ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
І м е н е м У к р а ї н и
"14" березня 2019 р. Cправа № 902/865/18
Господарський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Тварковського А.А.
за участю секретаря судового засідання Німенко О.І.,
позивача: ОСОБА_1, посвідчення від 04.09.2017 р., довіреність № 04 від 11.01.2019 р.;
відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 791 від 11.01.2019 р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ВН 000361 від 28.11.2018 р.
у відсутності представника третьої особи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи
про скасування державної реєстрації, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння,
Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області подано позов до приватного акціонерного товариства "Концерн Хлібпром" про скасування державної реєстрації права власності ПАТ "Концерн Хлібпром" в частині оформлення права власності на об'єкт цивільної оборони загальною площею 151,1 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Антоновича Володимира (колишня Артема), 1, визнання права власності за державою в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області на об'єкт цивільної оборони та витребування його з володіння ПАТ "Концерн Хлібпром".
Ухвалою суду від 02.01.2019 р. відкрито провадження у справі № 902/865/18 в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 15.01.2019 р.
Цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "ОСОБА_3 МКБ".
28.02.2019 р. у даній справі прийнято рішення, яким у задоволенні позовних вимог регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області до приватного акціонерного товариства "Концерн Хлібпром" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "ОСОБА_3 МКБ" про скасування державної реєстрації, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено повністю.
Водночас при прийнятті вищевказаного рішення судом не вирішено питання відносно розподілу понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу.
Зокрема, представником відповідача до закінчення судових дебатів подано заяву б/н від 28.02.2019 р. про вирішення питання розподілу судових витрат, у зв'язку із збільшенням витрат на професійну правничу допомогу, після ухвалення рішення у справі.
Вказану заяву представника відповідача судом задоволено відповідно до приписів ч. 2 ст. 221 ГПК України та призначено судове засідання для вирішення питання розподілу судових витрат на 14.03.2019 р., встановивши відповідачу строк для подання суду доказів про понесені витрати на професійну правничу допомогу п'ять днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення.
04.03.2019 р. представником відповідача до суду подано лист б/н від 01.03.2019 р. з доданими до нього рядом доказів на підтвердження заявлених вимог.
В судове засідання 14.03.2019 р. представник третьої особи не з'явився не зважаючи на те, що підтверджується наявним в справі протоколом судового засідання та розпискою від 28.02.2019 р. відповідно до якої учасники справи, в тому числі представник третьої особи, повідомлялись під розпис про судове засідання призначене на 14.03.2019 р.
Відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку про розгляд питання розподілу понесених відповідачем судових витрат за відсутності представника третьої особи.
Розгляд питання розподілу понесених відповідачем судових витрат здійснювався із фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Розглянувши подані матеріали на підтвердження понесення відповідачем судових витрат на правничу допомогу, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п'ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Згідно із п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
З матеріалів справи слідує, що представником відповідача до суду подано заяву стосовно розподілу понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом ч. 1 ст. 15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатське обєднання є юридичною особою, створеною шляхом обєднання двох або більше адвокатів (учасників), і діє на підставі статуту.
Відповідно до ст. 6 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Згідно зі ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Як вбачається із матеріалів справи 08.01.2019 р. між приватним акціонерним товариством "Концерн Хлібпром" (клієнт) та адвокатським об'єднанням "ЛОВЕЙЛС" (адвокатське об'єднання) укладено договір про надання правової допомоги № АО/С-19/25, згідно із п. 1.1. якого адвокатське об'єднання зобов'язується надати клієнту правову допомогу в сфері представництва клієнта в місцевих загальних судах, місцевих господарських і місцевих адміністративних судах України, апеляційних судах, апеляційних господарських судах та апеляційних адміністративних судах України, Вищих спеціалізованих судах України, Верховному Суді, третейському суді, в міжнародному комерційному арбітражі при Торгово-промисловій палаті України, як представника при розгляді цивільних справ, господарських справ, в тому числі справ про банкрутство, адміністративних справ відповідно до його завдань та потреб, а клієнт зобов'язується прийняти таку правову допомогу та сплати її вартість (а.с. 202-204, т. 1).
