номер провадження справи 28/25/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2019 Справа № 908/320/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни при секретарі Рикун А.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом концерну "Міські теплові мережі" (69091, місто Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137; фактична адреса: 69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 2-А)

до відповідача фізичної особи-підприємця Сербової Тетяни Віталіївни (АДРЕСА_1)

про стягнення коштів

за участю представників:

від позивача: Суниця А.А. довіреність №405/20-19 від 02.01.2019;

від відповідача: не з'явився.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Концерн "Міські теплові мережі" звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до фізичної особи-підприємця Сербової Тетяни Віталіївни про стягнення 37.355,41 грн., які складаються з: 30.740,47 грн. основного боргу за надані послуги з теплопостачання, 3.362,35 грн. пені, 2.309,22 грн. інфляційних втрат та 943,37 грн. 3% річних.

Разом з позовною заявою позивачем на підставі ст. 171 ГПК України заявлено клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки ціна позову складає 37.355,41 грн., що підпадає під визначення категорії справи, як малозначна.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2019 позовну заяву передано на розгляд судді Федоровій О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Присвоєно справі номер провадження 28/25/19. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено 18.03.2019. Суд запропонував відповідачу надати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (за наявності).

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фіксування судового процесу за допомогою відеозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось у зв'язку з відсутністю у суду такої технічної можливості.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, що викладені в позові. Просив позов задовольнити. Надав заяву, в якій просить залучити до матеріалів справи копію акту обстеження приміщення. Підставою для звернення з позовом зазначено неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 478 від 01.10.2002, внаслідок чого заборгованість за надані послуги з січня 2017 по квітень 2018 року склала 30.740,47 грн. Внаслідок порушення відповідачем грошового зобов'язання, позивач, враховуючи умови договору та приписи діючого законодавства нарахував та просить стягнути штрафні та компенсаційні санкції. Позовні вимоги обґрунтовані ст. ст. 11, 15, 16, 509, 526, 530, 625, 629 ЦК України, ст. ст. 2, 3, 193, 232, 275-277 ГК України, Законом України "Про теплопостачання", Правилами користування тепловою енергією.

Відповідач заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження суду не надав. Також відповідач не скористався правом надати відзив із зазначенням своєї правової позиції щодо викладених позивачем позовних вимог. Про час та місце судового засідання відповідача повідомлено належним чином, в порядку ст. 176 ГПК України. Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.02.2019 місцезнаходженням фізичної особи-підприємця Сербової Тетяни Віталіївни є: АДРЕСА_1. Ухвала суду у справі №908/320/19 надіслана за належною адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 18.02.2019, відповідно до якого примірник ухвали суду про відкриття провадження у справі та призначення судового засідання отримано представником відповідача 20.02.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В судовому засіданні 18.03.2019 суд визнав наявні документи достатніми для об'єктивного та всебічного розгляду спору, внаслідок чого, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складений протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення та надісланий на адреси сторін.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд

Встановив:

Концерн "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" Ленінського району (Енергопостачальна організація, позивач у справі) та приватний підприємець Сербова Тетяна Віталіївна (споживач, відповідач у справі) 01.10.2002 уклали договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 478 з наступними доповненнями на викуплене вбудоване приміщення по АДРЕСА_2 та викуплене вбудоване приміщення по АДРЕСА_3 (надалі - договір).

Пунктом 1.2 договору встановлено, що за цим договором енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах згідно п. 1.3, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію разом з втратами теплової енергії на теплотрасі, що перебуває на балансі споживача за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 5.1 договору облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку розрахунковим способом.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі в національній грошовій одиниці (гривні) відповідно до встановлених тарифів.

Відповідно до п. 6.2 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 6.3 договору встановлено, що енергопостачальна організація після 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає споживачу рахунок за фактично спожиту теплову енергію, акт надання послуг і податкову накладну. Споживач зобов'язаний оформити акт надання послуг і до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, повернути його енергопостачальній організації.

