ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2019 р. Справа№ 910/16447/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Козир Т.П.

секретар судового засідання: Денисюк І.Г.

за участю представників

позивача: Цвігун І.О.;

відповідача: Бурдакова О.А.;

третя особа-1: не з'явився;

третя особа-2: не з'явився;

третя особа-3: Олексієнко Т.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку

"Комфортний дім"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2018

у справі №910/16447/18 (суддя Баранов Д.О.)

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку

"Комфортний дім"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікарго

Україна"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на

стороні відповідача: 1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Промбуд"

2) Київська міська рада

3) Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕОС ДЕВЕЛОПМЕНТ»

про зобов'язання виконати умови договору

ВСТАНОВИВ:

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Комфортний дім" (далі за текстом - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнікарго Україна" (далі за текстом - відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Промбуд" (далі - третя особа-1) та Київської міської ради (далі - третя особа-2) про зобов'язання виконати умови договору оренди земельної ділянки в частині обов'язку передбачити проектом другої черги будівництва житлового будинку на вул. Боженка, 44, 46 місця постійного зберігання автотранспорту (крім відкритих автостоянок) у кількості не меншій за одне машиномісце на кожну квартиру у цьому будинку та з урахуванням потреб першої черги будівництва житлового будинку на вул. Ямській, 35 у Голосіївському районі м. Києва шляхом внесення змін до проекту будівництва житлового будинку на вул. К.Малевича, 44, 46 у Голосіївському районі м. Києва.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення Київської міської ради від 27.12.2017 №1595/4428, договорами оренди земельних ділянок від 27.11.2008, договором про поновлення та внесення зміни до договору оренди земельної ділянки від 23.11.2016, рішенням Київської міської ради від 14.07.2016 № 761/761 зобов'язано при будівництві житлового будинку з паркінгом на вул. Боженка, 44, 46 у Голосіївському районі м. Києва передбачити місця постійного зберігання автотранспорту (крім відкритих автостоянок) у кількості, не менше за одне машиномісце на кожну квартиру у цьому будинку та з урахуванням потреб першої черги будівництва житлового будинку на вул. Ямській, 35 у Голосіївському районі м. Києва. Однак в проекті будівництва відповідачем передбачено 215 квартир та підземний паркінг всього лише на 40 машиномісць, що на думку позивача свідчить про відсутність у відповідача наміру виконувати вищезгадані рішення Київської міської ради та договори оренди земельних ділянок.

До позову було додано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та будь-яким юридичним або фізичним особам проводити будь-які будівельні роботи (в тому числі підготовчі будівельні роботи) по будівництву житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінтом на вул. Казимира Малевича, 44, 46 у Голосіївському районі м. Києва. Окрім того, позивач просив суд застосувати зустрічне забезпечення позову, шляхом внесення позивачем на депозитний рахунок суду коштів в розмірі 5 000,00 грн.

Вказана заява позивача мотивована ним, що відповідач повинен передбачити у проекті будівництва місця постійного зберігання автотранспорту (крім відкритих автостоянок) у кількості не менше 330 машиномісць, а не 40, як це передбачено діючим проектом будівництва, але він ухиляється від виконання покладених на нього обов'язків. В той же час після проведення підготовчих будівельних робіт забудовником неможливо буде внести зміни до проекту будівництва.

На думку позивача, неналежне виконання відповідачем умов договорів оренди земельних ділянок від 27.11.2008 (з урахуванням внесених до них змін), укладених з Київською міською радою, порушує інтереси мешканців будинку 35/34 по вул. Ямській, оскільки вони розраховували на розвиток інфраструктури міста Києва, а саме, на будівництво місць для паркування автотранспорту в необхідній кількості.

