РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.02.2019Справа № 910/15723/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Управління Державної казначейської служби України у Голосіївському районі

міста Києва

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на

ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Білої

Ірини Володимирівни

про визнання поважними причини пропуску звернення з кредиторськими

вимогами

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

23.11.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Управління Державної казначейської служби України у Голосіївському районі міста Києва до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Білої Ірини Володимирівни про визнання поважними причини пропуску звернення з кредиторськими вимогами та поновити Управлінню Державної казначейської служби України у Голосіївському районі міста Києва строк для звернення з кредиторськими вимогами до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що під час проведення інвентаризації документів позивачем було виявлено договір № 2723-62 від 11.02.2013 про готівкові виплати коштів помилково та/або надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших платежів фізичним особам, укладений між позивачем та ПАТ «Банк «Київська Русь», згідно якого позивачу відкрито рахунок № . Станом на 03.04.2015 залишок коштів на вказаному рахунку становив 12.667,00 грн. Відповідно до постанови Національного банку України № 460 від 16.07.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.07.2015 прийнято рішення № 1387 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначено Уповноважену особу. 23.07.2015 у газеті «Голос України» № 131 надруковано оголошення про початок приймання вимог кредиторів протягом 30 днів з дня опублікування оголошення. Оскільки у 2015 році начальником позивача був Ахтирцев С.С., який згідно наказу № 341-о від 07.06.2016 не працює у позивача, з'ясувати обставини, які спричинили пропуск строку звернення з кредиторськими вимогами не є можливим. Позивач 25.09.2017 та 02.11.2017 звертався до відповідача щодо включення останнього до реєстру кредиторських вимог, проте відповідачем було відмовлено у включені вимог до реєстру кредиторів через недотримання строків звернення. Враховуючи викладене, позивача звернувся із вказаними вище вимогами до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/15723/18 від 30.11.2018 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п'ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

17.12.2018 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 відкрито провадження у справі № 910/15723/18 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Даною ухвалою суду зобов'язано відповідача протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 20.12.2018 було направлено відповідачу 21.12.2018 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 640 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 04071, м. Київ, вул. Хорива, 11-А, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 20.12.2018 є місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 20.12.2018, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 26.12.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 640.

14.01.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на те, що відповідно до постанови правління НБУ № 460 від 16.07.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 138 від 17.07.2015 розпочати ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» з 17.07.2015. Кредитор банку вправі заявити уповноваженій особі Фонду на ліквідацію банку про свої вимоги до банку у строк, встановлений ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме протягом 30 днів з дня публікації відомостей про відкликання банківської ліцензії (оголошення про ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» опубліковано в номері № 131 (6135) від 23.07.2015 газети «Голос України». Таким чином строк для приймання кредиторських вимог тривав з 23.07.2015 до 25.08.2015. У визначений строк позивач з кредиторськими вимогами до уповноваженої особи не звертався. Згідно з ст. 49 Закону вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. 23.10.2015 затверджено реєстр акцептованих вимог кредиторів, до якого у зв'язку із не заявленням вимоги позивача не увійшли. 25.09.2017 та 02.11.2017 позивач звернувся із заявою щодо включення позивача до реєстру кредиторських вимог. Відповідач листами № 4191/16 від 06.10.2017 та № 4694/12 від 07.11.2017 повідомив про відмову у включенні вимог до реєстру через недотримання строків звернення з кредиторськими вимогами та про списання залишків коштів з рахунків і закриття рахунку. Строк для звернення з кредиторськими вимогами не може бути поновлено ані уповноваженою особою ані в судовому порядку, оскільки законодавчо встановлено, що після його закінчення не заявлені вимоги вважаються погашеними. Посилання позивача на причину пропуску строку для звернення з кредиторськими вимогами є недоречними та такими, що не заслуговують уваги суду.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.02.2013 між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Управлінням Державної казначейської служби України у Голосіївському районі міста Києва укладено договір № 2723-62, відповідно до умов якого банк забезпечує касове обслуговування позивача по виплаті помилково та/або надмірно сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших платежів (державне мито, витрати з інформаційно-технічне забезпечення судових процесів, плата за державну реєстрацію СПД, адміністративні штрафи за порушення правил дорожнього руху, інше) готівкою фізичним особам,що не мають рахунків в установах банків на підставі реєстру, складеного ДПІ та наданого в банк позивачем. За умовами договору позивач мав перераховувати відповідні кошти на рахунок .

На підставі постанови Правління Національного банку України № 190 від 19.03.2015 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 61 від 19.03.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію на 3 місяці з 20.03.2015 до 19.06.2015 включно, призначено уповноважену особу Фонду.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 116 від 15.06.2015 відповідно до якого продовжено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» по 19.07.2015 включно.

В подальшому Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 460 від 16.07.2015, якою відкликано банківську ліцензію у ПАТ «Банк «Київська Русь» та прийнято рішення про його ліквідацію з 17.07.2015.

