ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" березня 2019 р.Справа № 922/2168/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши справу

за заявою ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит"
до ФОП Жерьобкін Микола Васильович, м. Харків
про та в межах справи визнання банкрутом заяву ліквідатора про стягнення заборгованості з орендної плати
за участю сторін: ліквідатор - Корольов В.В.,

ФОП Алієв Алісалам Охтай Огли - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 10.08.2017 р. фізичну особу-підприємця Жерьобкіна Миколу Васильовича визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором по справі призначено арбітражного керуючого Корольова Вадима Вячеславовича, зобов'язавши його виконати ліквідаційну процедуру.

До суду надійшла заява ліквідатора про стягнення заборгованості з орендної плати, в якій ліквідатор повідомляє, що ним, як ліквідатором ФОП Жерьобкіна М.В., з метою отримання доходу від майна банкрута до його реалізації в ліквідаційній процедурі, укладено договір оренди нежитлової будівлі з ФОП Алієвим Алісалам Охтай Огли, відповідно до якого передано в тимчасове платне користування нежитлову будівлю літ. "А-1" загальною площею 720,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, проспект П'ятидесятиріччя ВЛКСМ, будинок 54-Г. Внаслідок неналежного виконання орендарем своїх зобов'язань щодо оплати орендної плати уторилась заборгованість, з урахуванням поданих ліквідатором уточнень, в сумі 175967,45 грн за період з 10.08.2017 р. по 12.12.2018 р. Крім того, ліквідатор, посилаючись на приписи ст. 625 ЦК України, нарахував на суму заборгованості інфляційні втрати та 3% річних, що в загальній сумі склало 192 467,43 грн, які ліквідатор просить суд стягнути з ФОП Алієва Алісалам Охтай Огли та просить покласти витрати по сплаті судового збору на орендаря.

Враховуючи, що згідно ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції після 19.01.13 р. суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори, пов'язані з формуванням складу ліквідаційної маси банкрута, суд призначив заяву ліквідатора до розгляду в судовому засіданні, залучивши до розгляду даної заяви ФОП Алієва Алісалам Охтай Огли та зобов'язавши залучену особу та заставного кредитора надати суду відзив на заяву ліквідатора.

В судовому засіданні 18.12.2018 р. судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення розгляду заяви ліквідатора з метою надання додаткових доказів.

Ухвалою суду від 07.02.2019 р. відкладено розгляд заяви ліквідатора, повторно зобов'язано залучену особу ФОП Алієва Алісалам Охтай Огли та заставного кредитора ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" надати суду відзив на заяву ліквідатора.

В судовому засіданні 28.02.2019 р. судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення розгляду заяви ліквідатора на 12.03.2019 р.

В судовому засіданні 12.03.2019 ліквідатор підтримав свою заяву та наполягав на її задоволенні в повному обсязі.

Залучена особа ФОП Алієв Алісалам Охтай Огли в судове засідання 12.03.2019 р. не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, відзив на заяву ліквідатора не надав, заборгованість не спростував. При цьому суд зазначає, що залучена особа про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, оскільки всі ухвали суду, що надсилалися ФОП Алієву Алісалам Охтай Огли були отримані ним особисто, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться у матеріалах справи.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 74 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів по справі покладено на сторони, суд, враховуючи ненадання залученою особою та заставним кредитором відзиву у встановлений судом строк, без поважних причин, згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Відповідно до ст. 219 ГПК України, судове рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті, за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги ліквідатора, всебічно та повно дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції після 19.01.13 р., що застосовується до даної справи (далі - Закон про банкрутство) визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

У відповідності до ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ч. 1 ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо.

10 серпня 2017 р. між ліквідатором ФОП Жерьобкіна М.В. Корольовим В.В. (далі - орендодавець, заявник) та Фізичною особою-підприємцем Алієвим Алісалам Охтай Огли (орендар) укладений договір оренди нежитлової будівлі б/н, (надалі - договір) згідно приписів статті 38 Закону про банкрутство, відповідно до якого передано в тимчасове платне користування нежитлову будівлю літ. "А-1", загальною площею 720,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, проспект П'ядесятріччя ВЛКСМ (нова назва проспект Ювілейний), будинок 54-Г (надалі - об'єкт оренди).

