РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.03.2019Справа № 910/15836/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Коноплянко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма"АДЕКС" (79007, м.Львів, вул. Котлярська,10 квартира 11, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Альянс Україна" (01021, м.Київ, Кловський узвіз 13,н/п 1,2, )

про стягнення 2 600 000,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: Волошинович О.П. адв.

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма"АДЕКС" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Альянс Україна" про стягнення 2600000,00 грн. попередньої оплати по договору № 01-03/04 від 03.04.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 залишено позов Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма"АДЕКС" без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви у визначений спосіб.

22.12.2018 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позову з додатками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.01.2019.

22.01.2019 через канцелярію суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" подано заяву про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Засідання суду 22.01.2019 відкладено на 19.02.2019.

В судовому засіданні 19.02.2019 суд на місці ухвалив відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" в задоволенні заяви про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, відомості про дану процесуальну дію занесено до протоколу судового засідання.

Відповідач у засідання суду 19.02.2019 не з'явився; ухвала суду від 22.01.2019 повернулась до суду з відмітками "неправильно зазначена (відсутня) адреса одержувача" та "за письмовою заявою відправника, одержувача" 05.02.2019.

Ухвалою суду від 19.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.03.2019.

У судовому засіданні 19.03.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, явку уповноваженого представника у засідання суду 19.03.2019 не забезпечив, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала суду від 19.02.2019 була надіслана відповідачу на адресу, вказану у позовній заяві та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, і повернені поштовим відділенням до суду із зазначенням причини повернення «неправильно зазначена адреса», заяви про зміну місцезнаходження відповідача не надходило».

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведені положення, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості самостійно ознайомитись з ухвалою суду, в якій зазначено відомості щодо його провадження, яке є у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи по суті спору, вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2018 року між позивачем - ТОВ Виробничо-комерційна фірма «Адекс» (покупцем за договором) та відповідачем - ТОВ «Транс-Альянс Україна» (продавцем) був укладений договір купівлі-продажу № 01-03/04, за умовами якого покупець зобов'язується прийняти та оплатити, а продавець зобов'язується продати і передати покупцеві залізничні вантажні вагони (далі - «вагони»), що експлуатувалися раніше, в асортименті, за цінами та у кількості, зазначених в Специфікаціях, оформлених у відповідності до форми додатку №1 до даного договору, які є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.2 договору, номер одного вагону, тип, модель і дата побудови, технічний стан, станція приписки, станція приймання-передачі вказуються в Специфікаціях, оформлених у відповідності до форми Додатку №1 до даного Договору, які є невід'ємною частиною цього Договору.

Перелік, асортимент, характеристики, номенклатуру Вагонів, що підлягають поставці за Договором, Сторони погодили шляхом підписання та скріплення печатками Специфікацій № 1 від 03.04.2018 р., № 2 від 20.04.2018 р., № 3 від 20.04.2018, № 4 від 10.05.2018 р.

Відповідно до пунктів 2.2, 2.3 договору, ціна одного вагону встановлюється в українській гривні з врахуванням ПДВ на день оплати і в еквіваленті в доларах США згідно з офіційним обмінним курсом української гривні до долара США, встановленим Національним банком України і складає 15 600,00 (п'ятнадцять тисяч шістсот) доларів США. Вказана ціна одного вагона в доларах США є фіксованою базовою ціною вагона при розрахунках для цілей цього договору. Оплата вагонів здійснюється покупцем окремо за кожну партію вагонів, вказаних в Специфікаціях до даного договору, згідно із рахунком, виставленим продавцем, шляхом перерахування на поточний рахунок продавця 100% передоплати.

Пунктом 3.1 договору визначено, що передача вагонів здійснюється Продавцем на умовах EXW Станція приймання-передачі (відповідно до правил «Інкотрермс 2010)» - Куп'янськ. Вагони передаються в розпорядження покупця в порожньому стані на станції прийому-передачі у відповідності до Специфікацій і Актів прийому-передачі вагонів.

Продавець повідомляє покупця про фактичну готовність вагонів до приймання-передачі шляхом направлення на адресу останнього повідомлення про готовність вагонів до передачі з вказівкою кількості вагонів на Станції приймання-передачі, за погодженням сторін - протягом 15 (п'ятнадцяти) робочих днів з дня зарахування 100% передоплати від покупця на рахунок продавця (п.3.2 договору).

Сторони у п.3.3 договору узгодили, що покупець зобов'язаний прийняти вагони на Станції прийому-передачі протягом 1 (одного) робочого дня з дати отримання повідомлення про готовність. На підтвердження прийняття Вагонів Сторони підписують Акт прийому-передачі вагонів з вказівкою номерів вагонів, Станції прийому-передачі і вартості вагонів по формі, вказаній у Додатку № 2 до даного договору. Акт прийому-передачі вагонів розробляється продавцем і підписується покупцем (його уповноваженим представником) в день прийому-передачі вагонів на Станції прийому-передачі.

Відповідно до п.3.4 договору, кількість проданих по даному Договору вагонів підтверджується Актами прийому-передачі вагонів, які підписані представниками Сторін.