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 138 від 17.07.2015 припинити здійснення тимчасової адміністрації та розпочати процедуру ліквідації у ПАТ «Банк «Київська Русь» з 17.07.2015, призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію Волкова О.Ю. на один рік з 17.07.2015 по 16.07.2016.

Згідно з ч. 2 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» було опубліковано 23.07.2015 на офіційному веб-сайті Фонду та у газеті «Голос України» від 23.07.2015 № 131 (6135).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1085 від 23.06.2016 продовжено строк здійснення процедури ліквідації на два роки по 16.07.2018 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1706 від 04.09.2016 відсторонено уповноважену особу Фонду на ліквідацію Волкова О.Ю. з 04.09.2016 та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Білу І.В. з 05.09.2016.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 8684 від 18.06.2018 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» на два роки з 17.07.2018 по 16.07.2020 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 3382 від 17.12.2018 відсторонено уповноважену особу Фонду на ліквідацію Білу І.В. з 18.12.2018 та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Стрюкову І.О.

За змістом частин 1, 3 статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а виконавча дирекція Фонду у цей же строк призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання (частина 5 статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Частинами 1 та 2 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, установлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, установлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Системний аналіз наведених нормативних приписів дозволяє дійти висновку, що з моменту запровадження у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноваження органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій. При цьому банк зберігає свою правосуб'єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб'єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Визначений статтею 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правовий статус Фонду, відповідно до якої він є, зокрема, юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні, - не впливає на правовий статус банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію або щодо якого розпочато процедуру ліквідації, оскільки Фонд розпоряджається майном такого банку від імені останнього й у межах виконання покладених на нього законодавством функцій щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та не здійснює в цій частині жодних владних управлінських функцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 910/8132/17 та від 12.06.2018 у справі № 910/14465/17.

Виходячи із суті позовних вимог, відповідачем у даній справі має бути ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі уповноваженої особи Фонду, а не сама уповноважена особа Фонду.

Частиною 2 статті 48 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

З наведеної норми процесуального закону вбачається, що заміна відповідача у справі може бути здійснена виключно за клопотанням позивача у справі, в той час як суд позбавлений можливості здійснити заміну відповідача за власною ініціативою (навіть якщо суд встановить, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом).

Отже, у даному випадку позовні вимоги були пред'явлені до особи, яка не повинна відповідати за позовом, що в свою чергу є самостійно підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Крім того, законодавством встановлений спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, а задоволення таких вимог кредиторів здійснюється за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні позасудові механізми, передбачені чинним законодавством України.

Іншого порядку задоволення вимог кредитора, ніж у встановлений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» спосіб, чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Положеннями статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено повноваження уповноваженої особи Фонду, зокрема, відповідно до пункту 4 частини 1 вказаної статті, уповноважена особа Фонду протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону здійснює такі повноваження як складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Як вбачається із наведених положень законодавства, 30-денний строк на прийняття вимог кредиторів банку є граничним та поновленню не підлягає.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 910/8793/17.

Системний аналіз положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» дає підстави стверджувати про те, що порушення кредитором установленого законодавством тридцятиденного строку для звернення з вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами виключає наявність правових підстав для їх прийняття уповноваженою особою Фонду за умови дотримання Фондом порядку оповіщення кредиторів про ліквідацію банку.

В даному випадку позивач мав звернутись до відповідача з кредиторськими вимогами у період з 23.07.2015 по 25.08.2015.

Однак, як свідчать матеріали справи позивач у визначений строк із заявою про свої вимоги до відповідача не звертався.

В матеріалах справи наявний лист позивача № 01-05/1595 від 30.10.2017, адресований банку, в якому позивач просив повторно розглянути можливість щодо включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів на суму 12.667,06 грн. проте доказів його надіслання або вручення відповідачу не подано.

Посилання позивача на те, що він 25.09.2017 та 02.11.2017 звертався до відповідача з відповідними вимогами не відповідають дійсності, оскільки зі змісту заяв позивача № 06-73/1335 від 20.09.2017 та № 06-71/1619 від 01.11.2017 вбачається, що позивач просив надати інформацію щодо наявності відкритого рахунку № та про залишок коштів на ньому.

Відповідач листами № 4191/16 від 06.10.2017 та № 4694/12 від 07.11.2017 повідомив позивачу що відповідний рахунок був відкритий, проте з 12.02.2016 є закритим. Також повідомлено про те, що банк перебуває в процедурі ліквідації.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що фактично вимога позивача про включення його вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку не була пред'явлена у визначений строк, який є граничним та поновленню не підлягає, суд приходить до висновку, що такі вимоги є погашеними в силу приписів ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги або заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Управління Державної казначейської служби України у Голосіївському районі міста Києва необґрунтовані та задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд первісного позову, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова