ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2019 Справа № 904/2152/18

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів Кощеєва І.М., Подобєда І.М.,

секретар судового засідання: Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Крост на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2018 у справі №904/2152/18 (суддя Красота О.І.)

за позовом приватного підприємства ВКФ Уніпром, м. Маріуполь

до товариства з обмеженою Крост, м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості за договором субсубпідряду в сумі 528429грн.14 коп.

за зустрічним позовом товариства з обмеженою Крост, м. Кривий Ріг

до приватного підприємства ВКФ Уніпром, м.Маріуполь

про визнання недійсним договору субсубпідряду №03/01/18 від 03.01.2018

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2018 у справі №904/2152/18 первісний позов приватного підприємства (далі-ПП) ВКФ Уніпром задоволено частково, з товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ)Крост на користь позивача стягнуто 506250грн. основного боргу, 1321грн.92коп. інфляційного збільшення та 2579грн.80коп. трьох процентів річних, в решті в первісному позові відмовлено, в задоволенні зустрічного позову ТОВКрост про визнання недійсним договору субсубпідряду №03/01/18 від 03.01.2018, укладеного ним з ППВКФ Уніпром відмовлено;

- приймаючи рішення в частині первісного позову, господарський суд виходив з обставин щодо несвоєчасного виконання відповідачем зобов"язань за вказаним вище договором в частині повної та своєчасної оплати виконаних позивачем робіт, з того, що договором не встановлена відповідальність відповідача у вигляді сплати пені за відповідне прострочення, а також з того, що позивачем невірно визначено дату початку періоду такого прострочення, у зв"язку з чим, позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню;

- при відмові в задоволенні зустрічного позову господарський суд зазначав, що позивачем не спростовано факт виконання відповідачем робіт за договором і це свідчить про його схвалення, внаслідок чого, згідно з положеннями ст.241 Цивільного кодексу України підстави для визнання договору недійсним відсутні;

- не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВКрост подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне дослідження судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування ним норм матеріального права просить це рішення скасувати в частині задоволення первісного позову, прийняти нове рішення та відмовити в задоволенні вимог позивача за первісним позовом в повному обсязі;

- у поданій скарзі йдеться про те, що про існування договору субсубпідряду №03/01/18 від 03.01.2018 керівництву товариства стало відомо лише після ознайомлення його представника з матеріалами справи, про те, що підписантом договору зазначено генерального директора ОСОБА_1, хоча названа особа весь час, нібито дії даного договору, був за кордоном та повернувся лише в березні 2018, про те, що акти виконаних робіт підписані від імені підприємства не підписантами товариства, лише особи, внесені до державного реєстру як підписанти мали право підписувати від імені товариства договір та акти виконаних робіт, однак вони не підписували відповідних документів, про те, що договір від імені товариства був вчинений особою, яка не мала жодних повноважень діяти від його імені, при цьому безпосередньо позивачем підтверджено, що підписи здійснювалися неуповноваженою особою, доказів перевірки повноважень зазначеної позивачем особи не надано, у зв"язку з чим, можна стверджувати про обізнаність позивача про відсутність у гр.ОСОБА_2 повноважень для підписання відповідних документів, про те, що господарським судом не враховані положення ст.ст.92, 98 Цивільного кодексу України, про те, що конкретних пояснень, які саме докази були підставою для стягнення з відповідача суми основного боргу та який предмет доказування судом не було зазначено, суд прийняв рішення, посилаючись лише на формулювання "відповідачем не спростовано", а також про те, що з"ясувавши, що ТОВ"Крост" не визнає позовні вимоги та надання послуг, саме на позивача мало бути покладено обов"язок доведення їх надання;

- представник скаржника в судові засідання не з"явився, про час та місце засідань скаржник повідомлений належним чином;

- позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, його представник також не з"явився в судові засідання, про час та місце засідань позивач повідомлений належним чином;

- заява позивача від 18.03.2019 залишена апеляційним судом без розгляду, оскільки подана в електронній формі, при цьому не підписана електронним цифровим підписом, що не відповідає вимогам ч.8 ст.42 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника);

- крім того, згідно з п.п.1.5.6, 1.5.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20.02.2013 р. № 28, електронний лист є офіційним, якщо містить вкладення з текстом офіційного документа у вигляді файлу, скріпленого електронним цифровим підписом; документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних; у разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі;

- у даному випадку, оригінал вказаної заяви в паперовій формі до суду не надійшов.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.01.2018 ТОВ"Крост" (субпідрядником) та КП"ВКФ"Уніпром" (субсубпідрядником) укладено договір субсубпідряду №03/01/18, на підставі якого субпідрядник доручив, а субсубпідрядник зобов"язався виконати будівельно-монтажні роботи по влаштуванню зворотних засипок та розробки ґрунту по об"єкту" Капітальний ремонт доменної печі №3 ПрАТ"Азовсталь"(реконструкція з новим будівництвом). Влаштування фундаментів опорної системи печі (чотирьохколінник) ДП№3 та перебудова водовідного тонеля", а також по об"єкту "Реконструкція газочисток УПК-1, 2 ОНРМ конверторного цеху ПрАТ"МК"Азовсталь" І черга".

