ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року Справа №918/552/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Савченко Г.І. , суддя Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання - Соколовській О.В.

за участю представників сторін:

позивача - адвокат ОСОБА_1 (договір про надання юридичних послуг №14/1772/18 від 16.07.2018 року)

відповідача - адвокат ОСОБА_2 (довіреність № 007/2ДР-1-0119 від 02.01.2019 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Рівненської області від 05.12.2018 р. по справі №918/552/18 (суддя Марач В.В., повний текст рішення складено 27.12.2018 р.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут"

про стягнення 6 168 142,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 05.12.2018 р. по справі №918/552/18 відмовлено Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" 3 914 565, 35 грн. - пені, 912 263, 45 грн. - 3% річних, 1 341 313, 83 грн. - інфляційних втрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває Відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки Позивача за визначеними нормативами, а тому у Відповідача відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з Позивачем за поставлений природний газ на підставі Договору купівлі-продажу №17-242-Н від 11.04.2017 року, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням позивач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю рішення господарського суду Рівненської області від 05.12.2018 р. по справі №918/552/18 та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначає:

- на виконання спільних протокольних рішень здійснювалось погашення заборгованості за поставлений природний газ відповідно до договору купівлі-продажу природного газу №17-242-Н від 11.04.2017 року, що підтверджується платіжними дорученнями наявними в матеріалах справи. Разом з тим, решта боргу у сумі 158 166 690,32 грн. була оплачена відповідачем власними коштами за боргом, сплата якого не була врегульована вищезначеними спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків;

- при прийнятті рішення у справі судом першої інстанції не врахована стала практика господарських судів про задоволення вимог позивача щодо стягнення неустойки, 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на суми заборгованості відповідача, які не охоплювалися (не є предметом регулювання) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, оскільки була погашена відповідачем власними коштами;

- при винесені рішення господарський суд Рівненської області взагалі не надав належної оцінки доказам та вимогам позивача щодо стягнення сум пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, зокрема не було в першу чергу досліджено саме на які кошти розраховувалися вищевказані суми вимог, яким чином дані кошти були сплачені відповідачем (власні кошти або державні субвенції), якими доказами керувався позивач звертаючись до суду та відповідно розраховуючи суми пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, а лише були здійсненні загальні посилання на положення постанови КМУ № 20, бюджетного законодавства;

- звільнення від відповідальності можливе лише відносно оплати, здійсненній у порядку встановленій спільними протокольними рішеннями;

- судом першої інстанції проігноровано той факт, що відповідачем частину ззаборгованості за Договором в сумі 158 166 690,32 грн. було погашено власними коштами, поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями;

- відповідно до розрахунку заборгованості нарахування інфляційних нарахувань та 3 % річних за поставлений природний газ за період постачання протягом квітня 2017 року по вересень 2017 року відбувалося у періоди прострочень оплат та на суми заборгованості, які не відшкодовувалися вищевказаними спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків.

Отже, нарахування неустойки, інфляційних нарахувань та 3% річних здійсненні позивачем правомірно, у відповідності до чинного законодавства та умов договору купівлі-продажу газу, норм чинного законодавства, що регулюють виконання договорів;

- умови Договору, а саме п.6.3 прямо встановлює, що відповідач не обмежується в здійсненні розрахунків із позивачем лише рахунками з спеціальним режимом використання відповідача, сплачувати власними коштами, в строки, передбачені п.6.1 Договору;

- суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що відповідач вчинив всі залежні від нього дії для належного виконання умов договору в частині оплати вартості природного газу, однак внаслідок незалежних від нього обставин був позбавлений можливості розрахуватись за поставлений позивачем газ;

- згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, крім того, відповідно до ст.42 ГК України господарська діяльність здійснюється на власний ризик. Отже, відповідач не обмежений у способах та шляхах виконання своїх зобовязань, зокрема шляхом перенесення оплати, залучення кредитних коштів, зменшення власних витрат тощо.

