ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2019 року м.Дніпро Справа № 908/1927/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Пархоменко Н.В.,

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.,

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №14-165 від 30.08.2018 р., адвокат;

представник відповідача у судове засідання не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.11.2018 ( повний текст складено 03.12.2018 року, суддя Проскуряков К.В.) у справі №908/1927/18

За позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6; )

До відповідача: Приватного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Морська, буд. 65/97; )

про стягнення 135 191,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

25.09.2018 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України № 14/4-1240 від 17.09.2018 р. (вх. № 2079/08-07/18 від 25.09.2018 р.) до Приватного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу № 5307/1617-КП-13 від 17.11.2016р. у розмірі 135 191,07 грн.

Позивач зазначав, що 17.11.2016р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 5307/1617-КП-13 постачання природного газу. У звязку із несвоєчасною оплатою відповідачем за отриманий природний газ, позивач нарахував пеню за неналежне виконання умов договору у розмірі 105 770,93 грн., 3% річних у розмірі 11 980,84 грн., інфляційні втрати у розмірі 17 439,30 грн. Також позивач просив суд стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору за подання цього позову до суду у розмірі 2 027,87 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ст.ст. 11-16, 258, 525, 526, 530, 611, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 216-217, 231, 264-265 Господарського кодексу України та просив суд позов задовольнити.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 26.11.2018 року у справі № 908/1927/18 ( суддя Рачук О.О.) позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Морська, буд. 65/97; ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ) пеню за прострочення виконання грошового зобовязання у розмірі 105 770 (сто пять тисяч сімсот сімдесят) грн. 93 коп., 3 % річних у розмірі 11 980 (одинадцять тисяч девятсот вісімдесят) грн. 84 коп., інфляційні втрати у розмірі 17 439 (сімнадцять тисяч чотириста тридцять девять) грн. 30 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 027 (дві тисячі двадцять сім) грн. 87 коп.

Рішення мотивоване обґрунтованість позовних вимог. Суд встановив, що внаслідок запровадження спеціального порядку розрахунків за постачання природного газу відповідач не був позбавлений можливості вчасно виконати свої зобовязання перед позивачем щодо оплати використаного газу.

2. Короткий і узагальнений зміст апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду звернулось Приватне акціонерне товариство Бердянське підприємство теплових мереж із апеляційною скаргою. Посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 26.11.2018 року по справі №908/1927/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В разі відсутності підстав для відмови в позові в повному обсязі, просить задовольнити клопотання про зменшення пені на 80 % та змінити рішення в частині стягнення пені.

Зазначає, що рішення винесено з порушенням норм матеріального права, при неповному встановленні обставин, які мають значення для справи, а зроблені висновки не відповідають матеріалам справи з наступних підстав:

Так відповідно до умов укладеного між Позивачем та Відповідачем договору купівлі- продажу природного газу №5307/1617-КП-13 від 17.11.2016 р. (надалі - Договір), зокрема в п.6.3 Договору встановлено, що платежі за договором здійснюються на поточний рахунок Позивача з урахуванням вимог чинного законодавства щодо відкриття поточних рахунків із спеціальним режимом використання підприємствами, що виробляють теплову енергію. Отже , сторонам визначено, що розрахунки необхідно проводити з рахунків Відповідача із спеціальним режимом використання.

Згідно ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється. Вимоги цієї статті щодо відкриггя рахунків із спеціальним режимом використання не поширюються на: теплопостачальні та теплогенеруючі організації, які виробляють або постачають теплову енергію для потреб споживачів в обсягах, що не перевищують 18 тисяч Гкал на рік; субєктів господарювання, що виробляють теплову енергію виключно для власних потреб з опалення приміщень, що належать їм на праві власності або на інших речових правах; бюджетні установи, що виробляють теплову енергію, повністю утримуються за рахунок державного чи місцевого бюджету та є неприбутковими; теплогенеруючі та теплопостачальні організації, господарська діяльність з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії яких не підлягає ліцензуванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обовязковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії.

Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок: гарантованого постачальника; теплогенеруючої організації; теплопостачальної організації; теплотранспортуючої організації. Цим порядком також визначається механізм перерахування коштів такими організаціями для проведення розрахунків з гарантованим постачальником за весь обсяг спожитого природного газу.

На кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, не може бути звернено стягнення за зобовязаннями гарантованого постачальника, теплогенеруючих, теплопостачальних та теплотранспортуючих організацій.

Операції на поточних рахунках із спеціальним режимом використання не підлягають зупиненню.

На виконання зазначеної норми 18.06.2014 р. Постановою Кабінету Міністрів України №217 затверджено «Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обовязки» (надалі - Постанова КМУ №217)

Відповідно до п. 1 постанови КМУ №217 визначено, що цей Порядок визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обовязки.