Згідно з п.3.1 договору ціна робіт з урахуванням податку на додану вартість складає 506250грн..

Відповідно до п.4.2 договору оплата субпідрядником виконаних робіт здійснюється поетапно (щомісячно) з відстрочкою 15 календарних днів від дати підписання сторонами відповідних актів та отримання субпідрядником рахунку субсубпідрядника.

П.п.7.1, 7.2 договору встановлено, що приймання робіт здійснюється на території замовника з обов"язковою присутністю відповідальних виконавців субсубпідрядника. Субсубпідрядник передає: довідку про вартість виконаних робіт за формою КБ-3, підписаний субсубпідрядником акт приймання-передачі виконаних робіт, рахунок фактуру на суму виконаних робіт.

При зверненні до господарського суду позивач вказував на обставини щодо виконання робіт за договором, зазначені обставини підтверджуються довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за лютий 2018 та актом проміжної здачі-прийомки виконаних будівельно-монтажних робіт №1/179 за лютий 2018 на суму 165240грн., довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за лютий 2018 та актом проміжної здачі-прийомки виконаних будівельно-монтажних робіт за лютий 2018 на суму 341010грн., підписаними представниками сторін, а також на те, що відповідач порушив умови договору в частині повної та своєчасної оплати вартості виконаних робіт.

Керуючись ст.ст.230, 231 Господарського кодексу України та ст.625 Цивільного кодексу України позивач заявив до стягнення з відповідача пеню в сумі 17301грн.16коп., нараховану на заборгованість окремо по кожному акту здачі-приймання робіт відповідно за період з 21.02 по 16.05.2018 та з 10.03. по 16.05.2018, три проценти річних в сумі 3060грн.34коп., нараховані за вказані періоди та втрати від інфляції в сумі 1817грн.64коп., нараховані на заборгованість по акту №1/179 за березень 2018.

С.ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.530 названого Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.611 Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч.2 ст.625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ст.629 Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.837 Кодексу за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Щодо досліджуваної справи, то на підтвердження обставин щодо виконання робіт за договором субсубпідряду позивачем надані довідки про вартість виконаних будівельних робіт за лютий 2018 року та акти проміжної здачі-прийомки виконаних будівельно-монтажних робіт за лютий 2018 №№1/173, 1/183.186.

Вказані довідка та акти підписані представниками сторін, зокрема, з боку відповідача директором ТОВ"Крост" по капітальному будівництву ОСОБА_3, без зауважень. Підписи представників сторін завірені печатками підприємств.

Перелік виконаних за вказаними актами робіт відповідає предмету укладеного сторонами договору.

Отже, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених обставин справи, а саме: порушення відповідачем зобов"язань за договором субсубпідряду №03/01/18 від 03.01.2018 щодо повної та своєчасної оплати вартості виконаних позивачем робіт та ненадання відповідачем належних і допустимих доказів, які б спростовували таке порушення господарським судом зроблено правильний висновок про визнання позовних вимог обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 506250грн. заборгованості, 1321грн.92коп. втрат від інфляції та 2579грн.80коп. трьох процентів річних.

Таким чином, підстави для скасування рішення господарського суду в частині, що оскаржується відсутні.

Доводи скаржника про те, що договір субсубпідряду був вчинений особою, яка не мала повноважень діяти від імені товариства колегією суддів визнані безпідставними.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в процесі розгляду справи господарським судом ТОВ"Крост" звернулося з зустрічним позовом про визнання недійсним вказаного договору.

Рішенням господарського суду в задоволенні зустрічного позову було відмовлено.

При цьому суд посилався на те, що згідно з відповіддю ПрАТ"МК"Азовсталь", отриманою судом на відповідний запит, останнє видавало тимчасові перепустки співробітникам ТОВ Крост, а саме: ОСОБА_4 машиністу екскаватора, документ про прийняття на роботу наказ №154 від 05.12.2017, ОСОБА_5 підсобному робітнику, документ про прийняття на роботу наказ №118 від 27.09.2017, ОСОБА_6 водію, документ про прийняття на роботу наказ №155 від 06.12.2017, ОСОБА_7 машиністу екскаватора, документ про прийняття на роботу наказ №155 від 05.12.2017 (а.с.24-27 т.2).

