РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.03.2019Справа № 910/14587/18
За позовом Комунального підприємства "Вінницяоблтеплоенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія"

про відшкодування шкоди 120 903,75 грн.

Суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін:

від позивача - Огородник В.В., представник

від відповідача - Хахаєва В.І., представник

Суть спору:

Комунальне підприємство "Вінницяоблтеплоенерго" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА МІЖНАРОДНА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ" про відшкодування шкоди завданої невиконанням умов договору та стягнення пені за прострочку виконання зобов'язання.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором поставки №429/11-18 від 23.04.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2018 відкрито провадження у справі № 910/14587/18 та призначити до розгляду на 30.11.2018.

26.11.2018 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про зменшення розміру санкцій та відзив на позовну заяву.

В судове засіданні 30.11.2018 представник позивача з?явився, надав свої усні пояснення.

В судове засіданні 30.11.2018 представник відповідача з?явився, надав свої усні пояснення.

Ухвалою суду від 30.11.2018 відкладено розгляд справи на 21.01.2019.

19.12.2018 відділом діловодства суду від позивача отримано заяву про долучення документів до матеріалі справи.

21.01.2019 розгляд справи не відбувся, у зв'язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

У зв'язку з виходом судді Мельника В.І. з лікарняного, справа підлягає призначенню до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження на 15.03.2019.

В судове засідання 15.03.2019 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення у справі.

В судове засідання 15.03.2019 представник відповідача з'явився, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 15.03.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з'ясовано наступне.

23.04.2018 між позивачем, як покупцем та відповідачем, як покупцем було укладено договір поставки №429/11-18, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується в порядку і терміни, встановлені договором, за замовленням покупця доставити та передати у власність покупцеві товар, зазначений в Додатках №1, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити його на умовах визначених договором.

Відповідно до п. 2.4 договору, сторони погодили, що сума договору становить 279 000 грн.

Поставка товару здійснюється окремими партіями за заявкою покупця та за рахунок постачальника. Покупець за допомогою факсимільного або телефонного зв'язку, або електронною поштою надсилає постачальнику заявку з вказівкою необхідного асортименту і кількості товару. Постачальник отримавши заявку від покупця, зобов'язаний протягом 3 днів здійснити поставку товару на адресу покупця. (п.п. 3.1-3.3 договору).

22.05.2018р. КП «Вінницяоблтеплоенерго» здійснило замовлення поставки визначеного договором товару, шляхом відправки листа замовлення № 595/12 від 22.05.2018 р. на суму 44 272,56 грн.

Позивач зазначив, що відправка товару була здійснена відповідачем двома партіями 09.06.2018р. та 22.06.2018р., (підтверджується копіями експрес-накладних №7 від 09.06.2018р. та №°0972 від 22.06.2018р) із затримкою 27 днів.

Позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію № 656/01-09 від 04.06.2018р., в якій вказано на порушення відповідачем умов договору поставки № 429/11-18 від 23.04.2018р., та зазначено розмір штрафів за прострочення термінів поставки товару. Відповідач не відреагував на даний лист , останній повернутий позивачу в зв'язку із закінченням терміну зберігання листа.

Позивач зазначає, що наступне замовлення було виконано із порушеннями строків передбачених договором КП «Вінницяоблтеплоенерго» здійснило замовлення поставки визначеного договором товару, шляхом відправки листа заявки № 765/01-09 від 05.07.2018р. на суму 43 668,42 грн. (сорок три тисячі шістсот шістдесят вісім грн. 42 коп.) засобами електронного зв'язку, а саме електронною поштою з офіційної електронної адреси підприємства позивача - () на електронну адресу відповідача ().

Відправлення замовленої продукції відбулося - 06.08.2018р. що підтверджується копією експрес-накладної №6010 від 06.08.2018р. Затримка склала 28 днів.

Відповідно до п. 6.3 договору у разі порушення постачальником строку поставки товару, постачальник сплачує покупцеві пеню у розмірі 5% від вартості непоставленого товару за кожний день прострочення.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідачем порушено умови договору (п. 6.3), оскільки останнім здійснено поставку товару із порушенням строків.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог зазначивши, що позивачем не надано належних та допустимих доказів направлення позивачем та отримання відповідачем заявок на поставку товару. Крім того послався на той факт що договором укладеним між сторонами не узгоджено адресу електронної почти за допомогою якої буде здійснюватися направлення заявок, та погодження строків поставки товару.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач зазначив, що між сторонами не було погоджено адресу електронної почти, в зв'язку із чим посилання позивача на відправлення заявок на зазначену в позові електронну адресу є необґрунтованим, оскільки відповідач не знав про їх надходження.

Як вбачається із матеріалів справи , відповідач постави позивачеві товар, проте із порушенням строків передбачених договором, не надавши достатніх доказів, як саме та коли останньому стало відомо про замовлення на поставку товару.

Крім того суд відхиляє доводи відповідача стосовного того, що останньому не було відмово про строк виконання заявки в зв'язку із чим він не був обізнаний зі строками поставки.

Відповідно до п. 3.3 договору сторони погодили, що отримавши заявку від покупця постачальник зобов'язаний протягом 3 днів здійснити поставку.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем не виконано взяті на себе зобов'язання в строк передбачений договором.

Відповідно до приписів ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Положеннями ст. 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Враховуючи, що штрафні санкції, що нараховані позивачем є надмірними, оскільки перевищують вартість поставленого товару, факт поставки товару відповідачем із простроченням строку передбаченого договором, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій до 10 %.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що вимоги позивача про стягнення із відповідача пені підлягають задоволенню частково в розмірі 12090,37 грн.

Щодо вимоги позивача про дострокове припинення дії договору поставки №429/11-18 від 23.04.2018 через систематичні порушення термінів поставки ТОВ «УМТК», суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Загальні підстави для зміни або розірвання договору передбачені ст.ст. 651, 652 ЦК України.

Відповідно до п. 8.1 договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2018.

З огляду на таке суд дійшов висновку, що оскільки в договорі зазначено строк дії, а саме до 31.12.2018, то станом на 15.03.2019 даний договір припинив свою дію.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору

Представниками сторін в судовому засіданні 15.03.2019 підтверджено факт припинення дії договору поставки №429/11-18 від 23.04.2018, та відсутністю предмету позову в цій частині.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі №910/14587/18 в частині вимоги, щодо дострокового припинення дії договору поставки №429/11-18 від 23.04.2018.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги частково.

2. Закрити провадження у справі №910/14587/18 в частині дострокового припинення дії договору поставки №429/11-18 від 23.04.2018.

3. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія» (02068, м. Київ, вул. Анни Ахматової, будинок 13, офіс 222, ідентифікаційний код 36046631) на користь Комунального підприємства «Вінницяоблтеплоенерго» (21037, м. Вінниця, вул. Вишнева, 24, ідентифікаційний код 33649363) пеню в розмірі 12090 (дванадцять тисяч дев'яносто) грн. 37 коп., судовий збір в розмірі 1813 (одна тисяча вісімсот тринадцять) грн. 56 коп.

4. Стягнути із Комунального підприємства «Вінницяоблтеплоенерго» (21037, м. Вінниця, вул. Вишнева, 24, ідентифікаційний код 33649363) судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. в дохід Державного бюджету.

5. Видати накази.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18.03.2019

Суддя В.І. Мельник