П.З постанови КМУ №217 визначено, що теплопостачальні організації, що здійснюють продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, для виробництва яких повністю або частково використовується природний газ, куплений у постачальника природного газу із спеціальними обов'язками такими теплопостачальними організаціями або теплогенеруючими організаціями, в яких теплопостачальні організації купують теплову енергію, та їх структурні підрозділи відкривають у місячний строк з дня набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів населення', релігійні організації, бюджетні установи, інші споживачі (далі - спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними організаціями).

І такий рахунок зі спеціальним режимом використання Відповідачем відкритий (копія довідки з банку міститься в матеріалах справи) та пе заперечувалось самим Позивачем, що саме з нього рахунку здійснюються платежі за газ.

Як вбачається з доданого до позову документу «Операции по договору « 5307/1617-КП-13» оплата за природний газ проводилася в порядку та на умовах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 18 червня 2014 р. № 217, відповідними постановами НКРЕКП, з дотриманням умов п. 6.1 та ч.І п.б.З. договору, зокрема в графі «Коментарии» зазначається «Розподіл коштів за тепл. єн. (інші) на вик. п.КМУ від 18.06.2014 №217, Реєстру, затв. пост.НКРЕКП від 27.10.2016р. №1892 ......

Згідно п. 12 постанови КМУ №217 НКРЕКП на підставі даних, визначених у пунктах 10 і 11 цього Порядку, щомісяця: 1) розраховує для кожної категорії споживачів теплопостачальної і теплогенеруючої організації нормативи перерахування коштів: на поточний рахунок теплопостачальної і теплогенеруючої організації; на рахунок постачальника природного газу із спеціальними обовязками, зазначений у договорі купівлі-продажу (постачання) природного газу (далі - рахунок постачальника природного газу із спеціальними обовязками); на рахунок оператора газотранспортної системи, зазначений у договорі на транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи) (далі - рахунок оператора газотранспортної системи); на рахунок оператора газорозподільної системи, зазначений у договорі на розподіл природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на розподіл природного газу з оператором газорозподільної системи) (далі - рахунок оператора газорозподільної системи); на спеціальні рахунки, відкриті теплогенеруючими організаціями; 2) затверджує реєстр нормативів; 3) доводить реєстр нормативів до відома уповноваженого банку для виконання не пізніше ніж за один робочий день до початку місяця, в якому застосовуватимуться нормативи; 4) розміщує реєстр нормативів на своєму офіційному веб- сайті.

Відповідно ж до п. 13 постанови КМУ №217 уповноважений банк згідно з умовами договору банківського рахунка здійснює перерахування коштів за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води із спеціальних рахунків, відкритих структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій, на спеціальні рахунки теплопостачальних і теплогенеруючих організацій двічі на день, а саме: до 10-ї години - залишок коштів на початок операційного дня; до 17-ї години - кошти, що надійшли протягом операційного дня на спеціальні рахунки, відкриті структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій.

Уповноважений банк до 12-ї години операційного дня здійснює відповідно до реєстру нормативів розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, і перерахування коштів на рахунки з урахуванням вимог пунктів 14-26 цього Порядку.

Згідно ч.І п. 14 постанови КМУ №217 у разі коли теплопостачальна або теплогенеруюча організація здійснює продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та самостійно виробляє всю необхідну для цього теплову енергію, кошти, що надійшли на спеціальний рахунок, відкритий теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від споживачів, розподіляються згідно з нормативами, розрахованими відповідно до пунктів 15-26 цього Порядку, і перераховуються в частині вартості: природного газу - на рахунок постачальника природного газу із спеціальними обовязками; послуг з транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи) - на рахунок оператора газотранспортної системи; послуг з розподілу природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на розподіл природного газу з оператором газорозподільної системи) - на рахунок оператора газорозподільної системи; виробництва, транспортування, постачання теплової енергії та надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води без урахування вартості природного газу - на поточний рахунок теплопостачальної або теплогенеруючої організації.

