ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" березня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2807/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М. розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Тимошенко Сергія Миколайовича про забезпечення позову вх. ГСОО №2-1203/19 подану по справі №916/2807/18:

за позовом: Фізичної особи-підприємця Тимошенко Сергія Миколайовича (АДРЕСА_1);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Район „Успішний" (65101, м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, буд. 2-А);

про визнання недійсними пунктів договору та витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 13.12.2018 року до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Тимошенко Сергія Миколайовича (вх. ГСОО №3023/18) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Район „Успішний" про визнання недійсними п. 1.1, п. 4.1, п. 4.2, п. 4.3, п. 4.4, п. 4.5, п. 4.7, п. 6.2.11, п. 6.2.12, п. 6.9, п. 9.1, п. 9.2, п. 10.2.4, п. 10.4, п. 10.5, абз. 2 п. 11.3, п. 11.5, пп. б) п. 11.6, п. 13.2, п. 14.1 договору оренди № 175 від 01.08.2017 року, додатку № 1 - Акт прийому-передачі об'єкту оренди від 01.08.2017 року в частині використання поняття "приміщення" в якості об'єкту оренди та витребування з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю „Район „Успішний" тимчасову споруду - групу торгових павільйонів № 175, загальною площею 35,42 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 2-А.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що ним у 2000 році за власні кошти збудовано торгівельне приміщення № 175, в якому він здійснює торгівельну діяльність з торгівлі непродовольчими товарами, однак, як стверджує позивач, в силу тяжкої обставини він вимушений був підписати та укласти договір оренди, предметом якого є саме торгівельний павільйон, який перебував у його власності та який позивач не передавав у власність відповідача. Водночас, позивач зазначає, що спірний договір укладено на вкрай невигідних для нього умовах, оскільки за даним договором він має орендувати свій же торгівельний павільйон та у разі порушення умов договору чи його розірвання відчужити його на користь відповідача. Разом з тим, як зазначає позивач, оскільки він зацікавлений в оренді місця під розташування торгівельних споруд для здійснення підприємницької діяльності вважає, що спірний договір оренди за виключенням відповідних умов може бути дійсним саме в якості договору оренди місця під розташування торгівельних споруд для здійснення підприємницької діяльності. Крім того, позивач зазначає, що 05-06 жовтня 2018 року він виявив, що торгівельне приміщення (павільйон) №175 опечатане, ролети та вхідні отвори закручені металевими предметами, а доступ до приміщення перешкоджають невстановлені особи, доступ до приміщення та товару, що перебуває в середині нього йому не надано і на сьогоднішній день. Правовими підставами для звернення з відповідним позовом позивачем, зокрема, визначено положення ст. 41 , 55 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 11, 13, 16, 203, 215, 217,228, 233, 316, 317, 387, 509, 627, 761 Цивільного кодексу України, ст.ст. 179, 283 Господарського кодексу України.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову (вх. ГСОО №2-6319/18), в порядку ст.ст. 136-138 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 17.12.2019 року, в порядку ст.ст. 137, 140 Господарського процесуального кодексу України, у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Тимошенко Сергія Миколайовича від 13.12.2018р. за вх. ГСОО №2-6319/18 про забезпечення позову у справі №916/2807/18 було відмовлено.

Ухвалою суду від 02.01.2019 року за даним позовом відкрито провадження у справі №916/2807/18 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.01.2019 року.

Ухвалою суду від 23.01.2019р. за клопотанням позивача підготовче засідання в порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України було відкладено на 06.02.2019 року.

Протокольною ухвалою суду від 06.02.2019 року підготовче засідання було відкладено на 28.02.2019 року.

Ухвалою суду від 28.02.2019 року в порядку ст. 177 Господарського процесуального кодексу України строк підготовчого засідання було продовжено 02.04.2019 року та відкладено підготовче засідання на 21.03.2019 року.

18.03.2019 року до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову (вх. ГСОО №2-1203/19), в порядку ст.138 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до змісту заяви про забезпечення позову Фізична особа-підприємець Тимошенко Сергій Миколайович просить суд зобов'язати відповідача забезпечити позивачу доступ до його товару, що знаходиться у торгівельному павільйоні № 175 за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 2А - торгівельний павільйон № 175 з метою його вивантаження та вивезення.

При цьому, у відповідній заяві позивач зазначає, що оскільки наслідки вжиття заходу забезпечення позову про які останній просить жодним чином не порушить права відповідача та не нанесе йому збитків , позивач не визначає пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Згідно зі ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 2, 10 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується встановленням обов'язку вчинити певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Положеннями ч.4 ст.137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.п.3, 4, 6 ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

У відповідності до ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Так, в обґрунтування поданої заяви Фізична особа-підприємець Тимошенко Сергій Миколайович посилається на те, що однією з фактичних підстав пред'явлення даного позову стало те, що відповідач заволодів торгівельним павільйонам № 175, в якому знаходиться товар на загальну суму 3 149 988, 85 грн.( витяг з системи 1С про залишок товару станом на 05.10.2018року), шляхом перешкоджання доступу до торгівельного павільйону. Отже, позивач зазначає, що у зв'язку із цим він не має можливості провадити господарську діяльність та реалізовувати належні йому товари як з торгівельного павільйону, так і загалом, а відтак щоденно втрачає близько 5000-7000 грн. (витяг з системи 1С про реалізований товар за період з 24.09-30.09.2018). При цьому, позивач зазначає, що у матеріалах справи відображена фото фіксація опечатаних павільйонів станом на 2018 рік та опечатаними торгівельні павільйони є і на сьогоднішній день.