Таким чином, апелянт вважає, що рішення місцевого господарського суду від 05.12.2018 року у справі №918/552/18 прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дослідження всіх істотних обставин, що мають значення для справи, а тому відповідно до приписів ст.277 ГПК України підлягає скасуванню.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ НАК Нафтогаз України на рішення господарського суду Рівненської області від 11.12.2018 року у справі №918/552/18, призначено справу до розгляду на 25.02.2019 року.

12.02.2019 року ТОВ РІВНЕГАЗ ЗБУТ подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує проти апеляційної скарги та просить оскаржуване судове рішення суду першої інстанції залишити без змін (т.2 а.с. 242 - 248).

22.02.2019 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ РІВНЕГАЗ ЗБУТ надійшов лист від 22.02.2019 року, в якому відповідач на підтвердження своє правової позиції викладеної у відзиві на апеляційну скаргу, звертає увагу на прийнятті рішення в аналогічних справах, а саме у справах № 906/278/18, № 908/885/18, 924/297/18 та 924/296/18 (т.3 а.с. 2 - 52).

В судовому засіданні 25.02.2019 року було оголошено перерву до 15:30 год. 11.03.2019 року.

Після оголошеної перерви в судовому засіданні 11.03.2019 року колегія суддів заслухала представників позивача та відповідача.

Представник ПАТ НАК Нафтогаз України підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення скасувати, а позов задовольнити в повному обсязі.

Представник ТОВ РІВНЕГАЗ ЗБУТ заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги ПАТ НАК Нафтогаз України з підстав, викладених у письмовому відзиві, просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Відповідно до част.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, заслухавши в судовому засіданні присутніх представників сторін, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Рівненської області від 05.12.2018 р. по справі №918/552/18 не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 11.04.2017 року між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (продавець) та ТОВ "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" (покупець) укладено Договір купівлі-продажу природного газу №17-242-Н, відповідно до п.1.1 якого продавець зобовязується передати покупцеві у 2017-2018 роках природний газ, а покупець зобовязується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з п.1.2 Договору, природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.

Відповідно до п.2.1 Договору, продавець передає покупцеві з 01.042017 року по 31.03.2018 року (включно) природний газ обсягом до 373 350,000 тис.куб.метрів.

В пункті 3.2 Договору сторони узгодили оформлення приймання-передачі природного газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці купівлі-продажу, актом приймання-передачі.

Згідно з п.5.1 Договору, ціна за 1 000 куб. метрів природного газу, який передається за цим договором, без урахування податку на додану вартість у розмірі 20 відсотків, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, торгової націнки постачальника газу із спеціальними обовязками (включно) становить 4 942 грн. за 1 000 куб. метрів природного газу, крім того податок на додану вартість у розмірі 20 відсотків.

У разі зміни ціни природного газу або порядку її визначення (пункт 5.1 цього договору) нова ціна застосовується сторонами під час складання актів приймання-передачі природного газу та проведення розрахунків за цим договором з моменту набрання чинності відповідним рішенням Кабінету міністрів України (п.5.2 Договору).

Загальна сума вартості природного газу за цим Договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу (п.5.3 Договору).

Відповідно до п.6.1 Договору, оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 (Офіційний вісник України, 2005 р., № 2, ст.88) і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.

Вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі, коригуючих актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються покупцем продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

У разі не надання покупцем продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абзаці четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Покупець зберігає за собою право надати акт звіряння розрахунків, передбачений в абзаці четвертому цього пункту до закінчення 90 (девяностого) дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівля-продаж природного газу. При цьому, у випадку, якщо покупець надасть продавцеві, передбачений абзацом четвертим цього пункту, акт звіряння пізніше 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу, але до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу, то розрахунок за придбаний покупцем газ, в частині суми зазначеної в такому акті звіряння, буде здійснюватись в порядку, передбаченому абзацом третім цього пункту, але з такими особливостями. З дати надання продавцеві покупцем зазначеного вище акту звіряння, припиняється нарахування продавцем неустойки, 3% річних, а також інфляційних збитків на суму, зазначену в такому акті звіряння, на період з дати надання акту звіряння продавцеві і до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за придбаний покупцем природний газ в частині, що підлягає оплаті за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 (Офіційний вісник України, 2005 р., № 2, ст. 88), має бути здійснений до закінчення 90 (девяностого) дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем в якому була здійснена купівля-продаж природного газу, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.

Покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 і після спливу 90 денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту.

Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів який перевищують цей 5 денний строк.

Згідно з п.6.2 Договору, оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП.

Пунктом 6.3 Договору встановлено, за наявності заборгованості за попередні періоди покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця.

Відповідно до п.7.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

У разі невиконання покупцем пункту 6.1 Договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день його прострочення (п.7.2 Договору).

Пунктом 11.1 Договору визначено, цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності), поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.10.2016 року, і діє в частині продажу природного газу до 31.03.2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток юридичних осіб (т.1 а.с. 16 - 20).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору Продавець з квітня 2017 по вересень 2017 року передав, а Покупець отримав природний газ на суму 333 150 764, 25 грн.

Факт приймання-передачі природного газу підтверджується актами приймання-передачі природного газу: Акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2017 на суму 133 625 065, 63 грн; акт приймання-передачі природного газу від 31.05.2017 на суму 59 992 021, 28 грн; акт приймання-передачі природного газу від 30.06.2017 на суму 36 501 789, 91 грн; акт приймання-передачі природного газу від 31.07.2017 на суму 38 274 766, 02 грн.; акт приймання-передачі природного газу від 31.08.2017 на суму 28 020 327, 54 грн; акт приймання-передачі природного газу від 30.09.2017 на суму 36 736 793, 87 грн.

Позивач, посилаючись на порушення Відповідачем термінів виконання грошових зобовязань за Договором, нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3 914 565, 35 грн. - пені (з 26.05.2017 по 20.12.2017), 912 263, 45 грн. - 3% річних (з 26.05.2017 по 20.12.2017), 1 341 313, 83 грн. - інфляційних втрат (з липня 2017 по листопад 2017 включно) згідно доданого до матеріалів справи розрахунку (т. 1 а.с. 21 - 24).

Пунктом 7.2 Договору встановлено відповідальність за невиконання Покупцем умов п. 6.1 Договору щодо порядку оплати природного газу. Відповідно до вищевказаного пункту Договору, у разі невиконання Покупцем пункту 6.1 цього Договору він зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

На підставі вищезазначеного, Позивач просив стягнути з Відповідача за зобов'язаннями квітня 2017 року: 293 129, 56 грн. - пені за період з 26.05.2017 по 22.08.2017 від сум заборгованості за кожний період сплати, передбаченої умовами Договору, 70 351,11 грн. - 3% річних за період з 26.05.2017 по 22.08.2017; за зобов'язаннями травня 2017 року - 1 218 208, 75 грн пені за період з 27.06.2017 по 10.09.2017, 3% річних в сумі 292 370, 10 грн за період з 27.06.2017 по 10.09.2017, інфляційних втрат в розмірі 114 904, 52 грн; за зобов'язаннями червня 2017 року - 537 940, 44 грн пені за період з 26.07.2017 по 02.10.2017, 3% річних в сумі 129 105, 71 грн за період з 26.07.2017 по 02.10.2017; за зобов'язаннями липня 2017 року - 659 610, 24 грн пені за період з 29.08.2017 по 20.12.2017, 3% річних в сумі 151 307, 30 грн за період з 29.08.2017 по 20.12.2017, інфляційних втрат в розмірі 619 405, 72 грн; за зобов'язаннями серпня 2017 року - 603 629, 83 грн пені за період з 26.09.2017 по 20.12.2017, 3% річних в сумі 136 220, 14 грн, інфляційних втрат в розмірі 347 118, 85 грн; за зобов'язаннями вересня 2017 року - 602 046, 53 грн пені за період з 26.10.2017 по 20.12.2017, 3% річних в сумі 132 909, 09 грн за період з 26.10.2017 по 20.12.2017, інфляційних втрат в розмірі 259 884, 74 грн.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що частину заборгованості, було погашено спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків на загальну суму 174 984 073,93 грн., іншу частину заборгованості на загальну суму 158 166 690,32 грн. відповідачем було погашено з поточного рахунку із спеціальним режимом використання.