В той же час за формулами, наведеними в Постанові КМУ №217, зокрема в п.23 встановлюється, що на рахунки теплопостачального підприємства підлягає перерахуванню лише витрати па оплату праці у структурі діючого у розрахунковому місяці тарифу (без урахування податку на додану вартість); витрати па внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування працівників у структурі діючого у розрахунковому місяці тарифу (без урахування податку на додану вартість); витрати на сплату податків та зборів у структурі діючого у розрахунковому місяці тарифу; витрати на обслуговування та повернення кредитів міжнародних фінансових організацій, залучення яких узгоджено Комісією або органами місцевого самоврядування (у разі, коли ними встановлюються тарифи відповідно до закону), у структурі діючого у розрахунковому місяці тарифу (без урахування податку на додану вартість); витрати на фінансування інвестиційних програм, які схвалені Комісією або погоджені органами місцевого самоврядування (у разі, коли ними встановлюються тарифи відповідно до закону) та за якими відповідно до Порядку зарахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, використання зазначених коштів і здійснення контролю за їх витрачанням у сфері теплопостачання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 жовтня 2013 р. № 750, відкрито відповідні спеціальні рахунки в уповноважених банках, у структурі діючого у розрахунковому місяці тарифу, (без урахування податку на додану вартість).

А отже саме державою через нормативно-правові акти визначено порядок сплати за природний газ теплопостачальними організаціями постачальнику природного газу, на якого покладено спеціальні обовязки, яким є Позивач. Тобто Відповідач жодним чином не може впливати на розрахунки за спожитий газ, перерахування коштів зі спеціальних рахунків Відповідача на рахунки Позивача відбувається автоматично згідно реєстрів НКРЕКП.

Тобто, державою офіційно визнається неможливість теплопостачальних підприємств забезпечити вчасні розрахунки оскільки вони напряму залежать від надходжень від кінцевих споживачів: населення, бюджетні організації та інші. Визнаючи неможливість розрахунків підприємствами теплопостачання, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонам на підставі укладених між ними договорів. Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами зазнають імперативного регулюючого впливу держави.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобовязання між сторонами договору в частині, яка залежить від рівня сплати за послуги Відповідача, регулюється державою відповідними нормами законодавства, і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Покладення Державою обов'язків на банк щодо автоматичного перерахування усіх надходжень з рахунків Відповідача на рахунки Позивача на підставі Реєстрів НКРЕКП, позбавило Відповідача можливості самостійно впливати в повній мірі на правовідносини за Договором стосовно виконання обов'язку з оплати обсягів природного газу.

Таким чином, Відповідач, не маючи реального правового впливу на дані правовідносини, не може відповідати за невиконання або неналежне виконання обов'язків за спірним Договором.

Натомість Господарський суд Запорізької області проаналізувавши вищенаведені норми зазначив: «що вказаним Порядком встановлений конкретний механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання і не впливає на зобов'язання сторін щодо належної оплати послуг за договором № 5307/1617-КП-13 постачання природного газу від 17.11.2016 р.». Але така позиція суду викладена без урахування наведених Відповідачем доводів та практики Верховного суду (Постанова від 14.08.2018 р. у справі №906/1075/17, Постанова від 02.08.2018 №922/3873/17, Постанова від 14.08.2018 у справі № 924/1090/17), з яких слідує, що якщо оплата за газ відбувається в рамках визначеного порядку з використанням рахунків із спеціальним режимом використання у відповідності з умовами договору, то з боку Відповідача відсутній факт порушення договірних відносин та виключає застосування штрафних санкцій.

Також Господарським судом Запорізької було зазначено: «Крім того, не затвердження НКРЕКП нормативу перерахування коштів для ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за період з листопада 2016 р. по березень 2017 р. не може слугувати підставою для звільнення від відповідальності за порушення ПрАТ Бердянське підприємство теплових мереж» своїх зобов'язань за вказаним договором, у тому числі, від стати пені, 3% річних та інфляційних втрат, оскільки обов'язок зі сплати вартості поставленого позивачем природного газу відповідно до умов договору № 5307/1617-КП-13 постачання природного газу від 17.11.2016 р. покладено саме на відповідача як на споживача.». Проте такі висновки суду зроблені без наявних на то причин, оскільки ні Позивач, ні Відповідач не зазначали про відсутність відповідних реєстрів НКРЕКП, а навпаки із доданих Позивачем матеріалів вбачається, що оплата відбувалася відповідно до Постанови КМУ №217 та на підставі відповідних реєстрів.

Також Господарським судом Запорізької області зазначається: «З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач мав передбачену умовами договору та нормативними актами можливість впливу на стан розрахунків, однак жодних дій зі своєї сторони не вчинив.». Проте такі висновки суду вважаємо не відповідають нормам Постанови КМУ №217, якою зокрема передбачається, зокрема п.23, що на рахунки теплопостачального підприємства підлягає перерахуванню лише витрати на оплату праці, витрати на внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування працівників, витрати на сплату податків та зборів. А максимально вжитими заходами з боку Відповідача є повна сплата заборгованості за газ по укладеному договору перед Позивачем за рахунок отриманих коштів від власних споживачів, інших будь-яких додаткових коштів підприємство не отримує. Тобто саме законодавець визначив, що у теплопостачального підприємства залишаються лише кошти на виплату заробітної плати та податків, інші надходження відсутні. Тобто Кабінет Міністрів України як власник Позивача сам визначив, яким чином з Позивачем повинні розраховуватися теплопостачальні підприємстві, в незалежності від умов укладених договорів між сторонами.

