборгованості.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено суду належними та допустимими доказами (відповідними актами надання послуг та актом звіряння розрахунків, які підписані представниками сторін та скріплені печатками позивача і відповідача) надання позивачем відповідачу відповідно до умов Договору від 17.01.2014 (в тому числі, відповідно до Додатку №1 та Додатку №2).

При цьому, факт надання позивачем послуг та отримання відповідачем послуг за умовами Договору від 17.01.2014 відповідачем у відзиві на позовну заяву не заперечувався, а заперечення, викладені у запереченнях на відповідь на відзив (залишені судом без розгляду) зводяться до того, що акт звіряння розрахунків та акт надання послуг від 15.12.2017 міг підписувати лише генеральний директор відповідача.

Однак, будь-яких заперечень як щодо факту отримання від позивача послуг, перелік яких наведений в актах надання послуг та акті звіряння розрахунків, так і щодо обсягу цих послуг та їх вартості відповідачем висловлено не було.

Враховуючи викладені обставини, оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт надання позивачем відповідачу відповідно до умов Договору від 17.01.2014 послуг на загальну суму 2789809,06 грн. (зокрема 54726,00 дол США, що з урахуванням офіційного курсу НБУ станом на дату подання позову становить 2209809,06 грн., та 580000,00 грн.).

Водночас, судом встановлено, що на розгляді Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/13091/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» про стягнення заборгованості за Договором від 17.01.2014 та за Договором від 14.05.2015.

Частково задовольняючи позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, суд у справі №910/13091/18 дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача додаткової винагороди у розмірі, що становить еквівалент 54726,00 доларів США, та 145000,00 грн. - вказаних в Акті надання послуг від 15.12.2017.

Враховуючи, що вказане рішення суду у справі №910/13091/18 не набрало законної сили та наразі оскаржується в апеляційному порядку, обставини, встановлені судом у справі №910/13091/18 щодо розміру наданих позивачем відповідачу послуг за Договором від 17.01.2014, не є преюдиційними.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3 Додатку № 1 до Договору від 17.01.2014 оплата вартості юридичних послуг та/або правової допомоги здійснюється в наступному порядку: - суму винагороди згідно рядку 1 таблиці (п. 2 додатку) замовник сплачує виконавцю протягом 3-х робочих днів з моменту отримання замовником листа виконавця з реквізитами для сплати судового збору (в разі підготовки позовної заяви виконавцем) або з моменту отримання замовником від виконавця рахунку на оплату; - суму винагороди згідно рядку 2 таблиці замовник сплачує протягом 3-х робочих днів з моменту отримання виконавцем від замовника за актом приймання-передачі документів щодо судової справи або з моменту отримання замовником від виконавця рахунку на оплату послуг; - суму винагороди згідно рядка 3 таблиці замовник сплачує виконавцю протягом 3-х робочих днів з моменту отримання замовником від виконавця рахунку на оплату послуг або з моменту проведення першого судового засідання у справі, в якій брав участь виконавець та/або будь-яка особа, залучена виконавцем згідно договору; - суму винагороди згідно рядка 4 таблиці замовник сплачує виконавцю протягом 3-х робочих днів з моменту отримання замовником листа виконавця з реквізитами для сплати судового збору (в разі підготовки апеляційної скарги) або з моменту отримання замовником рахунку на оплату; - суму винагороди згідно з рядком 5 таблиці замовник сплачує виконавцю протягом 3-х робочих днів з моменту отримання замовником листа виконавця з реквізитами для сплати судового збору (в разі підготовки касаційної скарги) або з моменту отримання замовником рахунку на оплату; - суму винагороди згідно з рядком 6 таблиці замовник сплачує виконавцю протягом 3-х робочих днів з моменту отримання замовником листа виконавця з реквізитами для сплати судового збору (в разі підготовки виконавцем заяви про перегляд судового рішення0 або з моменту отримання замовником від виконавця рахунку на оплату послуг.