З огляду на викладене позивач зазначає, що ефективним заходом забезпечення позову в даному випадку може бути зобов'язання відповідача забезпечити позивачу одноразовий доступ до його товару, що знаходиться у торгівельному павільйоні №175 для його вивантаження та вивезення, що дозволить позивачу вивезти належний йому товар та у подальшому в іншому місці реалізовувати його, одночасно не порушуючи прав третіх осіб. В свою чергу, як зазначає позивач, не вжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушеного права, за захистом якого звернувся позивач, оскільки внаслідок вчинення відповідачем перешкод позивачу у володінні та використанні його майна, останньому спричиняються збитки, а враховуючи те, що відповідач не реагує на жодні усні або ж письмові вимоги позивача є обґрунтована імовірність спричинення збитків позивачу у майбутньому, що ускладнить ефективний захист його поновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду. Більше того, позивач наполягає на тому, що існує реальна небезпека вилучення відповідачем або ж третіми особами вказаного майна з торгівельного павільйону, належного позивачу, оскільки повний доступ до нього на сьогоднішній день мають лише представники ТОВ „Район „Успішний". Крім того, позивач зазначає, що оскільки забезпечення позову, як процесуальна дія, носить тимчасовий характер, то зобов'язання відповідача забезпечити позивачу одноразовий доступ до його товару, що знаходиться у торгівельному павільйоні №175 для його вивантаження та вивезення не призведе до порушення прав останнього, оскільки товар, що знаходиться в торгівельному павільйоні належить виключно позивачу, тому для відповідача не настане жодних майнових наслідків. Більш того, позивач зазначає, що вирішення питання про забезпечення позову у формі надання позивачу одноразового доступу до його товару для його вивантаження та вивезення не є тотожним задоволенню позову, оскільки при цьому спір не вирішується по суті, а стосується виключно можливості позивачу забрати належне йому майно, яке в силу утримання торгівельних павільйонів відповідачем одночасно утримується у відповідача, тоді як вжиття відповідних заходів судом не призведе до можливості позивача користуватися відповідним павільйоном.

Вирішуючи питання щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у справі №916/2807/18 у відповідності до заяви позивача вх. ГСОО №2-1203/19 від 18.03.2019р. суд зазначає, зокрема, про таке.

Так, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом з тим, особа яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно зі ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник та наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Водночас, у вирішенні питання про забезпечення позову суд, зокрема, враховує імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів в зв'язку з чим суд зазначає таке.

Так, позовні вимоги позивача у даній справі, зокрема, направлені на витребування з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю „Район „Успішний" тимчасової споруди - групи торгових павільйонів № 175, загальною площею 35,42 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 2-А, тоді як визначені позивачем заходи забезпечення позову направлені на забезпечення позивачу доступу до його товару, що знаходиться у торгівельному павільйоні № 175 за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 2А - торгівельний павільйон № 175 з метою його вивантаження та вивезення. При цьому, позивач зазначає, що у павільйоні №175 знаходиться залишок його товару на суму 3 149 988, 85 грн., що підтверджується відомостями, які містяться в програмі 1С.

При цьому, суд зазначає, що достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації), між тим позивач у заяві про забезпечення позову зазначає, що вказаний павільйон на теперішній час є опечатаним та зацвяхованим, за таких обставин посилання позивача щодо наявності небезпеки вилучення такого майна із павільйону відповідачем чи іншими особами є необґрунтованими.

Більш того, позивачем не надано належних доказів, підтверджуючих, що у павільйоні №175 знаходиться саме його майно, індивідуально визначене залишковою вартістю на суму 3 149 988, 85 грн., оскільки відомості складені за допомогою програми 1С є лише засобом оформлення позивачем ведення бухгалтерського обліку у даному випадку щодо руху матеріальних цінностей.

Отже, саме лише посилання заявника в заяві на знаходження у відповідному павільйоні залишків товару, що належить Фізичній особі-підприємцю Тимошенко Сергію Миколайовичу та потенційну можливість вилучення такого майна, без надання відповідних доказів не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог щодо забезпечення позову, за відсутності доказів підтверджуючих визначені позивачем підстави для застосування судом відповідних заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Тимошенко Сергія Миколайовича про забезпечення позову у справі №916/2807/18, оскільки остання не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку про наявність обставин на які посилається позивач або неможливості чи утруднення виконання рішення суду у майбутньому у разі невжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Тимошенко Сергія Миколайовича від 18.03.2019р. за вх. ГСОО №2-1203/19 про забезпечення позову у справі №916/2807/18 - відмовити.

Ухвала набрала законної сили 20.03.2019 року та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали Господарського суду Одеської області.

Суддя Ю.М. Невінгловська