Таким чином Державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває Відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки Позивача за визначеними нормативами. А за таких підстав у Відповідача відсутня повною мірою можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з Позивачем за поставлений природний газ.

За таких підстав вважає, що Позивачем не обгрунтовано та не підтверджено належними доказами факту прострочення Відповідачем оплати за газ з поточного рахунка зі спеціальним режимом використання Відповідача на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Позивача кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів, що затверджувався відповідною постановою НКРЕКП за поставлений природний газ з листопада 2016 р по вересень 2017 року. Долучений до позовної заяви «розрахунок штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних нарахувань за договором з ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» від 17.11.16 №5307/1617-КП-13» не грунтується на допустимих та належних доказах в розумінні приписів статей 74, 76, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України.

Дані обставини виключають застосування штрафних санкцій у вигляді пені, так само як і нарахування 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання і нарахувань інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України.

Натомість господарський суд Запорізької області не надав належної оцінки вищезазначеним нормам та фактам, що і спричинило прийняттю невірного рішення.

Господарський суд Запорізької області за матеріалами справи прийняв рішення про задоволення позовних вимог, і безпідставно прийшов до висновку про відхилення клопотання відповідача про зменшення пені на 80%.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання не враховані ті обставини, що:

- відповідач є єдиним підприємством, розташованим на території міста Бердянськ, яке здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а також надає послуги з централізованого опалення майже 70 тисячам мешканцям міста, теплову енергію підприємства також отримують 14 дитячих садків, 18 шкіл, 1 інтернат, лікувальні заклади та організації міста;

- відповідач використовує природний газ виключно для виробництва теплової енергії;

- наявні незалежні від Відповідача обставини, що спричинили несвоєчасні розрахунки за спожитий природний газ, оскільки основними споживачами теплової енергії є бюджетні підприємства та населення міста, які мають постійну значну заборгованість за спожиту теплову енергію;

- фактичний доход від виробничої діяльності Відповідач отримує лише після 100% сплати споживачів за отримані послуги, і тільки після цього у підприємства з'являються обігові кошти, якими можливо провести своєчасний розрахунок з контрагентами, у тому числі і за спожитий природний газ, проте фактичний розрахунок споживачами проводиться не лише не завжди у звітному місяці, але навіть і на протязі піврічного строку;

- суттєвою обставиною, що безпосередньо впливає на стан розрахунків за природний газ, є дія постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу», який визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки. Згідної якої всі кошти, що надходять на спеціальні рахунки теплопостачальних підприємств підлягають обов'язковому розподілу у відсотковому відношенні на рахунки ПАК «Нафтогаз України» та поточні рахунки Відповідача. Розподіл відбувається автоматично уповноваженим банком на підставі реєстру затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Кошти, що залишаються в розпорядженні підприємства після розчеплення, а це відповідно до Постанови КМУ №217 лише кошти на оплату праці, на внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування працівників, на сплату податків та зборів, підприємству ледве вистачає на оплату заробітної плати, не говорячи вже про обовязкові платежі до бюджету усіх рівнів, спожиту електроенергію та проведення негайних ремонтних робіт;

- скрутне фінансове становище Відповідача;

- відсутність прибутку та наявність збитків у Відповідача. З балансу підприємства, вбачається що станом на 31.12.2016 р. кредиторська заборгованість становить більше 107958 тис. грн., в той же час дебіторська заборгованість складає 33251 тис. грн., на 31.12.2017 р. - кредиторська заборгованість 109937 тис. грн., дебіторська заборгованість 34022 тис. грн. Збитки від провадження господарської діяльності станом на 31.12.2016 року становили 1252 тис. грн., на 31.12.2017 року становили 9354 тис. грн., на 30.06.2018 року вже становлять 10201 тис. грн.

- залежність від перерахування субвенцій з державного бюджет;

- відсутність джерел покриття штрафних та фінансових санкцій;

- відсутність основної заборгованості за спожитий природний газ;

- відсутність в матеріалах справи доказів настання для Позивача негативних наслідків, зокрема, у вигляді збитків, завданих неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань саме за Договором №5307/1617-КП-13 від 17.11.2016 р.

- наявність у Позивача прибутків за 2016 у розмірі 26,528989 млрд. грн., за 2017 р. - 39,330152 млрд. грн., що свідчить про відсутність збитковості Позивача.