Договором про внесення змін від 12.07.2018 до Договору від 17.01.2014 сторони змінили найменування послуг, які надаються позивачем, та їх вартість.

При цьому, вказаним додатковим договором сторони встановили, що суму винагороди згідно з рядками 1-8 таблиці замовник сплачує виконавцю протягом 3-х робочих днів з моменту настання першої з наступних обставин: - отримання замовником листа виконавця з реквізитами для сплати судового збору (в разі підготовки процесуального документа, за подання якого передбачено сплату судового збору); - отримання замовником від виконавця рахунку на оплату; - отримання виконавцем від замовника за актом приймання-передачі документів щодо судової справи; - подання за власним підписом виконавцем або будь-якою з осіб, залучених виконавцем, першого процесуального документа; - проведення першого судового засідання по справі.

Сума винагороди згідно з рядків 9-11 таблиці сплачується замовником протягом 3-х робочих днів з моменту настання першої з наступних обставин: - отримання замовником листа виконавця з реквізитами для сплати судового збору/авансового внеску (в разі підготовки виконавцем документа, за подання якого передбачено сплату судового збору); - отримання рахунку на оплату послуг; - отримання за актом приймання-передачі документів щодо судової справи; - подання за власним підписом виконавця або будь-якою з осіб, залучених виконавцем згідно з договором, першого документа; - закінчення першого тижня кожного календарного року відповідного супроводу (окрім першого календарного року, строк на оплату винагороди за який починає рахуватися в день відкриття відповідного провадження.

Відповідно до п. 5 Додатку №1 до Договору від 17.01.2014 додаткова винагорода сплачується замовником виконавцю протягом 5-ти днів з моменту відчуження замовником відповідного об'єкта (або майнових прав на нього), а якщо він не буде відчужений протягом 6 місяців з дня відновлення прав замовника на нього (набрання судовим рішенням чинності або реєстрації прав власності замовника на об'єкт, тощо), то протягом 3-х днів з дня закінчення вказаного шестимісячного строку.

Згідно з п. 3.1 Додатку №2 до Договору від 17.01.2014 суму винагороди замовник сплачує виконавцю протягом 2-хробочих днів з моменту укладення договору про відчуження відповідного об'єкту.

Станом на дату розгляді справи у суді відповідачем не надано суду доказів сплати позивачу грошових коштів у розмірі 54726,00 дол США, що з урахуванням офіційного курсу НБУ станом на дату подання позову становить 2209809,06 грн., та 580000,00 грн.

При цьому, відповідно до п. 4 Договору від 15.12.2017 про внесення змін до договору про надання юридичних послуг та правової допомоги від 17.01.2014, сторони домовились доповнити Договір пунктом 4.5 наступного змісту: « 4.5. Сторони домовились, що в разі наявності з боку замовника прострочення по будь-якому платежу згідно цього договору та/або будь-якого додатку до нього на строк більше ніж 120 календарних днів, то при визначенні суми, яка підлягає оплаті, застосовується наступний порядок: оплаті підлягає сума в гривнях, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України гривні щодо долара США на момент здійснення платежу (платежів) дорівнює сумі в доларах США, обчисленій від розміру платежу (заборгованості) за офіційним курсом Національного банку України гривні щодо долара США на день настання терміну (в останній день строку) оплати такого платежу згідно умов цього Договору та/або будь-якого додатку до нього. Вказані умови застосовуються тільки в разі, якщо офіційний курс Національного банку України гривні щодо долара США на момент здійснення платежу буде більшим, ніж вказаний курс на день настання терміну (в останній день строку) оплати такого платежу згідно умов цього договору та/або будь-якого додатку до нього.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, долученого позивачем до позовної заяви, визначаючи загальний розмір заборгованості відповідача за Договором від 17.01.2014 позивач не застосовує коригування суми боргу відповідно до умов п. 4.5 договору, втім, визначає розмір 3% річних з урахуванням положень, викладених у п. 4.5 Договору від 17.01.2014.

