ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1216/18
м. Одеса, просп. Шевченка, 29.

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Полінецька В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2316 від 04.09.2012р.; ордер серія ОД № 403862 від 14.03.2019р.;

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Транс-Сервіс

на рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2018 року

у справі № 916/1216/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Чорноморська Стивідорна Компанія

до Товариства з обмеженою відповідальність Транс-Сервіс

про стягнення 269 348,25 грн.

головуючий суддя Волков Р.В.

місце прийняття рішення: Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги. В судовому засіданні 14.03.2019р. згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю Чорноморська Стивідорна Компанія звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальність Транс-Сервіс про стягнення заборгованості за договором про надання послуг.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору № 181016 від 18.10.2016 року про надання послуг щодо оплати, доведеність вказаних обставин первинною документацією, нарахування відповідачу пені відповідно до умов договору, 3 % річних та інфляційних витрат відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 31.08.2018 року (суддя Волков Р.В.) у справі № 916/1216/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю Чорноморська Стивідорна Компанія до Товариства з обмеженою відповідальність Транс-Сервіс задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальність Транс-Сервіс на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Чорноморська Стивідорна Компанія 215020,09грн. основного боргу, 34793,73грн. інфляційних, 8341,60грн. 3 % річних, 11192,83грн. пені та 4040,22грн. витрат пов'язаних зі сплатою судового збору.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд зазначив про наявність з боку Товариства з обмеженою відповідальність Транс-Сервіс порушень умов договору про надання послуг. Встановлені обставини щодо не виконання відповідачем зобовязань належним чином щодо оплати наданих послуг і призвело до винекнення заборгованості у розмірі 215020,09грн. на яку були нараховані штрафні санкції.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю Транс-Сервіс звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просило рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2018 року скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, а саме вимоги статтей 181, 242 ГПК України.

Скаржник зазначає про те, що у порушення вимог ст. 242 ГПК України судом першої інстанції не було повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю Транс-Сервіс про наступні процесуальні дії:

- продовження строку підготовчого провадження у справі № 916/1216/18 на 30 днів;

- закінчення підготовчого провадження у справі № 916/1216/18 та перехід на стадію розгляду справи по суті;

- призначення розгляду справи по суті на 31.08.2018р. о 10:00год.

Також скаржник зазначає, що не отримував копії ухвали Господарського суду Одеської області від 22.06.2018 року про залишення позовної заяви без руху та копії ухвали Господарського суду Одеської області від 15.08.2018 року про продовження строку підготовчого провадження по справі № 916/1216/18 на 30 днів та фактично Товариство з обмеженою відповідальністю Транс-Сервіс було позбавлено можливості скористатися своїм правом на участь у розгляді справи та у суду першої інстанції були відсутні докази про належне повідомлення відповідача про час, дату та місце судового засідання.

У відповідності до вимог ч.1 ст.32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 14.01.2019р., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді С.І. Колоколова, суддів Я.Ф. Савицького, Н.М. Принцевської.

30.01.2019р. до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю Чорноморська Стивідорна Компанія надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить суд залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі № 916/1216/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Транс-Сервіс. Роз'яснено учасникам справи про їх право протягом 07 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до ст.170 ГПК України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2019р. призначено справу до розгляду на 28.02.2019 року о 12:30год.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді Колоколова С.І. у відпустці з 25.02.2019 року по 01.03.2019 року відповідно до наказу голови Південно-західного апеляційного господарського суду ОСОБА_2 від 25.02.2019 року № 51-в, судове засідання 28.02.2019 року у справі № 916/1216/18 не відбулось.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 року повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю Чорноморська Стивідорна Компанія та Товариство з обмеженою відповідальність Транс-Сервіс про те, що розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Транс-Сервіс у справі №916/1216/18 відбудеться 14.03.2019р. о 10:45 год.

У судовому засіданні, 14.03.2019 року представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Між тим, 13.03.2019 року від генерального директора Товариства з обмеженою відповідальність Транс-Сервіс надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю, в якому останній зазначає, що не може особисто бути присутнім під час судового засідання та не може забезпечити участь представника в судовому засіданні, а також підтримує вимоги апеляційної скарги у повному обсязі та просить її задовольнити.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього Кодексу передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (аналогічну норму права наведено у статті 20 Господарського кодексу України).

За змістом зазначених норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права та охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Судом першої інстанції встановлено, не оспорюється сторонами та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, що 18.10.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Чорноморська Стивідорна Компанія та Товариством з обмеженою відповідальність Транс-Сервіс укладено договір №181016.

Пунктом 1.1. договору встановлено, що предметом Договора є організація перевалки через Іллічівський морський торгівельний порт цукру в біг-бегах, у номенклатурі і по нормам погрузки, узгоджені сторонами та указані у додатках до договору.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що Виконавець виконує певні роботи/послуги з перевалки цукру, а Замовник забезпечує оплату робіт і послуг, які виконуються/надаються виконавцем відповідно до умов договору.

Відповідно до п.4.2. договору, Замовник здійснює оплату Виконавцю відповідно до договору у наступному порядку:

4.2.1. Передоплата у розмірі 25 % вартості робіт (послуг) від обєму планової судової партії-до початку перевалки Вантажу. Наступні 75 % оплати здійснюється протягом 5 банківських днів після відходу судна, відповідно відвантаженої ваги брутто вказаного в вантажних документах (Коносаментах і маніфестах).

4.2.2. Замовник, самостійно здійснює оплату провозних платежів, робіт (послуг), додаткових зборів, нарахованих Портом або Адміністрацією порта, тарифи на які регулюються державою у відповідності до діючого законодавства України.

Пунктом 4.3. договору встановлено, що остаточні розрахунки за роботи та послуги, виконані виконавцем за Договором, здійснюються Замовником протягом 5-ти банківських днів від дати підписання сторонами відповідного акту виконаних робіт (наданих послуг) та надання рахунку Виконавцем. Рахунок вважається наданним Виконавцю, якщо він передан йому по факсу, по електронній пошті, вручен уповноваженому представнику Замовника. Оригінали рахунків Виконавець передає Замовнику (його уповноваженому представнику).

Пунктом 4.4. договору передбачено, що датою оплати вважається дата надходження коштів на розрахунковий рахунок Виконавця. Датою виконання робіт (надання послуг) вважається дата коносамента.

Відповідно до пункту 4.5. договору, оплата послуг Виконавця здійснюється на підставі рахунків Виконавця в національній валюті України по курсу НБУ на дату виконання робіт (наданих послуг).

Пунктом 5.1. договору передбачено, що по договору здача-прийомка робіт, послуг відбувається шляхом підписання уповноваженими представниками обох сторін актів виконаних робіт (наданих послуг), порядок підписання яких регулюється п. 3.1.9. договору.

Відповідно до п. 8.10. договору, договір вступає в силу з дня його підписання та діє до 31 грудня 2016 року, а в частині взаєморозрахунків Сторін до їх повного виконання. Закінчення строку дії договору не звільняє Сторін від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії Договору.

В матеріалах справи наявна посвідчена копія Акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) № 4 від 13 лютого 2017 року, згідно до якого позивач надав відповідачу послуги з навантаження вантажу на загальну суму 215020,09грн., який містить печатки сторін та підписи перших керівників. (а.с. 26).

Відповідач на виконання своїх договірних зобовязань надав відповідачу послуги вартістю 215020,09грн. з навантаження вантажу, що підтверджується вищезазначеним Актом здачі-приймання робіт (наданих послуг) № 4 від 13 лютого 2017 року, однак відповідач свої зобовязання щодо оплати наданих послуг належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість у розмірі 215020,09грн. основного боргу.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

У відповідності до пункту 6.2 договору сторони передбачили відповідальність за прострочку оплати у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочки.

З урахуванням цього, позивачем заявлено до стягнення 11192,83грн. пені за період з 08.06.2017 року по 22.08.2017 року.

Порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань щодо оплати тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

У відповідності до приписів ст. 546 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи з вищезазначеного, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання є день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Суд першої інстанції перевіривши розрахунок позивача щодо пені вважає його обґрунтованим та таким що ґрунтується на умовах договору та вимогах закону.

Позивачем також заявлено до стягнення 34793,73грн. інфляційних та 8341,60грн. 3% річних,

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Позивачем наданий розрахунок та заявлено до стягнення 34793,73грн. інфляційних та 8341,60грн. 3% річних за період з 22.02.2017 року по 08.06.2018 року. Розрахунок 3% річних та інфляційних є вірним та таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства та відповідає обставинам справи.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення 269348,25грн., з яких 215020,09грн. основного боргу, 34793,73грн. інфляційних, 8341,60грн. 3% річних, 11192,83грн. пені, судом першої інстанції задоволено.

Місцевий господарський суд задовольнив позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Чорноморська Стивідорна Компанія, з чим погоджується колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на наступне.

Згідно із статтею 3 Цивільного кодексу України однією із засад цивільного законодавства України є свобода договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договору.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного Кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного Кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу приписів ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст.901, 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв' язку з тим, що відповідач свої зобовязання щодо оплати наданих послуг належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість у розмірі 215020,09грн. основного боргу, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Чорноморська Стивідорна Компанія про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальність Транс-Сервіс 215020,09грн. основного боргу, 34793,73грн. інфляційних, 8341,60грн. 3 % річних, 11192,83грн. пені та 4040,22грн. витрат пов'язаних зі сплатою судового збору.

Доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі про те, що його не було належним чином повідомлено про продовження строку підготовчого провадження у справі № 916/1216/18 на 30 днів; закінчення підготовчого провадження у справі № 916/1216/18 та перехід на стадію розгляду справи по суті; призначення розгляду справи по суті на 31.08.2018р. о 10:00год. судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Господарським судом Одеської області копії ухвал суду від 26.06.2018 року, 31.07.2018 року, 15.08.2018 року направлялись Товариству з обмеженою відповідальністю Транс-Сервіс за адресою місцезнаходження юридичної особи, яка співпадає з адресою зазначеною у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Копію ухвали Господарського суду Одеської області від 26.06.2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю Транс-Сервіс отримана 06.07.2018 року (а.с. 70) та копія ухвали Господарського суду Одеської області від 31.07.2018 року отримана ним 10.08.2018 року (а.с. 81).

Копія ухвали Господарського суду Одеської області від 15.08.2018 року про продовження строку підготовчого провадження по справі № 916/1216/18 на 30 днів, надіслана Товариству з обмеженою відповідальністю Транс-Сервіс за адресою місцезнаходження юридичної особи, повернулась до суду 05.09.2018 року з відміткою: по истечению срока хранения.

Відповідно до п.4 ч.6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками „адресат вибув, „адресат відсутній і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, коли фактичне місцезнаходження юридичної особи учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Крім того, ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місяця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Доводи наведені в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2018 року у справі № 916/1216/18 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Транс-Сервіс без задоволення.

Відповідно до п. в ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги) за приписами ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника, оскільки доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275,276, 282

Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Транс-Сервіс залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 31.08.2018 року у справі №916/1216/18 залишити без змін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено 19.03.2019

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Н.М. Принцевська

Суддя Я.Ф. Савицький