Вищезазначене підтверджує, що в діях Відповідача відсутня вина, як необхідна умова для покладення на нього відповідальності за порушення зобовязання, а зазначені обставини характеризують винятковість обставин, що зумовлені діяльністю підприємств теплопостачання.

Специфіка господарської діяльності ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» полягає в досягненні забезпечення соціально-значимого та стратегічно-масштабного результату - постачання теплової енергії виключно всім споживачам в м. Бердянську. Таким чином, в даному випадку, застосування в повному обсязі господарсько-правової відповідальності в функціональному відношенні не буде відповідати основній меті відповідальності - стимулюванню належному виконанню зобов'язання, а лише буде призводити до погіршення ситуації на підприємстві.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки на його думку оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.01.2019 року, у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Верхогляд Т.А., Пархоменко Н.В., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.11.2018 у справі №908/1927/18 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 20.02.2019 року.

20.02.2019 року розгляд справи відкладено на 13.03.2019 року.

13.03.2019 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення по справі та навів обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.

Відповідач у с удове засідання не з'явився, однак подав клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Запорізької області від 26.11.2018 у справі №908/1927/18 слід залишити без змін з наступних підстав.

5. Встановлені та неоспорені обставини та відповідні їм правовідносини.

17.11.2016 р. між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі - Постачальник) та Приватним акціонерним товариством Бердянське підприємство теплових мереж (далі - Споживач) укладено договір № 5307/1617-КП-13 постачання природного газу, відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобовязується поставити Споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а Споживач зобовязується оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій). (п.1.2.)

Згідно з п. 2.1. договору, Постачальник передає Споживачу з 01.11.2016 р. по 31.03.2017р. (включно) природний газ обсягом до 1423,2 тис. куб. метрів.

Пунктом 6.1 договору, передбачено, що оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 6.3. договору, платежі за договором здійснюються на поточний рахунок Постачальника з урахуванням вимог чинного законодавства щодо відкриття поточних рахунків зі спеціальним режимом використання підприємствами, що виробляють теплову енергію. В будь-якому випадку, Споживач зобовязаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п. 6.1. цього договору.

У пунктів 8.1. договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України, а також цим договором.

В пункті 8.2. договору зазначено, що у разі невиконання Споживачем пунктів 6.1. та 6.6. цього договору він зобовязується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Також, сторонами підписані Додаткові угоди № 1 від 22.11.2016 р., № 2 від 21.12.2016р., №3 від 23.01.2017 р., № 4 від 24.01.2017 р., № 5 від 24.02.2017 р. до договору постачання природного газу від 17.11.2016 р. № 5307/1617-КП-13 щодо внесення змін відносно ціни газу, предмету договору, порядку та умови передачі природного газу, прав та обовязків сторін.

На виконання умов вказаного договору позивач у період з листопада 2016 р. по березень 2017 р., поставив відповідачу, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму у розмірі 5 470 085,20 грн., що підтверджується Актами приймання-передачі природного газу від 30.11.2016 р. в обсязі 113,073 тис.куб.м. на суму 925 253,75 грн., від 31.12.2016 р. в обсязі 225,832 тис.куб.м. на суму 1 937 096,57 грн., від 28.02.2017 р. в обсязі 172,911 тис.куб.м. на суму 1 753 525,03 грн., від 31.03.2017 р. в обсязі 90,496 тис.куб.м. на суму 854 209,85 грн., які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками обох підприємств, та які містяться в матеріалах справи.

З Довідки про операції по ПрАТ Бердянське підприємство теплових мереж по договору №5307/1617-КП-13 за період з 01.10.2016 р. по 31.05.2018 р. за підписом заступника головного бухгалтера ПАТ НАК Нафтогаз України ОСОБА_2 вбачається, що відповідач погоджується з обсягом та вартістю поставленого газу, сплатив грошові кошти у повному обсязі у розмірі 5 470 085,20 грн. за отриманий природний газ, однак з порушенням строку, встановленого у п. 6.1. договору.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню за неналежне виконання умов договору, а саме прострочення оплати у розмірі 105 770,93 грн., 3% річних у розмірі 11 980,84 грн., інфляційні втрати у розмірі 17 439,30 грн.

Ці обставини сторонами не оспорюються.

6. Доводи, за якими апеляційний суд погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В частині 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до загальних умов виконання зобовязань, встановлених ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору.

У ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов'язкову силу для сторін. Будучи пов'язаними взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 191 Закону України Про теплопостачання оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.

