УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Київ

14.03.2019Справа № 916/418/19

Суддя Господарського суду міста Києва Котков О.В., розглянувши матеріали за позовом Заступника прокурора Одеської області (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3) в інтересах держави в особі Одеської міської ради (65004, м. Одеса, Думська площа, 1) до Одеської обласної ради (65032, м. Одеса, пр. Шевченка, 4), Державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондара Олексія Миколайовича (АДРЕСА_1) про визнання незаконним та скасування рішень, витребування земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2019 року до Господарського суду Одеської області від Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради надійшла позовна заява № 05/1-190вих19 від 23.01.2019 року до Одеської обласної ради (відповідач-1) та Державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондара Олексія Миколайовича (відповідач-2) в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку:

- визнати незаконним та скасувати рішення Одеської обласної ради від 22.09.2017 №490-VII;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. від 15.11.2017 №149902145;

- витребувати у Одеської обласної ради на користь Одеської міської ради земельну ділянку з кадастровим номером :57:005:0029 загальною площею 1,6928 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, площа Деревянко Бориса, земельна ділянка, 1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Одеської обласної ради від 22.09.2017 №4900-VII є незаконним, оскільки прийняте за межами повноважень обласних рад, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в України». Одеською міською радою рішення про передачу у власність Одеської обласної ради спірної земельної ділянки не приймалося, у зв'язку з чим спірна земельна ділянка вибула з комунальної власності територіальної громади м. Одеси без відповідних на те правових підстав.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.02.2019 року у справі № 916/418/19 позовну заяву передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

11 березня 2019 року матеріали позовної заяви надійшли до Господарського суду міста Києва.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2019 року матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Коткова О.В.

Розглянувши подану позовну заяву, суд зазначає наступне.

За переконанням Заступника прокурора Одеської області порушення інтересів держави в даному випадку полягає у неналежному здійсненні Одеською міською радою обов'язків та повноважень щодо захисту інтересів держави в особі територіальної громади міста Києва, що призвело до вибуття з комунальної власності земельної ділянки з кадастровим номером :57:005:0015.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

За приписами ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

В ч. 4 ст. ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Верховним Судом в ухвалі від 19.07.2018 року у справі № 822/1169/17 при застосуванні приписів ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" було зауважено, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту інтересів держави або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 923/129/17, від 25.04.2018 року у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 року у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 року у справі № 906/240/18, від 01.11.2018 року у справі № 910/18770/17, від 05.11.2018 року у справі № 910/4345/18.

Як зазначалось вище по тексту ухвали, приписами чинного законодавства на прокурора покладено обов'язок довести суду наявність підстав для представництва інтересів держави в суді, наприклад, у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Господарський суд зауважує, що підставою для звернення до суду є порушення або загроза порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Наведене дозволяє господарському суду дійти висновку, що у приватноправових відносин суб'єкт звертається до суду з метою захисту порушених майнових або немайнових прав. Натомість, невжиття заходів щодо захисту наданого законом права може мати наслідком порушення інтересів держави, а, отже, в такому випадку, прокурор може звернутись до суду в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Реалізація органом державної влади наданих законом повноважень, під якими слід розуміти сукупність визначених законом прав та обов'язків з метою виконання певних функцій та завдань держави, як у спосіб передбачений законом, так і з порушенням приписів чинного законодавства, не завжди має наслідком порушення майнових або немайнових прав такого суб'єкта. Наділення органу держави певними функціями не має наслідком автоматичного виникнення у такого органу особистого інтересу до спірних правовідносин, наприклад, реалізація або не реалізація власних повноважень у сфері державної реєстрації не має наслідком виникнення у певного державного органу приватноправового інтересу до державної реєстрації речових прав на конкретно визначене нерухоме майно.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що Заступник прокурора Одеської області, звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради, зобов'язаний навести суду, в першу чергу, наявність у такого органу інтересу щодо предмета спору, невжиття заходів щодо захисту якого завдало порушення інтересам держави, оскільки відсутність права виключає можливість не здійснення або неналежного здійснення його захисту.

В той же час, Заступником прокурора Одеської області у позовній заяві не зазначено в чому саме полягає неможливість Одеської міської ради (позивача) звернутися з відповідним позовом про визнання незаконним та скасування рішення Одеської обласної ради від 22.09.2017 №490-VII; визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. від 15.11.2017 №149902145; витребування у Одеської обласної ради на користь Одеської міської ради земельної ділянки з кадастровим номером :57:005:0029 загальною площею 1,6928 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, площа Деревянко Бориса, земельна ділянка, 1.

Тобто, позивач, в інтересах та в особі якого з позовом до суду звернувся Заступник прокурора Одеської області, має підстави і можливість самостійно захищати свої права і Заступник прокурора Одеської області не довів неможливості реалізації такого захисту самим позивачем.

Крім того, саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття позовної заяви до розгляду недостатньо. В такому разі, прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків тощо).

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.12.2018 року у справі № 922/901/17 та від 31.10.2018 року у справі № 910/6814/17.

Разом з тим, відповідно статті 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, участь прокурора у судовому процесі має бути обґрунтована, не допускається здійснення прокурором представництва інтересів у суді особи або органу без наявності чіткого та законного обґрунтування необхідності такої участі, оскільки інакше буде порушено принцип рівності сторін при розгляді господарського спору.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у даній справі не має передбачених законом виключних підстав, для звернення прокурора до суду за захистом інтересів держави, відтак позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню заявникові.

При цьому, суд зауважує, що Заступником прокурора Одеської області визначено позивача, який є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності та наявністю функцій щодо захисту майнових інтересів, який також не позбавлений можливості звернутися до суду з даним позовом.

Разом з цим, у зв'язку із поверненням даного позову, суд залишає без розгляду подані разом позовною заявою клопотання № 05/1-407вих19 від 15.02.2019 року «Про витребування доказів» та заяву № 05/1-405вих19 від 15.02.2019 року «Про забезпечення позову».

На підставі викладеного та керуючись п. 4 ч. 5 ст. 174, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву № 05/1-190вих19 від 23.01.2019 року та додані до неї документи повернути Заступника прокурора Одеської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата підписання: 14 березня 2019 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В.Котков