Тобто, розрахунки між сторонами за Договором були здійснені двома способами: шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів Державного бюджету України та здійсненням перерахунків сум коштів поточного рахунку із спеціальним режимом використання, згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідними постановами НКРЕКП.

Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції дійшов висновку, про відсутність правових підстав для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат на заборгованість яка виникла за договором купівлі-продажу природного газу №17-242-Н від 11.04.2017 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Частинами 1, 2 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За змістом частини 1 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічний припис містить статті 526 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Із вище зазначених норм Закону, а також із пунктів 3.3, 3.4 та 6.1 договору, вбачається, що обсяги поставленого позивачем газу та суми, що підлягали до сплати за кожен окремий місяць поставки вказаного товару встановлюється саме підписаними між сторонами актами приймання-передачі газу, які в розумінні статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинними документами, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складаються під час здійснення господарських операцій, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення.

Як вбачається з п. 6.2 договору оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП.

Матеріали справи свідчать, що вартість поставленого природного газу за договором №17-242-Н була оплачена Відповідачем частково шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок Позивача в порядку, встановленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, в межах строків оплати, встановлених п. 6.1 договору, на суму - 158 166 690, 32 грн., частково (інша частина вартості природного газу) - за рахунок коштів Державного бюджету, отриманих на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України на суму 174 984 073, 93 грн., що в сумі становить 333 150 764, 25 грн.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області, Департаментом фінансів Рівненської обласної державної адміністрації, ТОВ "Рівнегаз збут" та НАК "Нафтогаз України" складено та підписано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету на надання пільг, субсидій і компенсацій населенню, які укладались у 2017 році, а саме:

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу № 2827 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 29.05.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу № 2723 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 19.05.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу № 2966 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 20.06.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3139 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 21.07.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3302 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 17.08.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3787 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 24.10.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3808 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 01.11.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу № 2546 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 13.05.2017;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу № 2723 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України від 19.05.2017.

На виконання зазначених спільних протокольних рішень, Позивачу перераховано кошти за спожитий природний газ в загальній сумі 174 984 073, 93 грн., що підтверджується випискою банку про рух коштів по рахунку відкритому у ГУ ДКСУ у Рівненській області, яка міститься в матеріалах справи, та не заперечувалось представниками сторін в судовому засіданні (т.2 а.с. 111-112).

Отже розрахунки між сторонами договору купівлі-продажу природного газу 17-242-Н здійснювались двома способами укладенням спільних протокольних рішень та коштами, які перераховувались Відповідачем на користь Позивача виключно з рахунку зі спеціальним режимом використання у відповідності до п. 6.2 договору.

Відповідно до розділу 1 вищевказаних протокольних рішень, предметом Спільних протокольних рішень є організація проведення Сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.

Згідно пункту 2.6 розділу 2 протокольних рішень визначено порядок проведення взаєморозрахунків, а саме: Сторона 3 (ТОВ "Рівнегаз збут") перераховує Стороні останній (НАК "Нафтогаз України") кошти за природний газ за 2017 рік згідно з договором від 11.04.2017 № 17-242-Н із записом у графі призначення платежу Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, за природний газ 2017 року для населення, договір від 11.04.2017 № 17-242-Н.

Розділом 3 протокольних рішень передбачено, що з метою реалізації цього Спільного протокольного рішення Сторони зобов'язуються: забезпечити подання до органів Державної казначейської служби України належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних доручень згідно з Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03 серпня 2015 року №493/688; перерахувати кошти наступній Стороні, а Сторона остання - до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок; оперативно обмінюватись наявною інформацією, виходячи з принципів задоволення взаємних інтересів у процесі реалізації цього Спільного протокольного рішення; забезпечити проведення розрахунків відповідно до цього Спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на розрахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою цим Спільним протокольним рішенням.

Сторони, що підписали Спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 № 20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов`язань за Спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України (розділ 4 Спільних протокольних рішень).