Згідно з п. 3.2. договору, передача об'єкту оренди орендарю - ФО-П Алієву Алісалам Охтай Огли здійснюється шляхом складання акту приймання-передачі в орендне користування.

Відповідно до п. 7.1.3. договору, орендар зобов'язаний своєчасно здійснювати орендні платежі.

Відповідно до п. 5.1-5.2. розмір щомісячної плати за оренду становить 15000,00 грн. Орендна плата нараховується з моменту підписання акту приймання-передачі будівлі.

П. 5.4. договору зазначає, що строк оплати орендної плати не пізніше 5 числа поточного розрахункового місяця.

Згідно до пункту 5.3. договору орендар одночасно зі сплатою орендної плати за перший місяць орендар сплачує орендодавцю забезпечувальний внесок у розмірі місячної орендної плати. Забезпечувальний внесок знаходиться у розпорядженні орендодавця протягом всього строку дії договору оренди для забезпечення виконання орендарем взятих на себе зобов'язань.

Пунктом 5.7 договору передбачений обов'язок орендаря самостійно оплачувати послуги підключення до мережі Інтернет, телефонії, комунальні послуги, постачання електроенергії.

Відповідно до п. 9.1 за невиконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України та цього договору.

Згідно п. 12.2. визначено, що даний договір укладений відповідно до частини 1 статті 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" стосовно майна на період до його продажу в процедурі ліквідації.

На виконання умов договору, між сторонами 10.08.2017 р. підписано акт приймання-передачі будівлі.

Протоколом №1 від 16.11.2018 р. проведені торги з реалізації майна банкрута ФОП Жерьобкіна М.В., переможцем яких стало ТОВ "Авангард Преміум", придбавши майно банкрута та отримавши право на укладення договору купівлі-продажу.

13 грудня 2018 р. між ліквідатором ФОП Жерьобкіна М.В. Корольовим В.В. та ТОВ "Авангард Преміум" було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. "А-1" загальною площею 720,20 кв.м., розташованої за адресою: м. Харків, проспект Ювілейний (колишня назва проспект П'ятдесятиріччя ВЛКСМ), 54-Г, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. за № 2894.

Таким чином орендну плату за нежитлову будівлю має бути сплачено за період з 10.08.2017 р. по 12.12.2018 р. включно.

Як зазначає ліквідатор, на адресу орендаря ліквідатором виставлялись рахунки-фактури, які орендар отримував особисто. Всього за період з серпня 2017 р. по грудень 2018 р. орендар повинен був сплатити 240 967,45 грн орендної плати, проте орендарем орендну плату сплачено частково: за листопад 2017 р. - 10000,00 грн, за грудень 2017 р. - 10000,00 грн, за січень-березень 2018 р. - 30000,00 грн, за липень 2018 р. - 15000,00 грн. Що в загальній сумі склало 65000,00 грн

Часткова сплата за орендну плату також підтверджується наданою ліквідатором банківською випискою про рух грошових коштів по ліквідаційному рахунку банкрута ФОП Жерьобкіна М.В.

Неналежне виконанання орендарем своїх зобов'язань по сплаті орендної плати і стало підставою для звернення ліквідатора з даною заявою до господарського суду Харківської області із вимогою про сплату основної заборгованості в розмірі 175967,45 грн та нарахованих у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України індексу інфляції за весь час прострочення зобов'язання у розмірі 13357,71 грн та три проценти річних у розмірі 3142,27 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеними обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Як свідчать матеріали справи, між сторонами виникли зобов'язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору найму.

Відповідно до частини 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні за змістом норми містяться у статті 283 ГК України.

Згідно статті 283 Господарського кодексу України об'єктом оренди, зокрема може бути, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

Ст. 761 ЦК України встановлено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем також може бути особа, уповноважена на укладання договору найму.

Як встановлено судом, 10 серпня 2017 р. між заявником - ліквідатором ФОП Жерьобкіна М.В. Корольовим В.В. та ФОП Алієвим Алісалам Охтай Огли укладено договір оренди нежитлової будівлі.