При цьому, в п. 8 Договору від 15.12.2017 про внесення змін до Договору про надання юридичних послуг та правової допомоги від 17.01.2014 вказано, що за домовленістю сторін дія цього договору (окрім змін, внесених до рядків 1-6 таблиці, наведеної в п. 2 додатку №1 до Договору) поширюється на всі правовідносини сторін (в тому числі на ті, в яких виконавець діє (діяв) як адвокат та/або як фізична особа без статусу підприємця), починаючи з 17.01.2014.

Суд вважає за необхідне відзначити, що частиною 3 ст. 631 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Відповідно до ч. 7 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше.

Отже, положення законодавства дозволяють сторонам домовитись про те, що умови договору застосовуються й до відносин між ними, які виникли до його укладення, що і було здійснено сторонами.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у загальному розмірі 103917,04 грн.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Як вбачається з розрахунку 3% річних, позивач здійснює нарахування 3% річних у разі прострочення з оплати більше ніж на 120 календарних днів за наступною схемою: з 1-го по 120-й день позивач нараховує 3% річних без застосування коригування суми боргу відповідно до курсу долара США, що передбачено у п. 4.5 Договору від 17.01.2014; а починаючи з 121-го календарного дня позивач здійснює нарахування 3% річних з урахуванням положень, викладених у п. 4.5 Договору від 17.01.2014.

Перевіривши розрахунок 3% річних, долучений позивачем до позовної заяви, суд дійшов висновку щодо безпідставності нарахування 3% річних на суму боргу - 3863,15 грн. (графа 24 розрахунку), так як позивачем не доведено суду надання відповідачу вказаних послуг.

Крім того, як вбачається з графи 25 розрахунку заборгованості, позивач нараховує 3% річних на суму 48000,00 грн., тоді як, за висновком суду, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт надання позивачем відповідачу послуг, вказаних у графі 25, на суму 18000,00 грн.

Таким чином, обґрунтованим розміром 3% річних за прострочення оплати відповідачем послуг, вказаних у графі 25 розрахунку заборгованості, є 118,50 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в частині стягнення з Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» 3% річних у розмірі 103917,04 грн. підлягають частковому задоволенню у розмірі 103632,21 грн.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 27315,76 грн.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Як вбачається з розрахунку інфляційних втрат, долученого позивачем до позовної заяви, позивач здійснив нарахування інфляційних втрат в межах 120 днів прострочення (з моменту виникнення заборгованості), з огляду на що суд вважає безпідставними твердження відповідача, викладені у відзиві на позовні заяву, про те, що позивач нараховує інфляційні втрати на суму боргу, скореговану на курс долара США.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, долучений позивачем до позовної заяви, суд дійшов висновку щодо безпідставності нарахування інфляційних втрат на суму боргу - 3863,15 грн. (графа 24 розрахунку), так як позивачем не доведено суду надання відповідачу вказаних послуг.

Крім того, як вбачається з графи 25 розрахунку заборгованості, позивач нараховує інфляційні втрати на суму 48000,00 грн., тоді як, за висновком суду, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт надання позивачем відповідачу послуг, вказаних у графі 25, на суму 18000,00 грн.

Таким чином, обґрунтованим розміром інфляційних втрат за прострочення оплати відповідачем послуг, вказаних у графі 25 розрахунку заборгованості, є 653,81 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в частині стягнення з Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» інфляційних втрат у розмірі 27315,76 грн. підлягають частковому задоволенню у розмірі 26948,40 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 74, 76-80, ч. 1 ст. 129, ст.ст. 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» (02160, м. Київ, вул. Туманяна, буд. 15; ідентифікаційний код: 02841347) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) 3% річних у розмірі 103632 (сто три тисячі шістсот тридцять дві) грн 21 коп., інфляційні втрати у розмірі 26948 (двадцять шість тисяч дев'ятсот сорок вісім) грн 40 коп. та судовий збір у розмірі 1958 (одна тисяча дев'ятсот п'ятдесят вісім) грн 71 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 22.03.2019

Суддя Д.О. Баранов