За умовами вищевказаних Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, передбачалося надання державою коштів на погашення заборгованості, а також змінювалися строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу від 11.04.2017 №17-242-Н.

Так, за змістом розділу 3 Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, сторони зобов'язалися перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок; забезпечити проведення розрахунків відповідно до спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою спільним протокольним рішенням.

Підписання сторонами Спільних протокольних рішень та виконання їх положень, а також положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688 свідчить, що сторони фактично погодились, що оплата за природний газ за договором № 17-242-Н підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень. Тим самим сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, надані відповідно до договору. Тобто, враховуючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору.

На виконання зазначених протокольних рішень згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 та договору купівлі-продажу природного газу від 11.04.2017 № 17-242-Н, Відповідачем проведено розрахунки із Позивачем за отриманий природний газ за рахунок наданих державою на погашення заборгованості коштів, що підтверджено наявною в матеріалах справи банківською випискою.

В подальшому, зазначений Порядок, затверджений постановою КМУ № 20 від 11.01.2005, втратив чинність 01.01.2018, та після цієї дати вартість пільг компенсувалася відповідачу згідно Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002.

Відповідно до абз. 8 п. 6.1. договору купівлі-продажу природного газу від 11.04.2017 № 17-242-Н сторони погодили що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів який перевищують цей 5 денний строк.

Однак, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, спільний наказ Міненерго та Мінфіну України від 03.08.2015 №493/688, якими затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладеного між ними договору, оскільки мають імперативно-регулюючий характер.

Для застосування штрафних санкцій та відповідальності за прострочку виконання грошового зобов'язання необхідною умовою є факт невиконання або прострочки виконання зобов'язання.

Укладаючи спільні протокольні рішення, Позивач і Відповідач керувалися спеціальними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію.

У відповідності до пунктів 1.1 - 1.3 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688 (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), цей Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією Нафтогаз України, ДП Енергоринок та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20. Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку. Схеми розрахунків узгоджують відповідні департаменти фінансів спільно з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг). Відповідні органи Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) контролюють проведення

Згідно з п. п. 2.1 - 2.3 вищевказаного Порядку, постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку, складають щомісяця до 10 числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а в разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів. Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг) та надаються відповідним департаментам фінансів. Відповідні департаменти фінансів узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20 числа Державній казначейській службі України (далі - Казначейство України) та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України в областях, місті Києві (далі - головні управління Казначейства) у формі узгоджених з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними зведеними реєстрами актів звіряння або реєстрами договорів за підписами керівників відповідних департаментів фінансів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг).

Пунктом 2.7 зазначеного Порядку встановлено, що розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання та електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг), відкриті в органах Казначейства, в разі проведення розрахунків за електроенергію - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

Водночас, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.10.2016 № 705 Про внесення змін до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій, компенсацій, у пункті 7 в абзаці 4 слова за згодою учасників виключено, а також доповнено пункт абзацами такого змісту: Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, ПАТ Укртрансгаз, Державне підприємство Енергоринок, виробники електроенергії та вугледобувні підприємства підписують з учасниками розрахунків спільні протокольні рішення протягом п`яти робочих днів. До розрахунків включаються нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг). Учасник розрахунку має право відмовитися від підписання спільного протокольного рішення виключно за умови відсутності боргу перед учасником за товари/послуги, який планується погасити відповідно до цього Порядку.

Так, Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету є частиною законодавства, оскільки укладені на виконання постанови Кабінету Міністрів України, а тому є обов'язковими для виконання всіма сторонами.

Враховуючи викладене, підписання сторонами Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, а також фактичне виконання розрахунків в порядку, зазначеному в цих протокольних рішеннях відповідно до норм Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, свідчить про погодження сторонами зміни порядку і строків проведення оплати за природний газ за договором купівлі-продажу природного газу від 11.04.2017 № 17-242-Н.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сторонами змінено порядок проведення остаточного розрахунку, та їх відносини були підпорядковані вимогам Спільних протокольних рішень і спеціальних нормативно-правових актів, зокрема постанові Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 №20.