Пунктом 3.6 договору визначено, що право власності на вагони переходить від продавця до покупця з дати підписання сторонами Акта прийому-передачі вагонів по формі, вказаній у додатку № 2 до даного договору. Ризик випадкового знищення або пошкодження вагонів переходить від продавця до покупця одночасно з переходом права власності на такі вагони.

Судом встановлено, що позивачем на підставі виставлених рахунків на оплату за платіжними дорученнями № 104 від 07.05.2018 на суму 500 000,00 грн., № 112 від 08.05.2018 на суму 500 000,00 грн., № 96 від 27.04.2018 на суму 307 412,80 грн., № 113 від 10.05.2018 на суму 230 000,00 грн., № 107 від 08.05.2018 на суму 500 000,00 грн., № 1074 від 05.04.2018 на суму 2 500 000,00 грн., № 1078 від 11.04.2018 на суму 500 000,00 грн., № 1079 від 13.04.2018 на суму 400 000,00 грн., № 1084 від 18.04.2018 на суму 200 000,00 грн., № 1087 від 19.04.2018 на суму 200 000,00 грн., № 1098 від 08.05.2018 на суму 100 000,00 грн., № 1101 від 10.05.2018 на суму 270 000,00 грн., № 1109 від 18.05.2018 на суму 200 000,00 грн., № 1115 від 24.05.2018 на суму 200 000,00 грн., № 1118 від 25.05.2018 на суму 100 000,00 грн. перерахував на рахунок ТОВ "Транс-Альянс Україна" суму 6 707 412,80 грн. оплати за поставку товару.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач в порушення умов договору не здійснив поставку вагонів у т.ч. у встановлений строк, у повному обсязі, на вимоги про повернення коштів не відреагував, після звернення із повідомленням про розірвання договору суму 2 600 000,00 грн. вартості оплачених, проте не поставлених вагонів не повернув, у зв'язку з чим його заборгованість становить 2 600 000,00 грн.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, суд враховував наступне.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання - це його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до приписів ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проаналізувавши положення укладеного між сторонами договору купівлі-продажу № 01-03/04 від 03.04.2018, судом встановлено, що передача визначеного у Специфікаціях до договору товару: вагонів у кількості 37 одиниць, мала бути здійснено у строк протягом 15 робочих днів з дня отримання 100% попередньої оплати.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем за платіжними документами у період з 05.04.2018 по 25.05.2018 було перераховано відповідачу в якості оплати за 17 вагонів суму 6 707 412,80 грн.

Виходячи з умов пп.3.3-3.6 договору, належним підтвердженням виконання відповідачем своїх зобов'язань та переходу вагонів у власність позивача є підписані між сторонами Акти приймання-передачі вагонів.

Так, сторонами було підписано Акти приймання передачі вагонів, за якими відповідачем було передано позивачу 10 вагонів, загальною вартістю 4 107 412,80 грн.

В подальшому, у зв'язку із невиконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо передачі у встановлений договорои строк оплачених вагонів, позивач звернувся до відповідача із претензією № 6 від 24.10.2018, в якій повідомив про відмову від договору купівлі-продажу № 01-03/04 від 03.04.2018 та висловив вимогу на суму 2 600 000,00 грн. передоплати. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, вказана вимога надіслана на адресу відповідача - ТОВ "Транс-Альянс Україна" - 25.10.2018 разом з Актом звірки взаєморозрахунків між сторонами на 24.10.2018.

Відповідно до Акту звірки взаєморозрахунків між сторонами на 24.10.2018, який підписаний та скріплений печатками сторін, в результаті звірки встановлено кінцеве сальдо на користь ТОВ виробничо-комерційна фірма"АДЕКС" у сумі 2 600 000,00 грн. за залізничні вагони.

Позивач стверджує, що відповідач свої зобов'язання повернення суми 2 600 000,00 грн. за оплату непоставлених вагонів, у т.ч. після відмови позивача від договірних відносин не виконав, тому просить стягнути їх у судовому порядку відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України.

Частиною 2 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, зі змісту зазначеної норми права можна зробити висновок, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

У даному випадку, позивачем обрано такий варіант поведінки як повернення суми попередньої оплати товару шляхом пред'явлення вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 612 Цивільного кодексу України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Частинами 2, 3 ст. 653 Цивільного кодексу України визначено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази виконання відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу на спірну суму, передачі вагонів за актами приймання-передачі у власність позивачу, тому враховуючи вищевказані норми права та наявність надісланої позивачем на адресу відповідача претензії № 6 від 24.10.2018 з повідомленням про відмову від договірних відносин, вказані обставини свідчать про припинення правовідносин сторін.

Враховуючи вищевикладене, та встановивши факт відсутності доказів передачі відповідачем товару на суму 2 600 000,00 грн, перераховану позивачем відповідачу як оплата товару, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на підставі ч. 2 ст. 693 ЦК України грошових коштів у вказаному розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду письмового відзиву та доказів на спростування викладених у позові обставин.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю в межах заявлених вимог.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Альянс Україна" (01021, м.Київ, Кловський узвіз 13,н/п 1,2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма"АДЕКС" (79007, м.Львів, вул. Котлярська,10 квартира 11, ) 2 600 000 (два мільйони шістсот тисяч) грн. 00 коп. боргу, 39 000 (тридцять дев'ять тисяч) грн. 00 коп. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.03.2019

Суддя О.М.Ярмак