РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2019Справа № 910/14221/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., при секретарі судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування»

до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1

про стягнення 99000,00 грн.

Представники:

від позивача: Солодовнік М.В.

від відповідача: не з'явились

від третьої особи: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення 100000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 159294,92 грн. за договором добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 9189 від 15.06.2017 через настання страхового випадку - пошкодження транспортного засобу "Citroen C4", державний номер НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу "BMW 320", державний номер НОМЕР_3, цивільно-правова відповідальність водія якого застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Українська пожежно-страхова компанія" згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АМ/325911, у зв'язку з чим позивач на підставі ст. 993 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 100000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2018 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п'яти днів з дня отримання відзиву; подати суду докази надіслання (надання) її іншим учасникам справи, встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п'яти днів з дня отримання відповіді на відзив; подати суду докази надіслання (надання) їх іншим учасникам справи.

Статтею 247 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Статтею 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій. Підготовче засідання має бути розпочате не пізніше ніж через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

У підготовчому засіданні суд, зокрема, може роз'яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи, з'ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі; з'ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше, вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста, здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті (ст. 182 Господарського процесуального кодексу України).

Так, судом вбачається необхідність розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Враховуючи наведене вище, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу, суд вважає за необхідне призначити підготовче засідання у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2018 суд ухвалив, зокрема, здійснювати розгляд справи №910/14221/18 у порядку загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначити на 15.01.2019; зобов'язати Моторне (транспортне) страхове бюро України надати інформацію по Полісу № АМ/325911, а саме: 1) якою страховою компанією видано даний Поліс, 2) цивільно-правова відповідальність яких водіїв (якщо їх декілька) застрахована та який автомобіль було застраховано згідно вказаного Полісу, 3) термін дії вищезазначеного Полісу.

27.12.2018 до відділу діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов витяг з єдиної централізованої бази даних МТСБУ щодо полісу АМ/325911.

14.01.2019 до відділу діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову з тих підстав, що водій автомобіля, з вини якого трапилось ДТП, не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу, у зв'язку з чим не є особою, відповідальність якого застрахована за полісом, а відповідач не несе майнову відповідальність перед третіми особами за завдану такою особою шкоду. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не враховано, що сума страхового відшкодування зменшується на суму франшизи, що у даному страховому випадку становить 1000,00 грн.

У підготовче засідання 15.01.2019 представники сторін не прибули, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду у підготовчому засіданні судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 19.02.2019.

01.02.2019 до відділу діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою позивач вказує, що володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду; Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містить обмежень або підстав для відмови у відшкодуванні шкоди потерпілому, якщо забезпечений транспортний засіб був ввезений на територію України іншою особою.

07.02.2019 до відділу діловодства суду від позивача надійшло клопотання про залучення третьої особи - ОСОБА_1 як особу, винну у вчиненні спірної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки рішення суду у даній справі може вплинути на права та обов'язки такої особи.

У підготовче засідання 19.02.2019 з`явився представник позивача, представник відповідача у підготовче засідання не з`явився , про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2019 суд ухвалив: залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1; підготовче засідання відкласти на 05.03.2019.

22.02.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, серед яких була заява позивача про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути суму страхового відшкодування у розмірі 99000,00 грн., а також інфляційні збитки в сумі 3200,98 грн. та 3% річних в сумі 1017,12 грн. за час прострочення сплати страхового відшкодування, відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України.

У підготовче засідання 05.03.2019 з`явився представник позивача, представники відповідача та третьої особи у підготовче засідання не з`явилися , про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

У підготовчому засіданні 05.03.2019 судом з'ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2019 суд ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 12.03.2019.

При цьому, щодо поданої позивачем заяви про збільшення позовних вимог, оцінюючи вказану заяву, суд зазначає, що остання є одночасно заявою про зменшення позовних вимог в частині суми страхового відшкодування та заявою про зміну предмету і підстав позову (в частині вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, оскільки такі вимоги не були заявлені позивачем у позові, а отже ці вимоги є новими, а не збільшеними у кількісному вираженні).

Водночас, за змістом ст. 46 ГПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Таким чином, заява, яка спрямована на одночасну зміну предмету і підстав позову не може бути прийнята судом до розгляду.

За наведених обставин, судом прийнято заяву позивача в частині зменшення позовних вимог про стягнення страхового відшкодування та відмовлено в прийняті до розгляду заяви в частині нових вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат як такої, що спрямована на одночасну зміну предмету і підстав позову в цій частині.

У судове засідання 12.03.2019 прибув представник позивача, який підтримав позов. Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явилися.

У судовому засіданні 12.03.2019 проголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

15.06.2017 між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "CLAU № 9189", об'єктом якого є майнові інтереси страхувальника, які пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом "Citroen C4", державний номер НОМЕР_1.

20.05.2018 у м. Києві відбулося зіткнення автомобіля "БМВ", реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "Citroen C4", державний номер НОМЕР_1, яким керувала водій ОСОБА_3

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.06.2018 у справі № 752/10958/18 встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, якого визнано винним у скоєнні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, на підставі ст. 124 КУпАП України.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.06.2018 у справі № 752/10957/18 встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулась не з вини ОСОБА_3, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 закрито.

До позивача звернувся страхувальник із заявою про виплату страхового відшкодування в зв'язку з пошкодженням застрахованого майна, що відповідно до умов договору страхування є страховим випадком.