Відповідно до умов цього Договору адвокатське об'єднання надає правову допомогу на основі додатків, якими узгоджується необхідність представництва по конкретній судовій справі, в яких надання послуг, дані конкретних адвокатів адвокатського об'єднання, які будуть здійснювати представництво, вартість послуг представництва та інші умови, визначені за домовленістю сторін (п. 1.2. Договору).
Згідно із п. 3.1. Договору адвокатське об'єднання надає клієнту правову допомогу за Договором на основі відповідних додатків, підписаних сторонами (п. 1.2-1.4. Договору). За результатом наданої правової допомоги сторони підписують акт наданої правової допомоги (акт приймання-передачі наданих послуг), в якому вказується обсяг та зміст (опис) наданої правової допомоги та її вартість, а також перелік та вартість фактичних витрат відповідно до п. 4.1.3. Договору.
Додатком № 1 від 08.01.2019 р. до Договору про надання правової допомоги сторонами погоджено, що в рамках укладеного Договору адвокатське об'єднання зобов'язується забезпечити надання правової допомоги, а саме здійснення представництва клієнта в судовій справі за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна по Вінницькі області в Господарському суду Вінницької області та інших судах (апеляційної та касаційної інстанції) по цій же судовій справі № 902/865/18, а також вчинення дій, пов'язаних з підготовкою для здійснення представництва (а.с. 205, т. 1).
За умовами п. 2 Додатку до Договору для здійснення представництва, адвокатське об'єднання (уповноважує) адвоката ОСОБА_2.
У п. 3 Додатку сторонами визначено, що вартість фактично наданої адвокатським об'єднання правової допомоги клієнту буде визначена в акті наданої правової допомоги (акті приймання-передачі наданих послуг), за результатами надання послуг правової допомоги, з урахуванням обсягу фактично витрачено адвокатом об'єднання часу на надання правової допомоги, з застосуванням тарифу погодинної оплати за надання послуг в розмірі 2 850 грн 00 коп., в т.ч. ПДВ, за одну годину надання послуг правової допомоги.
Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв'язку з розглядом справи їх розмір складає 25 650 грн 00 коп. (а.с. 199, т. 1).
Згодом, відповідачем долучено до матеріалі справи остаточний розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс у зв'язку із розглядом справи від 28.02.2019 р., відповідно до якого сума витрат складає 28 500 грн 00 коп. (а.с. 32, т. 2).
28.02.2019 р. між адвокатським об'єднанням "ЛОВЕЙЛС" та приватним акціонерним товариством "Концерн Хлібпром" підписано акт наданої правової допомоги до Додатку № 1 від 08.01.2019 р. до Договору № АО/С-19/25 про надання правової допомоги на суму 28 500 грн 00 коп. (а.с. 33, т. 2).
Таким чином понесені приватним акціонерним товариством "Концерн Хлібпром" витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підтвердженими доказами.
Разом тим, у поданій в судовому засіданні від 28.02.2019 р. промові в судових дебатах та уході розгляду питання стосовно розподілу понесених відповідачем судових витрат представником позивача, наряду з іншим, зазначено, що сума витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною з ціною позову, яка становить 86 400 грн 00 коп. та є необґрунтовано надмірно завищеною.
Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За приписами ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" та ст. 3 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно рішень Європейського суду з прав людини у справі "Баришевський проти України", "Двойних проти України", "East/West Alliance Limited" проти України" заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії" зазначено, що суд іще раз зауважує, що в даних умовах він не зобов'язаний керуватися тими внутрішньо національними розцінками і критеріями, з яких виходять Уряд і заявник на підтримку відповідних аргументів; він керується свободою розсуду відповідно до того, що він вважає за справедливе (див., inter alia, рішення у справі Екля від 21 червня 1983 року, серія A, N 65, с. 15, п. 35). У даній справі не заперечувалося, що витрати були фактичними й необхідними; єдине питання полягає в тому, чи є розумним їх розмір.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
За змістом ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з ч.1 ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
У рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 р. № 15-рп/2004 зазначено, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема, норми моралі, традицій, звичаїв, тощо, які легітимізовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність.
