УХВАЛА

м. Київ

21.03.2019Справа № 910/3313/19

Суддя Пукшин Л.Г., розглянувши позовну заяву Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" (02081, м. Київ, Дніпровська набережна, 15-Б)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" (02094, м. Київ, вул. Червоногвардійська, 27-А)

про стягнення 426 803,22 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" про стягнення 426 803,22 грн.

Дослідивши зміст позовної заяви та доданих до неї документів на предмет наявності правових підстав для прийняття її до розгляду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Частинами 1, 3 статті 56 ГПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, процесуальне представництво юридичної особи може здійснюватись як в порядку самопредставництва, так і іншими особами, як представниками юридичної особи за довіреністю.

В порядку самопредставництва юридична особа може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами.

В пункті 6 Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України зазначається, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов'язки.

Відповідно особи, які представляють юридичну особу за довіреністю і виконують процесуальні дії на підставі наданих їм довіреністю повноважень, виступають від імені цієї особи як довірителя, а не в порядку самопредставництва.

Частиною 1 статті 58 встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

30.09.2016 набрав чинності Закон України від 02.06.2016 №1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)".

Згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України (в редакції Закону № 1401) представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Отже, з 01.01.2019 представництво у суді першої інстанції, у провадженнях, розпочатих після 30.09.2016, має здійснюватися адвокатом. При цьому підписання та/або подання позовної заяви є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.

Разом з тим, частина 3 статті 58 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2019 року складає 1 921, 00 грн.

В даному випадку, ціна позову складає 426 803,22 грн., тобто перевищує 100 розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, та з урахуванням визначених частиною 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України критеріїв дана справа не є малозначною в розумінні статті 12 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, звертатись до суду з позовом та підписувати позовну заяву від імені Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" може:

- в порядку самопредставництва її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами;

- адвокат.

Адвокатом згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" є фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Дослідивши зміст позовної заяви, судом встановлено, що вона підписана на підставі довіреності №110/005-110 від 30.01.2019 представником позивача ОСОБА_2, який є виконуючим обов'язки начальника юридичного відділу комунального підприємства.

При цьому, до позовної заяви не надано жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 є адвокатом в розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становищу якої не вказано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовну заяву подано особою, яка не має права її підписувати, а відтак, є підстави для повернення позовної заяви на підставі пункту 1 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, згідно п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Зокрема, у прохальній частині позовної заяви позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" заборгованість за договорами, які були укладені між сторонами, а саме:

- за договором №209-09 від 01.02.2009 у розмірі 209 698,86 грн;

- за договором №229-12 від 02.04.2012 у розмірі 27 126,82 грн;

- за договором №601-12 від 15.11.2012 у розмірі 7 771,52 грн;

- за договором №643-12 від 03.12.2012 у розмірі 45 459,39 грн;

- за договором №644-12 від 05.12.2012 у розмірі 11 444,03 грн;

- за договором №236-13 від 01.04.2013 у розмірі 14 815,85 грн;

- за договором №308-13 від 12.06.2013 у розмірі 25 344,00 грн;

- за договором №110-15 від 02.02.2015 у розмірі 76 694,75 грн;

- за договором №525-15 від 03.08.2015 у розмірі 8 448,00 грн.

Проте, треба зазначити, що сумісний розгляд таких позовних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво ускладнить вирішення спору.

Так, у даному випадку під час розгляду справи судом має бути надана правова оцінка з точки зору природи кожного з укладених правочинів, а також підлягають встановленню обставини щодо виконання/невиконання сторонами цих договорів, дотримання строків виконання зобов'язань за ними, що суттєво утруднить вирішення спору в межах однієї справи.

Вказане свідчить про те, що по кожній із заявлених вимог суду необхідно проводити окрему процесуальну процедуру із визначенням та дослідженням різного кола доказів щодо встановлення обставин щодо виконання/невиконання цих договорів, що перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору в межах однієї справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем порушено правила об'єднання позовних вимог, що суперечить правилам ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, внаслідок чого, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

В той же час, суд наголошує, що відповідно до частини 8 статті 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву та додані до неї документи Комунальному підприємству з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс".

Додатки: позовна заява та додані до неї документи на 210 аркушах.

Ухвала набирає законної сили 21.03.2019 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у строк визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л. Г. Пукшин