Вимоги цієї статті щодо відкриття рахунків із спеціальним режимом використання не поширюються на: теплопостачальні та теплогенеруючі організації, які виробляють або постачають теплову енергію для потреб споживачів в обсягах, що не перевищують 18 тисяч Гкал на рік; субєктів господарювання, що виробляють теплову енергію виключно для власних потреб з опалення приміщень, що належать їм на праві власності або на інших речових правах; бюджетні установи, що виробляють теплову енергію, повністю утримуються за рахунок державного чи місцевого бюджету та є неприбутковими; теплогенеруючі та теплопостачальні організації, господарська діяльність з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії яких не підлягає ліцензуванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обовязковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії.

Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок: гарантованого постачальника; теплогенеруючої організації; теплопостачальної організації; теплотранспортуючої організації.

Цим порядком також визначається механізм перерахування коштів такими організаціями для проведення розрахунків з гарантованим постачальником за весь обсяг спожитого природного газу.

На кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, не може бути звернено стягнення за зобовязаннями гарантованого постачальника, теплогенеруючих, теплопостачальних та теплотранспортуючих організацій.

Операції на поточних рахунках із спеціальним режимом використання не підлягають зупиненню.

Відповідно до статті 191 Закону України Про теплопостачання Кабінет Міністрів України постановив затвердити Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обовязки від 18.06.2014 р. № 217.

У відповідності до статті 1 Порядку, цей Порядок визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки.

У пункті 3 Порядку передбачено, що Теплопостачальні організації, що здійснюють продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, для виробництва яких повністю або частково використовується природний газ, куплений у постачальника природного газу із спеціальними обовязками такими теплопостачальними організаціями або теплогенеруючими організаціями, в яких теплопостачальні організації купують теплову енергію, та їх структурні підрозділи відкривають у місячний строк з дня набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів населення, релігійні організації, бюджетні установи, інші споживачі (далі - спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними організаціями).

Пунктом 12 Порядку встановлено, що комісія на підставі даних, визначених у пунктах 10 і 11 цього Порядку, щомісяця: 1) розраховує для кожної категорії споживачів теплопостачальної і теплогенеруючої організації нормативи перерахування коштів: на поточний рахунок теплопостачальної і теплогенеруючої організації; на рахунок постачальника природного газу із спеціальними обовязками, зазначений у договорі купівлі-продажу (постачання) природного газу (далі - рахунок постачальника природного газу із спеціальними обовязками); на рахунок оператора газотранспортної системи, зазначений у договорі на транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи) (далі - рахунок оператора газотранспортної системи); на рахунок оператора газорозподільної системи, зазначений у договорі на розподіл природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на розподіл природного газу з оператором газорозподільної системи) (далі - рахунок оператора газорозподільної системи); на спеціальні рахунки, відкриті теплогенеруючими організаціями; 2) затверджує реєстр нормативів; 3) доводить реєстр нормативів до відома уповноваженого банку для виконання не пізніше ніж за один робочий день до початку місяця, в якому застосовуватимуться нормативи; 4) розміщує реєстр нормативів на своєму офіційному веб-сайті.

Згідно з пунктом 13 Порядку, Уповноважений банк згідно з умовами договору банківського рахунка здійснює перерахування коштів за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води із спеціальних рахунків, відкритих структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій, на спеціальні рахунки теплопостачальних і теплогенеруючих організацій двічі на день, а саме: до 10-ї години - залишок коштів на початок операційного дня; до 17-ї години - кошти, що надійшли протягом операційного дня на спеціальні рахунки, відкриті структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій.

Уповноважений банк до 12-ї години операційного дня здійснює відповідно до реєстру нормативів розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, і перерахування коштів на рахунки з урахуванням вимог пунктів 14-26 цього Порядку.

Відповідно до підпункту 1 пункту 14 Порядку, у разі коли теплопостачальна або теплогенеруюча організація: здійснює продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та самостійно виробляє всю необхідну для цього теплову енергію, кошти, що надійшли на спеціальний рахунок, відкритий теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від споживачів, розподіляються згідно з нормативами, розрахованими відповідно до пунктів 15-26 цього Порядку, і перераховуються в частині вартості: природного газу - на рахунок постачальника природного газу із спеціальними обовязками; послуг з транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи) - на рахунок оператора газотранспортної системи; послуг з розподілу природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на розподіл природного газу з оператором газорозподільної системи) - на рахунок оператора газорозподільної системи; виробництва, транспортування, постачання теплової енергії та надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води без урахування вартості природного газу - на поточний рахунок теплопостачальної або теплогенеруючої організації.

Відповідно до п. 6.3. договору, платежі за договором здійснюються на поточний рахунок Постачальника з урахуванням вимог чинного законодавства щодо відкриття поточних рахунків зі спеціальним режимом використання підприємствами, що виробляють теплову енергію. В будь-якому випадку, Споживач зобовязаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п. 6.1. цього договору.

