ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3426/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5", с. Подвірки
до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
про стягнення 331770741,71 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ - 5" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 178116287,04 грн., пені у розмірі 37358408,25 грн., 3% річних у розмірі 12566048,01 грн., інфляційних втрат у розмірі 44635792,67 грн. та суми сплаченого судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказує про неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків за договором від 22.12.2016 № 883 купівлі-продажу теплової енергії, яка поставляється населенню, в частині повної оплати вартості переданої теплової енергії за договором у період з січня по жовтень 2017 та у грудні 2017. В якості правових підстав позову позивач посилається на ст.ст. 16, 525, 526, 611, 625 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.12.2018 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін, призначено підготовче засідання на 14.01.2019 о 11:00.

Відповідач, через канцелярію суду 04.01.2019 за вх.№ 249, надав відзив на позовну заяву та клопотання про зменшення пені згідно яких просив суд зменшити розмір пені на 50%.

09.01.2019 позивач надав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог (вх.№ 481). Згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу у розмірі 178116287,04 грн., пеню у розмірі 96452613,99 грн., 3% річних у розмірі 12566048,01 грн., інфляційні втрати у розмірі 44635792,67 грн. та суму сплаченого судового збору.

10.01.2019 позивач надав до суду відповідь на позов (вх.№ 679), в якій просив суд відмовити відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення розміру пені. При цьому, позивач вказував про відсутність підстав для зменшення розміру пені та вказував, що Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ - 5" є підприємством паливно-енергетичного комплексу та перебуває у скрутному матеріальному становищі. Також, у відповіді на позов позивач зазначав, що невиконання (прострочення виконання) зобов'язань є систематичним та довготривалим правопорушенням відповідача, який не виконує обов'язків з оплати поставленого товару як в межах даного договору, так і в межах інших господарських договорів, укладених між сторонами. Відповідач не вживав будь-яких заходів для урегулювання спору в досудовому порядку та/або в процесі розгляду справи судом першої інстанції. Погашення заборгованості у добровільному порядку не відбувається.

14.01.2019, без виходу до нарадчої кімнати, судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про прийняття до розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог (вх.№ 481), у зв'язку з чим справа розглядається судом з її урахуванням.

Таким чином, позивач згідно позову просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу у розмірі 178116287,04 грн., пеню у розмірі 96452613,99 грн., 3% річних у розмірі 12566048,01 грн., інфляційні втрати у розмірі 44635792,67 грн. та суму сплаченого судового збору.

Також, 14.01.2019, без виходу до нарадчої кімнати, судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про задоволення клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання та відкладення підготовчого засідання на 29.01.2019 о 10:30.

Відповідач, через канцелярію суду 31.01.2019 за вх.№ 2764, надав клопотання про застосування строку позовної давності, в якому просив суд застосувати позовну давність до вимог позивача про стягнення пені, оскільки розрахунок пені за період з 25.02.2017 по 24.07.2018 був виконаний позивачем без урахування строку позовної давності.

Також, відповідач, через канцелярію суду 31.01.2019 за вх.№ 2762, надав відзив на заяву про збільшення позовних вимог по справі № 922/3426/18. У наданому відзиві відповідач вказував про визнання позовних вимог позивача в частині суму основного боргу у розмірі 178116287,04 грн., 3% річних у розмірі 12566048,01 грн., інфляційних втрат у розмірі 44635792,67 грн. та пені у розмірі 37293314,21 грн. Також, згідно відзиву відповідач просив суд застосувати позовну давність до вимог позивача про стягнення пені та зменшити пеню на 50%.

12.02.2019, без виходу до нарадчої кімнати, судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 12.02.2019 о 12:55.

У судовому засіданні призначеному на 12.02.2019 о 12:55, без виходу до нарадчої кімнати, судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про відкладення розгляду справи по суті на 05.03.2019 о 14:00.

Представник позивача у судовому засіданні 05.03.2019 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 05.03.2019 частково заперечував проти задоволення позовних вимог позивача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

22 грудня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "Харківська ТЕЦ - 5" (продавець) та Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (покупець) було укладено договір № 883 купівлі-продажу теплової енергії, яка поставляється населенню (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору продавець зобов'язувався передати у власність покупцю у 2017 році теплову енергію, а покупець зобов'язувався прийняти та оплатити теплову енергію на умовах даного договору.

Пунктами 4.3., 4.4. договору було передбачено, що продавець, до 8-го числа місяця, наступного за звітним, оформлює окремий ОСОБА_3 приймання-передачі теплової енергії для кожної категорії із зазначенням іі кількості та вартості, а покупець не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним, повертає продавцю один примірник ОСОБА_3 приймання-передачі теплової енергії, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою.

Згідно п. 6.1. договору покупець зобов'язувався прийняти та оплатити вартість теплової енергії, зафіксованої в ОСОБА_3 прийманні-передачі за тарифом, зазначеним у п. 5.1. договору.

Відповідно до п. 5.1. договору на момент укладання договору, згідно з постановою НКРЕКП від 12.12.2016 р. № 2179 тариф становив 750,78 грн. на 1 Гкал, крім того ПДВ 20 % відповідно до Податкового Кодексу України.

У зв'язку зі зміною типу та найменування Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" на Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ - 5" між сторонами 29.05.2017 була укладена додаткова угода № 1 до договору відповідно до умов якої по тексту договору слова "Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ - 5" замінили словами "Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ - 5". Також, п.2 додаткової угоди № 2 до договору було встановлено, що правонаступником всіх зобов'язань (прав та обов'язків) Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" (ЄДРПОУ - 05471230) за договором є Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ - 5" (ЄДРПОУ - 05471230).