На виконання вимог суду ПрАТ МК Азовсталь надіслало копію договору №ДП №3-93/2016 від 12.09.2016, укладеного між ним та ТОВ "Метінвест Інжиніринг", договору №579858 від 05.07.2017, укладеного між комбінатом та ТОВ "Метінвестхолдинг", договору субпідряду №1328/17 від 14.08.2017, укладеного між ТОВ "Метінвест Інжиніринг" та ТОВ "Крост". (а.с.78-87, 144-155 т.2).

Стосовно пропускних документів на техніку виданих ПрАТ"МК Азовсталь" повідомлено наступне: перепустки на самоскид номерний знак FН(АН) 7466 СХ та самоскид номерний знак FН (АН) 7831 СХ не видавалися, перепустка на екскаватор номерний знак Т06123АН видавалася ПП "ВКФ Уніпром" на період з 01.12.2017 по 22.02.2018, гідромолот ATLAS Сорсо НВ 3000, згідно з листом на ввезення №1767 від 29.11.2017р. на територію комбінату завозився 01.12.2017 ТОВ "Крост" та 22.02.2018 був вивезений на підставі листа №343 від 13.02.2018.

Відповідачем за зустрічним позовом подано заяву та зазначено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, прийнятий на посаду машиніста екскаватора ППВКФ Уніпром з 26.01.2017, що підтверджується копією наказу про прийняття на роботу та копією трудової книжки.

ОСОБА_4, на виконання умов договору субсубпідряду № 03/01/18 від 03.01.2018, працював на екскаваторі Hitachi ZX 350 LCN-3, номерний знак Т 06123 АН за допомогою гідромолота ATLAS Сорсо НВ 3000 при виконанні робіт, зазначених в акті №1/183.186 за лютий 2018 року за №1,2, а саме: розробка ґрунту з навантаженням на автомобілі - самоскиди екскаваторами одноковшевими дизельними на пневмоколісному ходу з ковшем місткістю 0,25 м3, група ґрунтів 3.

Крім того, для виконання вищевказаного договору ПП ВКФ Уніпром 03.01.2018 були укладені цивільно - правові договори з громадянами, визначеними в заявках на видачу перепусток з 01.01.2018, а саме:

ОСОБА_8, який виконав засипку пазух котлованів влаштування підстав під фундаменти і підлоги шлаком доменним фракції 10 - 60 (включаючи ущільнення, полив водою та інше) з подальшим ущільненням по 200 - 300 ручними трамбівками пазух котлованів за допомогою спеціальної техніки: віброплита DPU 2550Н, віброплита WP 1550А;

ОСОБА_7, який керував бульдозером гусеничним марки New Holland DLT, номерний знак Т01390 ВН при виконанні засипки траншей і котлованів бульдозерами потужністю 59 кВт з переміщенням ґрунту до 5 м, група ґрунтів 2 ;

ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які керували спеціальними вантажними самоскидами VOLVO FM 12 номерний знак FН 74 66 СХ та спеціальним вантажним самоскидом VOLVO FM 12 номерний знак FН 78 31 СХ, при розробці ґрунту з навантаженням на автомобілі самоскиди.

Відповідно до ст.241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

В процесі розгляду зустрічного позову господарським судом встановлено, що матеріалами справи підтверджуються обставини виконання ПП"ВКФ"Уніпром" робіт на підставі договору субсубпідряду, прийняття ТОВ"Крост" виконаних робіт, що свідчить про схвалення ним договору.

Ст.ст.74, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Встановлені господарським судом обставини щодо виконання ПП"ВКФ"Уніпром" робіт за договором скаржником при зверненні з апеляційною скаргою не спростовані, у зв"язку з чим, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення і доводи останнього про підписання неуповноваженою особою актів здачі-приймання виконаних робіт. При цьому рішення господарського суду в частині зустрічного позову не оскаржується.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що статутом ТОВ"Крост" не передбачено виключне право виконавчого органу товариства в особі генерального директора з підписання первинних документів, на підставі яких проводяться розрахунки по договорах підряду.

Як зазначено вище, підпис директора по капітальному будівництву на актах завірено печаткою товариства.

В порядку наведених вище процесуальних норм належні та допустимі докази невикористання такої печатки скаржником не надані.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 282 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2018 у справі №904/2152/18, залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;

- повна постанова складена 21.03.2019

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М.Кощеєв

Суддя І.М.Подобєд