Строк дії договору оренди, відповідно до умов договору закінчується через 12 місяців після початку строку дії договору. Відповідно до умов додаткової угоди №1 до договору оренди нежитлової будівлі від 10.08.2018 р. сторони дійшли згоди про продовження дії договору оренди нежитлової будівлі б/н від 10.08.2017 р. до 10 серпня 2019 р.

Разом з тим, п.4.3. договору оренди передбачено, що цей договір припиняє свою дію з моменту продажу будівлі і набуття права власності на будівлю іншою особою.

Відповідно до ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.

Відповідно до статті 284 ГК України, орендна плата є істотною умовою договору оренди.

Відповідно до ст. 286 ГК України, орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Частинами 1, 5 ст. 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Обов'язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату встановлений ч. 3 ст. 285 ГК України.

Як зазначалось вище, умовами договору сторони погодили порядок здійснення орендної плати.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших активів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як зазначає ліквідатор, станом на 13.12.2018 заборгованість орендаря перед орендодавцем з орендної плати складала 175967,45 грн, що підтверджується банківською випискою про рух грошових коштів по ліквідаційному рахунку банкрута.

Отже, заборгованість ФОП Алієва Алісалам Охтай Огли перед банкрутом ФОП Жерьобкіним М.В. в особі ліквідатора Корольова В.В. з орендної плати за договором оренди б/н від 10.08.2017 в розмірі 175967,45 грн підтверджується матеріалами справи, не спростована залученою особою, а тому є обґрунтованою, правомірно заявленою та підлягає задоволенню.

Крім того, ліквідатором заявлено до стягнення 3% річних в сумі 3142,27 грн та інфляційні втрати в сумі 13357,71 грн за період з 17.10.2017 р. по 12.12.2018 р.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Передбачене законом право кредитора (в даному випадку - право банкрута від імені якого діє ліквідатор) вимагати стягнення боргу, враховуючи індекс інфляції та трьох відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора (в дані справі - банкрута). Їхня суть полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та знеціненні грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Оскільки внаслідок невиконання ФОП Алієвим А.О. Огли (боржником) грошового зобов'язання у ліквідатора (кредитора) виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов'язання до моменту його усунення.

Такої ж правової думки дотримується Верховний Суд України у справі №3-1522гс16 від 26.04.2017 р.

Перевіривши розрахунок наданий заявником, суд встановив, що розрахунок 3% річних за період з 17 жовтня 2017 по 12 грудня 2018 р. є вірним, складає 3 142,27 грн та підлягає задоволенню.

Перевіривши розрахунок суми інфляційних збитків за період з 17 жовтня 2017 р. по 12 грудня 2018 р., суд встановив невірний розрахунок інфляційних збитків за період липень 2018 р., в зв'язку з чим вважає обґрунтованою суму в загальному розмірі 12 586,58 грн, в решті вимог суд відхиляє нарахування заявника.

Відповідно статті 55 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, в процесі повного і всебічного з'ясування обставин, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення заявлених ліквідатором ФОП Жерьобкіна М.В. вимог на загальну суму 191696,30 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 10, 37-48, 90-92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 55, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612, 625, 626, 627, 629, 762 ЦК України, ст.ст. 173, 179, 193, 283 284, 285, 286 ГК України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 129, 232-235, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ліквідатора задовольнити частково.

2. Стягнути з ФОП Алієва Алісалам Охтай Огли (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) на користь фізичної особи-підприємця Жерьобкіна Миколи Васильовича (ідентифікаційний код НОМЕР_2, АДРЕСА_2) заборгованість з орендної плати в загальній сумі 191 696,30 грн, з яких: 175967,45 грн - основний борг за період з 10.08.2017 р. по 12.12.2018 р; 3142,27 грн - 3% річних; 12 586,58 грн - інфляційні збитки.

Видати наказ.

3. Стягнути з Алієва Алісалам Охтай Огли (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) на користь фізичної особи-підприємця Жерьобкіна Миколи Васильовича (ідентифікаційний код НОМЕР_2, АДРЕСА_2) 3524,00 гривень судового збору.

Видати наказ.

4. В решті вимог відмовити.

5. Ухвалу направити ліквідатору, заставному кредитору, банкруту, ФОП Алієву Алісалам Охтай Огли.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття (оголошення) та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала підписана 18.03.2019 р.

Суддя Міньковський С.В.