23.06.2017 між сторонами була укладена додаткова угода № 2 до договору, відповідно до умов якої з 01.07.2017 тариф на виробництво теплової енергії становить 745,84 грн. за 1 Гкал, крім того ПДВ 20 % відповідно до Податкового Кодексу України.

Крім того, 21.11.2017 між сторонами була укладена додаткова угода № 3 до договору.

Пунктом 6.2. договору було передбачено, що оплата за отриману у поточному місяці теплову енергію здійснюється відповідачем шляхом 100 % оплати протягом поточного місяця. Остаточний розрахунок за фактично передану в поточному місяці теплову енергію здійснюється відповідачем до 25-го числа місяця, наступного за місцем поставки.

Згідно п. 6.4. договору покупець перераховує на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку. Отримані від покупця кошти зараховуються продавцем як оплата за теплову енергію, поставлену в порядку, визначеному законодавством. В разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати отриманої теплової енергії, покупець зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлену теплову енергію відповідно до пункту 6.2. цього договору.

Відповідно до п. 6.5. договору, за наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець зараховує кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за теплову енергію, поставлену в минулі періоди за цим договором, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості незалежно від призначення платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з січня по жовтень 2017 року та у грудні 2017 року позивач передав у власність відповідача теплову енергію на загальну суму 1 066 153 095,77 грн., що підтверджується наступними актами приймання - передачі теплової енергії:

- за січень 2017 року - ОСОБА_3 №01 ТЕ від 31.01.2017 р. на суму 212131132,67грн.;

- за лютий 2017 року - ОСОБА_3 №02 ТЕ від 28.02.2017 на суму 188807176,14 грн.;

- за березень 2017 року - ОСОБА_3 № 03 ТЕ від 31.03.2017 на суму 157353720,92грн.

- за квітень 2017 року - ОСОБА_3 № 04 ТЕ від 30.04.2017 на суму 76213525,19 грн.;

- за травень 2017 року - ОСОБА_3 № 05 ТЕ від 31.05.2017 на суму 79804887,60грн.;

- за червень 2017 року - ОСОБА_3 № 06 ТЕ від 30.06.2017 на суму 68601636,65грн.;

- за липень 2017 року - ОСОБА_3 № 07 ТЕ від 31.07.2017 на суму 0,00 грн.;

- за серпень 2017 року - ОСОБА_3 № 08 ТЕ від 31.08.2017 на суму 323231,69 грн.;

- за вересень 2017 року - ОСОБА_3 № 09 ТЕ від 30.09.2017 на суму 1256663,76грн.;

- за жовтень 2017 року - ОСОБА_3 № 10 ТЕ від 31.10.2017 на суму 103544834,11грн.;

- за грудень 2017 року - ОСОБА_3 № 12 ТЕ від 31.12.2017 на суму 178116287,04грн.

В той же час, відповідач свої зобов'язання виконав не в повному обсязі, адже станом на 30.11.2018 сплатив лише суму в розмірі 888036808,73 грн.

Станом на 30.11.2018 сума основного боргу відповідача перед позивачем за договором складає 178116287,04 грн., що підтверджується актом звіряння розрахунків складеним між сторонами станом на 30.11.2018.

При цьому, суд зазначає, що доказів сплати відповідачем позивачу суму основного боргу у розмірі 178116287,04 грн. за договором в матеріалах справи не міститься.

У відповідності до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу за договором у розмірі 178116287,04 грн. є обґрунтованими, підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами та є такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 12566048,01 грн. за період з 25.02.2017 по 12.12.2018 по кожному із місяців поставки та інфляційних втрат в розмірі 44635792,67 грн. за період березень 2017 року - листопад 2018 року по кожному із місяців поставки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 8.2. договору в разі невиконання відповідачем умов п. 6.2 договору відповідач зобов'язується сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем згідно розрахунку була нарахована відповідачу пеня у розмірі 96452613,99 грн. за період з 25.02.2017 до 25.07.2018, а відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності до вимоги позивача про стягнення пені та надано до суду контр-розрахунок пені.

Правові наслідки порушення зобовязання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Частиною 2 ст. 258 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У відповідності до положень ч.ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на вищевикладене, перевіривши контр-розрахунок пені відповідача, суд дійшов до висновку, що клопотання відповідача про застосування строку позовної давності підлягає задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пеня у розмірі 37293314,21 грн. згідно його контр-розрахунку.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 178116287,04 грн., пені у розмірі 37293314,21 грн., 3% річних у розмірі 12566048,01 грн. та інфляційних втрат у розмірі 44635792,67 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50%, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, та лише у виняткових випадках.

Проте, суд не вважає даний випадок винятковим, оскільки посилання відповідача на його важкий фінансовий стан не є підставою для зменшення розміру пені за порушення договірного зобов'язання.

Крім того, суд зазначає, що зменшення суми пені на 50% є значним та не повною мірою узгоджується з приписами ст. 551 ЦК України, ст. 223 ГК України щодо врахування інтересів як боржника, так і кредитора при зменшенні судом розміру неустойки (штрафних санкцій).

За таких обставин суд відмовляє в задоволені клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50%.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у розмірі 506742,39 грн. покладається на відповідача, а у розмірі 109957,61 грн. - на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 123, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ідентифікаційний код 31557119) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" (62371, Харківська область, Дергачівський район, сел. Подвірки, ідентифікаційний код 05471230) суму основного боргу у розмірі 178116287,04 грн., пеню у розмірі 37293314,21 грн., 3% річних у розмірі 12566048,01 грн., інфляційні втрати у розмірі 44635792,67 грн. та 506742,39 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ - 5" (62371, Харківська область, Дергачівський район, сел. Подвірки, ідентифікаційний код 05471230).

Відповідач: Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ідентифікаційний код 31557119).

Повне рішення складено 13.03.2019 р.

Суддя ОСОБА_3