Окрім того, відповідно до п. 6 ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" для проведення розрахунків за спожитий природний газ постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам на виконання спеціальних обов'язків, покладених на таких продавців, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від споживачів.

Уповноважені банки, що обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №792 визначено уповноваженими банками, які обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, до спеціальних обов'язків яких включено обов'язок з постачання природного газу, та їх структурних підрозділів, а також оптових продавців, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам для виконання спеціальних обов'язків, покладених на таких продавців, Відкрите акціонерне товариство Державний ощадний банк України, Публічне акціонерне товариство акціонерний банк Укргазбанк та Публічне акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 2516 від 30.09.2015 (в редакції, що діяла на момент існування правовідносин між сторонами) затверджено Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки, відповідно до якого, цей алгоритм установлює порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки, що надходять за використаний природний газ від побутових споживачів та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності), виробників теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії для релігійних організацій та надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а також механізм розрахунку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки (далі - газопостачальні підприємства), нормативів перерахування коштів на поточні рахунки операторів газотранспортної та газорозподільних систем, газопостачальних підприємств та на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптових продавців, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам (далі постанова НКРЕКП №2516 від 30.09.2015).

Згідно з пунктом 4 Алгоритму, газопостачальні підприємства та їх структурні підрозділи обумовлюють у відповідному договорі банківського рахунку право банку на договірне списання (перерахування) без платіжних доручень з поточних рахунків із спеціальним режимом використання коштів, що надходять за спожитий природний газ від категорій населення та ТКЕ населення, згідно з положеннями цього Алгоритму.

Відповідно до пункту 6 Алгоритму споживачі, які відносяться до категорій населення та ТКЕ населення оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами та їх структурними підрозділами.

На виконання Закону України "Про ринок природного газу" та Постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 792 "Про вдосконалення порядку розрахунків за спожитий природний газ" Відповідачем відкрито в ВАТ "Державний ощадний банк України" поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від населення № 0986.

На виконання умов вказаного договору, сторонами передбачено договірне списання (перерахування) банком коштів з рахунків відповідача в терміни та порядку, передбаченому договором.

Відповідно до пункту 1.2 договору купівлі-продажу природного газу № 17-242-Н від 11.04.2017 року, газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.

Згідно зі статтею 12 Господарського Кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Отже, у Відповідача відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з Позивачем за природний газ, гарантований постачальник отримує грошовий ресурс для розрахунку лише після здійснення споживачами природного газу (населенням) повних розрахунків за весь обсяг спожитого газу.

Таким чином, Відповідач може здійснити розрахунок перед Позивачем за умовами договору лише через поточний рахунок із спеціальним режимом використання в межах коштів, передбачених нормативом перерахування коштів, затверджених НКРЕКП, при цьому сам Відповідач самостійно не має можливості вплинути на проведення розрахунків за спожитий природний газ населенням, оскільки всі кошти, які потрапляли на рахунок Відповідача, уповноваженим банком самостійно розподіляються згідно затвердженого постановами НКРЕКП алгоритму та перераховуються на рахунок Позивача.

Враховуючи, що оплата за природний газ проводилася відповідачем в порядку та на умовах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. №792, відповідними постановами НКРЕ з дотриманням умов договору № 17-242-Н від 11.04.2017, а остаточний розрахунок проводився на підставі спільних протокольних рішень відповідно до постанови Кабінету міністрів України №20 від 11.01.2005, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Заперечення апелянта, викладені у апеляційній скарзі не спростовують наведених висновків суду, а тому відхиляються як бкзпідставні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вище викладене в сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову у стягненні з відповідача 3 914 565, 35 грн. - пені, 912 263, 45 грн. - 3% річних, 1 341 313, 83 грн. - інфляційних втрат, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

А тому, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Рівненської області від 05.12.2018 р. по справі №918/552/18 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Рівненської області від 05.12.2018 р. по справі №918/552/18 залишити без змін.

3. Справу №918/552/18 повернути до господарського суду Рівненської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "13" березня 2019 р.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Тимошенко О.М.