Таким чином, сторони узгодили у договорі, що порядок розрахунків із використанням поточних рахунків із спеціальним режимом використання підприємствами, що виробляють теплову енергію, не є перешкодою для своєчасного та в повному обсязі розрахунку у відповідності до п.6.1. договору. Скаржником не надано доказів жодних перешкод чи затримок щодо проведення ним розрахунків з боку третіх осіб, що спричинило прострочення .

Відповідач не спростував в межах своєї правової позиції чи у суді першої інстанції, чи у апеляційному суді ні факту прострочення ним розрахунку, ні факту правильності нарахованих штрафних санкцій відповідачем.

Згідно зі ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до пункту 8.2. договору, у разі невиконання Споживачем пунктів 6.1. та 6.6. цього договору він зобовязується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів також погоджується з відхиленням заявленого відповідачем клопотанням про зменшення розміру штрафних санкцій , вважає цей висновок суду достовірним і належно мотивованим. Оскільки цей довід є аргументом апеляційної скарги , більш детально мотиви його неприйняття будуть викладені колегією суддів у наступному розділі постанови.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Зобов'язання сторін щодо належної оплати послуг за договором № 5307/1617-КП-13 постачання природного газу від 17.11.2016 р. визначені у цьому договорі, у якому міститься посилання на використання у розрахунків спеціальних рахунків і застосування спеціального законодавства, що регламентує правовий режим цих рахунків. Проте ні із суті правовідносин поміж сторонами, ні із положень цього спеціального законодавства, проаналізованого вище і на яке посилається скаржник, не випливає, що застовання цього законодавства якимось чином обмежує можливість відповідача вчасно розрахуватися за договором чи перешкоджає йому у цьому.

Навпаки , положення цього спеціального законодавства і положення договору співвідносяться таким чином, щоб створити відповідачеві оптимальні умови для проведення вчасного розрахунку, про що свідчить редакція цього договору у відповідній частині, а саме- п. 6.3. договору: платежі за договором здійснюються на поточний рахунок Постачальника з урахуванням вимог чинного законодавства щодо відкриття поточних рахунків зі спеціальним режимом використання підприємствами, що виробляють теплову енергію. В будь-якому випадку, Споживач зобовязаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п. 6.1. цього договору.

Тобто, у договорі прописано, що незважаючи ні на що, ні на які особливі випадки, обовязок відповідача щодо своєчасного розрахунку є пріоритетним.

Тому не затвердження НКРЕКП нормативу перерахування коштів для ПАТ НАК Нафтогаз України за період з листопада 2016 р. по березень 2017 р. не може слугувати підставою для звільнення від відповідальності за порушення ПрАТ Бердянське підприємство теплових мереж своїх зобов'язань за вказаним договором, у тому числі, від сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат, оскільки обов'язок зі сплати вартості поставленого позивачем природного газу відповідно до умов договору № 5307/1617-КП-13 постачання природного газу від 17.11.2016 р. покладено саме на відповідача як на споживача.

Порядком не передбачено заборони здійснення розрахунків поза межами механізму автоматичного розподілу коштів, умовами Договору сторони встановили обов'язок вчинення всіх належних дій у разі виявлення заборгованості, Порядком розподілу коштів передбачено направлення коштів, отриманих від кінцевих споживачів, теплогенеруючим/тештопостачальпим організаціям у разі підтвердження сплати у повному обсязі вартості газу постачальнику природного газу.