Підставою для розрахунків Споживача з Енергопостачальною організацією є Акт надання послуг, підписаний обома сторонами (п. 6.4 договору).

Пунктом 6.6 договору встановлено, що споживач зобов'язаний до 20 числа поточного місяця перерахувати на розрахунковий рахунок Енергопостачальної організації суму заборгованості за фактично спожиту теплову енергію і передоплату.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання його обома сторонами та діє з 01 жовтня 2002 по 30 вересня 2003. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, окрім досягнення взаємної згоди сторін про його розірвання Усі зміни та доповнення до договору повинні бути оформлені письмово, узгоджені та підписані обома сторонами.

Додатковою угодою № 1 від 01.10.2004 до договору №478 сторонами були внесені зміни в преамбулу договору та пункти 11.6 і 11.9 договору. Інші умови, не зачеплені даною додатковою угодою, залишаються незмінними, і сторони підтверджують по ним свої зобов'язання.

Додатковою угодою № 2 від 01.08.2008 до договору №478 сторони доповнили розділ 1 пунктом 1.3; доповнили розділ 1.4 договору підпунктами 1.4.1 та 1.4.2, 1.4.3; доповнили п. 1.9 договору та змінили пункт 1.10 договору. Інші умови, не зачеплені даною додатковою угодою, залишаються незмінними, і сторони підтверджують по ним свої зобов'язання.

Додатковою угодою №3 від 01.05.2010 до договору № 478 сторони виключили з договору з 01 травня 2010 року нежитлове приміщення АДРЕСА_4, у зв'язку з продажем його ОСОБА_3, внаслідок чого з 01.05.2010 змінилися характеристики приміщення. Інші умови, не зачеплені даною додатковою угодою, залишаються незмінними, і сторони підтверджують по ним свої зобов'язання.

На виконання умов договору № 478 від 01.10.2002 про постачання теплової енергії в гарячій воді позивач в періоди з січня 2017 по квітень 2018 відпустив теплову енергію споживачу на об'єкт по АДРЕСА_2 (викуплене вбудоване приміщення - магазин).

Про факт надання позивачем послуг в рамках договору № 478 від 01.10.2002 свідчать складені акти приймання-передачі теплової енергії та виставлені рахунки на оплату наданих послуг.

Матеріали справи містять реєстри відправки рекомендованих листів, відповідно до яких, Концерном "МТМ" на адресу відповідача були направленні акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки за спірний період.

Акти приймання-передачі за період з січня 2017 по квітень 2018 споживачем не підписані, жодних заперечень щодо них відповідачем не надано. У зв'язку із зазначеним, вказані акти приймання-передачі, у відповідності до п. 6.4 договору, є підставою для проведення остаточних розрахунків.

Відповідач зобов'язання за договором не виконав, внаслідок чого заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з січня 2017 по квітень 2018 склала 30.740,47 грн.

З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача 26.10.2018 була надіслана претензія №2141/09 від 25.10.2018 з вимогою терміново погасити заборгованість за теплову енергію в розмірі 30.740,47 грн.

Претензія залишена без відповіді, борг без оплати.

Матеріали справи містять акт від 14.04.2014, в якому зазначено, що на першому поверсі в будинку за адресою АДРЕСА_2 розташовано приміщення, що належить ПП Сербовій Т.В. Технічна можливість відключення опалення окремо від житлового будинку - відсутня.

У зв'язку з тим, що об'єкт споживання теплової енергії відповідача має спільне з будинком підключення до теплової мережі позивача, то факт отримання теплоносія підтверджується рішеннями про початок та закінчення опалювальних сезонів 2017-2018 відповідно до яких Концерном "Міські теплові мережі" було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі.

Рішення про початок та закінчення опалювального сезону у м. Запоріжжя приймає виконавчий комітет Запорізької міської ради.

Опалювальний сезон 2017-2018 років у м. Запоріжжя:

- розпочався з 24 жовтня 2017 року відповідно до Рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 617 від 20.10.2017 року;

- закінчився 05 квітня 2018 року відповідно до Рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 151 від 04.04.2018 року.

Неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 478 від 01.10.2002 стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічний припис містить ст. 526 ЦК України.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (ст. 714 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом при розгляді доводів позивача надана правова оцінка наявним у матеріалах справи доказам, а саме: умовам договору про постачання теплової енергії в гарячій воді №478 від 01.10.2002, актам приймання-передачі теплової енергії та рахункам на оплату спожитої теплової енергії за спірний період.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов'язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов'язок щодо оплати отриманої теплової енергії та гарячої води на суму 30.740,47 грн., у встановлений договором строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи.

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача 30.740,47 грн. основного боргу обґрунтована та задовольняється судом.

За порушення відповідачем строків оплати наданих послуг позивач, враховуючи положення п. 7.2.3 договору, просив стягнути суму пені в розмірі 3362,35 грн. за період прострочення з 20.11.2017 по 31.10.2018.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 2 ст. 216 ГК України встановлено, що застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Згідно з п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Приписами п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2.3 договору встановлено, що споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію - пеню в розмірі 0,5% від належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Наданий позивачем розрахунок суми пені є невірним, через наявність математичних помилок при округлені сум.

Перерахувавши заявлену до стягнення суму пені (розрахунок здійснено судом за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство"), суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача пені підлягає частковому задоволенню, а саме - в розмірі 3.358,86 грн. за період з 20.11.2017 по 31.10.2018, в частині стягнення 3,49 грн. пені суд відмовляє в задоволенні позову.

За порушення виконання відповідачем грошового зобов'язання позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 943,37 грн. за період з 20.02.2017 по 31.10.2018 та 2.309,22 грн. інфляційних втрат за період з березня 2017 по вересень 2018 року (включно).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати пов'язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних - є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд визнав виконаними вірно, а вимоги про стягнення з відповідача 943,37 грн. 3% річних за період прострочення з 20.02.2017 по 31.10.2018 та інфляційних втрат в розмірі 2.309,22 грн. за період прострочення з березня 2017 по вересень 2018 (включно), законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Доказів виконання зобов'язань у визначений умовами договору строк, відповідач суду не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі: 1.920,82 грн. Решта судових витрат (нуль грн. 18 коп.) залишається за позивачем.

Також, враховуючи положення ст. 123 ГПК України, на відповідача покладаються витрати позивача з направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками в сумі 26,92 грн., вартість яких підтверджується фіскальним чеком від 11.02.2019, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись ст. ст. 11, 525, 526, 530, 611, 625, 629 ЦК України, ст. ст. 46, 74, 80, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Законом України "Про судовий збір" суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов концерну "Міські теплові мережі" до фізичної особи-підприємця Сербової Тетяни Віталіївни про стягнення заборгованості за надані за період з січня 2017 по квітень 2018 в розмірі 37.355,41 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Сербової Тетяни Віталіївни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, ідентифікаційний код 32121458, п/р зі спеціальним режимом використання №2813 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України", код МФО 313957) 30.740,47 грн. (тридцять тисяч сімсот сорок грн. 47 коп.) основного боргу. Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця Сербової Тетяни Віталіївни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, ідентифікаційний код 32121458, п/р №1951 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України", код МФО 313957) 3.358,86 грн. (три тисячі триста п'ятдесят вісім грн. 86 коп.) пені, 943,37 грн. (дев'ятсот сорок три грн. 37 коп.) 3% річних, 2.309,22 грн. (дві тисячі триста дев'ять грн. 22 коп.) інфляційних втрат, 1.920,82 грн. (одну тисячу дев'ятсот двадцять грн. 82 коп.) судового збору, 26,92 грн. (двадцять шість грн. 92 коп.) поштові витрати. Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

4. В частині стягнення пені в розмірі 3,49 грн. відмовити.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 20 березня 2019 року.

Суддя О.В. Федорова