Позивач вважає, що не вжиття заходів до забезпечення позову може в подальшому призвести до неможливості виконання судового рішення у даній справі у разі задоволення позову, а також поновлення прав та інтересів мешканців будинку № 35/34 по вул. Ямській.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2018 у справі №910/16447/18 відмовлено в задоволені заяви про забезпечення позову, оскільки заявником не подано доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування даного виду заходу до забезпечення позову. В заяві міститься лише посилання на потенційне порушення прав заявника, але відсутнє достатнє обґрунтування з цього приводу. Також суд наголосив на неспівмірності заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами та негативними наслідками, які можуть настати в результаті вжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звернувся до суду. Окрім того, за висновком суду, в даному випадку відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення позову.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2018 у справі №910/16447/18 та задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Вимоги та доводи апеляційної скарги аналогічні тим, які наводилися у заяві про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідач та третя особа-3 у відзивах заперечували проти апеляційної скарги, наголошуючи на тому, що позивачем не наведено підстав, наявність яких зумовлювала б необхідність у вжитті заходів забезпечення позову, тому місцевим господарським судом правомірно відмовлено у задоволенні заяви позивача.

Позивач у поясненнях на відзив на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях зазначав про прийняття оскаржуваної ухвали з порушенням норм процесуального права, а саме ст. ст. 86, 136 Господарського процесуального кодексу України, а також наголошував на тому, що відповідачем не надано доказів, які б спростовували викладені у позовній заяві обставини.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу та вжити заходи забезпечення позову.

В судовому засіданні представники відповідача та третьої особи-3 заперечували проти доводів апеляційної скарги, зазначаючи про її необґрунтованість, просили суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін, як таку, що винесена з дотриманням норм процесуального права.

Третя особа-1 та третя особа-2 в судове засідання не з'явилися, про поважність причин нез'явлення суд не повідомила, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін та третіх осіб в судове засідання не була визнана обов'язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників сторін та третіх осіб про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у відсутності представників третьої особи-1 та третьої особи-2 за наявними у справі матеріалами.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В ч.ч.1, 4 ст. 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову (аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 12.09.2018 у справі №910/7912/18, від 21.09.2019 у справі №902/483/18, від 08.10.2018 у справі №913/257/18 та від 10.01.2019 у справі №910/11906/18).

Оцінюючи обґрунтованість та законність ухвали Господарського суду міста Києва від 18.12.2018 у справі №910/16447/18, колегія суддів вважає, що позивач належним чином не обґрунтував, у тому числі з посиланням на відповідні обставини та належні докази, що невжиття таких заходів забезпечення позову спроможне істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених (оспорюваних) прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Зокрема, з доданих до заяви про вжиття заходів забезпечення позову документів не встановлено обставин щодо здійснення забудовником будівельних робіт та/або початку проведення підготовчих будівельних робіт.

Позивачем до заяви про вжиття заходів забезпечення позову додану копію експертного звіту щодо розгляду проектної документації за проектом станом на 2018 рік. Однак, як вірно зазначив місцевий господарський суд, у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що саме згідно з вказаним експертним звітом здійснюватимуться будівельні роботи та докази на підтвердження того, що до даного звіту не вносилось будь яких змін чи доповнень.

При цьому колегією суддів враховано, що відповідно до п.6 Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 11.05.2011, метою проведення експертизи проектів будівництва (далі - експертиза) є визначення якості проектних рішень шляхом виявлення відхилень від вимог до міцності, надійності та довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення. Експертиза є завершальним етапом розроблення проектів будівництва.

Водночас згідно з п.16 названого Порядку передбачено проведення повторної експертизи проекту будівництва після його доопрацювання у зв'язку з необхідністю зміни проектних рішень та/або у зв'язку із зміною державних будівельних норм, та/або вихідних даних щодо проектування.

З наведеного вбачається, що експертних звітів щодо розгляду проектної документації може бути декілька.

По суті в заяві позивача міститься лише посилання на потенційне порушення прав позивача без наведення відповідного обґрунтування, що не може бути достатньою підставою для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову та застосування зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було вірно застосовано норми процесуального права, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної у даній справі ухвали суду відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Комфортний дім" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2018 у справі №910/16447/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/16447/18 повернути Господарському суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 14.03.2019.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

Т.П. Козир