Скаржник також посилається на безпідставність відхилення судом першої інстанції клопотання про зменшення розміру пені на 80% В обґрунтування доводу посилається на те, що підприємство є основним надавачем послуг з теплопостачання у м. Бердянськ. Основним споживачем послуг є населення (близько 90% від загальної кількості), іншими споживачами є бюджетні установи та госпрозрахункові підприємства. Крім того, наявність заборгованості перед відповідачем населення, недостатність фінансування бюджетних установ на оплачу за теплову енергію, заборгованість бюджету з пільг та субсидій призводить до несвоєчасних розрахунків за газ перед позивачем. Інших джерел погашення відповідач не має. Постійна заборгованість населення, бюджетних організацій та інших споживачів за теплову енергію перед відповідачем за період грудень 2016 р. по вересень 2017 р. підтверджується звітами про розрахунки за спожиту теплову енергію, які щомісяця подавалися до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг відповідно до постанови НКРЕКП від 11.10.2013 р. №202. Отже, заборгованість населення, бюджетних організацій, інших споживачів, заборгованість бюджету з пільг та субсидій відповідно за поставлену теплову енергію на кінець відповідного місяця становить значну суму коштів. Тобто не спроможність відповідача своєчасно здійснювати оплату за газ викликана постійною недостатністю обігових коштів, в наслідок затримок в оплаті населенням, бюджетними організаціями та підприємствами, а також компенсацією з бюджету за пільгами та субсидіями перед відповідачем. Тарифами на теплову енергію витрати на покриття штрафних та фінансових санкцій не передбачені, отже у відповідача відсуне джерело покриття штрафних та фінансових санкцій. При цьому відповідач не є дотаційним підприємством і з бюджетів всіх рівнів фінансування на здійснення своєї господарської діяльності або покриття збитків не отримує. Крім того, відповідач є сезонним підприємством, оскільки надає послуги з централізованого опалення лише в період жовтень квітень та працює в умовах дії постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014 р. Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків ч гарантованим постачальником природного газу, згідної якої всі кошти, що надходять на спеціальні рахунки теплопостачальних підприємств підлягають обов'язковому розподілу у відсотковому відношенні на рахунки НАК Нафтогаз України та поточні рахунки відповідача. Розподіл відбувається автоматично уповноваженим банком на підставі реєстру, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Посилається на баланс підприємства, в якому станом на 31.12.2016 р. кредиторська заборгованість відповідача становить більше 107958 тис. грн., в той же час дебіторська заборгованість складає 33251 тис. грн., на 31.12.2017 р. - кредиторська заборгованість 109937 тис. грн., дебіторська заборгованість 34022 тис. грн. Збитки від провадження господарської діяльності станом па 31.12.2016 р. становили 1252 тис. грн., на 31.12.2017 р. становили 9354 тис. грн., на 30.06.2018 р. становлять 10201 тис. грн. Головною причиною збитковості є те, що діючі тарифи не покривають фактичні витрати підприємства по наданню послуг з теплопостачання. Відповідач забезпечує теплом як населення так і підприємства м. Бердянськ, в зв'язку з чим не може зупиняти свою діяльність, яка має важливе соціальне значення для мешканців міста. Разом з тим, на момент звернення позивача до суду з позовними вимогами відсутня заборгованість відповідача за спірним договором, а затримка платежів в основному відбувалася в межах від 0-35 днів і лише за зобов'язанням березня 2017 р. є більшим та й то при постійній частковій оплаті. З урахуванням викладеного, відповідач просить зменшити розмір пені на 80 %.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі , якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але і інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України також передбачено можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та наявність інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

За приписами ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У статті 2 ГПК України зазначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, повязаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

3. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є:

1) верховенство права;

2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом;

3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;

4) змагальність сторін;

5) диспозитивність;

6) пропорційність;

7) обовязковість судового рішення;

8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи;

9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках;

10) розумність строків розгляду справи судом;

11) неприпустимість зловживання процесуальними правами;

12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Колегія суддів зазначає, що договірна дисципліна, взаємна повага до контрагента по договору є не тільки юридичним обовязком , але і етичним обовязком кожного учасника господарських правовідносин. Заклавши у договорі відповідальність за несвоєчасність розрахунку обидві сторони договору мали вжити максимальних заходів щодо його виконання.

Однак з матеріалів справи не вбачається, які заходи щодо своєчасності проведення розрахунків було вжито відповідачем. Його доводи зводяться до констатації факту тяжкого фінансового стану, проте що ним зроблено саме для виконання своєчасності оплати за договором між сторонами- не вказано і не конкретизовано.

Таким чином, суд позбавлений можливості оцінити його зусилля чи істотність вжитих заходів для того, щоб визначитися з тим, як у цій справі досягнути балансу інтересів поміж сторонами, і щоб надмірно не позбавити і позивача того, що йому належить по праву як постраждалій стороні. Це було б і незаконно, і несправедливо.

Отже, в такій ситуації колегія суддів поділяє правову позицію суду першої інстанції, яка зводиться до того, що у ситуації, що склалася, слід враховувати не тільки інтереси відповідача як порушника зобовязань, але і інтереси всіх учасників правовідносин.

Дійсно Національна акціонерна компанія Нафтогаз України забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом, є підприємством державного сектору економіки і обєктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави. Відсутність можливості вчасно розраховуватись за природний газ, а як наслідок відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї держави Україна.

8. Коли і ким були порушені, оспорені або невизнані права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду.

Скаржник припустився порушення договірної дисципліни, не забезпечив своєчасність розрахунків за спожитий газ.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Запорізької області від 26.11.2018 року по справі №908/1927/18 ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що в силу ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення без змін.

10.Судові витрати.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.11.2018 у справі №908/1927/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 26.11.2018 у справі №908/1927/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 19.03.2019 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Н.В. Пархоменко