Відповідно до умов договору страхування, позивач на підставі страхового акту, здійснив 04.07.2018 виплату страхового відшкодування у розмірі 158494,92 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5923 від 04.07.2018, копія якого долучена до позову.

Відповідно до звіту №4342 від 15.06.2018 про визначення вартості матеріального збитку об'єкту оцінки, а саме транспортного засобу "Citroen C4", державний номер НОМЕР_1, ФОП ОСОБА_4 визначено вартість матеріального збитку, спричиненого внаслідок пошкодження автомобіля у дорожньо-транспортній пригоді, в сумі 148577,88 грн.; коефіцієнт фізичного зносу автомобіля становить 0,00.

Відповідно до рахунку на оплату №ЕСеС-0005608 від 06.06.2018 вартість робіт з відновлювального ремонту автомобіля "Citroen C4", державний номер НОМЕР_1 становить 158494,92 грн.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про страхове відшкодування №15/04/8.04/281-18 від 16.07.2018, яку відповідачем було отримано 18.07.2018, що підтверджується повідомленням про вручення №799.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що транспортний засіб - автомобіль "БМВ", реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено шкоду застрахованому у позивача автомобілю "Citroen C4", державний номер НОМЕР_1 знаходився під керуванням ОСОБА_1

Цивільно-правова відповідальність в частині заподіяння шкоди майну внаслідок експлуатації автомобіля "БМВ", реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі укладеного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АМ/0325911).

Вина водія ОСОБА_1, який керував автомобілем "БМВ", реєстраційний номер НОМЕР_2, підтверджується постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.06.2018.

Відповідно до п.1.4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно з ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідач посилається на те, що транспортний засіб "БМВ" реєстраційний номер НОМЕР_2 ввезений на митну територію України у митному режимі "Тимчасове ввезення" на строк до одного року ОСОБА_5, а отже відповідно до п.4 ст. 380 Митного кодексу України, водій ОСОБА_1 на час ДТП не був законним володільцем та правомірним користувачем вказаного транспортного засобу, у зв'язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно з полісом №АМ/0325911.

Судом встановлено, що відповідно до листа Одеської митниці ДФС Державної фіскальної служби України № 4231/10/15-70-69 від 30.08.2018, долучений до матеріалів справи разом з відзивом відповідача, транспортний засіб "БМВ" реєстраційний номер НОМЕР_2 ввезений на митну територію України у митному режимі "Тимчасове ввезення" на строк до одного року ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 4 ст. 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Судом встановлено, що страхувальником за полісом №АМ/0325911 є ОСОБА_1

Судом встановлено, що на веб-сайті відповідача міститься інформація, що для укладання договору ОСЦПВ необхідно надати такі документи: паспорт громадянина/свідоцтво про реєстрацію юридичної особи;ідентифікаційний код фізичної особи/свідоцтво про реєстрацію юридичної особи;посвідчення водія;свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;у випадку, якщо транспортний засіб підлягає обов'язковому державному технічному контролю - документ, що підтверджує проходження такого контролю (протокол перевірки технічного стану, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України);для пільгових категорій населення - посвідчення учасника війни, інваліда ІІ групи, особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеної до І та ІІ категорій, пенсійне посвідчення.

Так, відповідач заявляє що ОСОБА_1, який керував автомобілем "БМВ", реєстраційний номер НОМЕР_2, в момент ДТП володів цим автомобілем неправомірно, оскільки вказаний автомобіль було ввезено на територію України ОСОБА_5, водночас, як встановлено судом, страхувальником за полісом №АМ/0325911, яким застраховано відповідальність в частині заподіяння шкоди майну внаслідок експлуатації автомобіля "БМВ", реєстраційний номер НОМЕР_2 будь-якою особою є ОСОБА_1, тобто особа, відмінна від тієї, яка здійснила ввезення даного автомобіля на територію України ОСОБА_5).

За таких обставин, відповідач, укладаючи договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс № АМ/0325911, з умовами щодо відповідного страхового платежу, що повинен здійснити страхувальник, який є особою, відмінною від тієї, яка тимчасово ввезла автомобіль на територію України з метою використання в особистих цілях, повинен був усвідомлювати ризик тих наслідків, які можуть випливати за наслідками укладення такого договору в контексті принципів цивільного законодавства щодо обов'язковості виконання зобов'язання сторонами.

За наведених обставин, суд вважає, що відповідач не вправі посилатись на обставини відмінності особи, що ввезла автомобіль на територію України для виключно власного використання як підстави зазначати про те, що водій автомобіля "БМВ", реєстраційний номер НОМЕР_2, який керував автомобілем у момент ДТП, не є особою, відповідальність якої застрахована згідно з полісом №АМ/0325911.

Крім того, суд зазначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Суд наголошує на тому, що суду не надано доказів визнання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АМ/0325911) недійсним.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля "Citroen C4", державний номер НОМЕР_1 відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності (поліс № АМ/0325911), а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до ОСОБА_1, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

За договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АМ/0325911) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 100000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн.

Відповідно до п. 12.1. статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Таким чином, враховуючи передбачений полісом № АМ/0325911 ліміт відповідальності за шкоду у розмірі 100000, 00 грн., франшизу у розмірі 1000,00 грн., розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування - 158494,92 грн., то вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми 99000,00 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (04080, м. Київ, вулиця Кирилівська, будинок 40; ідентифікаційний код: 20602681) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» (08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, будинок 56; ідентифікаційний код: 35429675) грошові кошти у розмірі 99000 (дев'яносто дев'ять тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 21.03.2019

Суддя Ю.В. Картавцева