Таким чином, зважаючи на наведене вище, суто статистичний (математичний) підхід, при визначенні обґрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу, не відображає в цілому сутності права, як регулятора суспільних відносин. Тобто сутності за результатами застосування якого сторонам буде продемонстровано ефективність застосування права (незалежно від того на чию користь вирішено справі) щодо кожної із них. А тому при в регулюванні спірних правовідносин слід також керуватися такими критеріями прояву верховенства права як добросовісність, розумність та справедливість.
Відтак для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що його позов не підлягає задоволенню, а у разі наявності заперечень позивача щодо співрозмірності заявленої суми компенсації також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов'язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Надаючи оцінку заявленому відповідачем до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд в контексті викладеного вище критично сприймає наданий відповідачем розрахунок визначення вартості та обсягу отриманих ним юридичних послуг, позаяк останні не відповідають критерію справедливості, реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області становить надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу зазначених витрат.
Так, стосовно витрачених адвокатом 4-ох годин на підготовку відзиву на позовну заяву об'ємом 8 сторінок, з яких мотивування по суті вимог займає 6 сторінок, вартість якого визначена у розмірі 11 400 грн 00 коп. (з розрахунку 2 850 грн/год), суд, враховуючи предмет заявленого позову, характер матеріалу долученого до відзиву та час необхідний на отримання даного матеріалу, вважає справедливою та співмірною у цій справі компенсацією вартості виконаної роботи у сумі 5 700 грн 00 коп. (з розрахунку 2 год х 2 850 грн/год).
Щодо витрат адвоката на підготовку заперечення на відповідь на відзив обсягом 4 сторінки, з яких мотивування по суті 2 сторінки, суд, зважаючи, що останнє не містить будь-яких нових доказів та аргументів та в цілому перекликається із доводами наведеними у відзиві, вважає достатнім для підготовки даного заперечення час, що складає 0,5 год, в зв'язку з чим обґрунтованим в цій частині є витрати в сумі 1 425 грн 00 коп.
Аналогічно стосується витрат адвоката, пов'язаних із консультацією клієнта, узгодження правової позиції, отримання та ознайомлення з документами. Зокрема, останні згідно доданого представником відповідача остаточного розрахунку судових витрат складають 2 850 грн 00 коп (з розрахунку 2 850 грн/год), однак, враховуючи ціну заявленого позову (86 400 грн 00 коп.) та обсяг доданих доказів, суд вважає достатніми, такими, що є спірвнимірним та відповідають критерію справедливості витратив цій частині в сумі 1 425 грн 00 коп.
Також підлягають задоволенню частково витрат, пов'язані з участю представника в судових засіданнях, які визначено в сумі 11 400 грн 00 коп. (4 год х 2 850 грн/год), тоді як представником відповідача взято участь в судових засіданнях протягом 2 год 67 хв, що із розрахунку 2 850 грн/год складає 7 609 грн 50 коп.
За вказаних обставин в своїй сукупності, суд з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також часу, який міг би витратити адвокат на участь у судових засіданнях та вчинення інших дій зазначених в деталізованому описі наданої правової допомоги, дійшов висновку про обмеження розміру суми, яка підлягає до стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу до 16 159 грн 50 коп., з огляду на розумну необхідність, реальність та справедливість відповідних судових витрат для даної справи.
Керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 221, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 244, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -
1. Заяву приватного акціонерного товариства "Концерн Хлібпром" щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.
Повний текст додаткового рішення складено 21 березня 2019 р.
Суддя А.А. Тварковський
1 - до справи.