ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2019 р. Справа № 910/12719/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Пашкіної С.А.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі"

на рішення Господарського суду м. Києва від 29.11.2018 р.

у справі № 910/12719/18 (суддя - Ващенко Т.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі"

про стягнення заборгованості у розмірі 18783,68 грн

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі" про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 2596/15-КП-41 від 30.01.2015 р. у загальному розмірі 18783,68 грн, з яких: 14372,22 грн - пеня, 993,66 грн - 3% річних та 3417,80 грн - інфляційні втрати.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі" несвоєчасно оплатило переданий газ відповідно до умов договору купівлі-продажу природного газу № 2596/15-КП-41 від 30.01.2015 р., останнім вчинено порушення господарського зобов`язання. Відтак, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні втрати за порушення строків виконання основного зобов`язання.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.09.2018 р. відкрито провадження у справі № 910/12719/18 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

До суду першої інстанції відповідачем подано відзив на позов, у якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі" просило на підставі ст. 233 Господарського кодексу України зменшити розмір штрафних санкцій, а також застосувати позовну давність, встановлену ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, до заявлених вимог.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 29.11.2018 р. у справі № 910/12719/18 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі" подало апеляційну скаргу, у якій просить змінити оскаржуване рішення суду шляхом зменшення розміру стягуваної пені.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також здійснено неправильну оцінку доказів.

Так у поданій апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі" зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було надано неправильну оцінку доказам та обставинам справи, а саме щодо фінансового стану відповідача, а також не було застосовано ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України - шляхом зменшення розміру пені.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі" у справі № 910/12719/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/12719/18, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

До суду 14.02.2019 р. від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить відмовити у її задоволенні у повному обсязі і залишити без змін рішення Господарського суду м. Києва від 29.11.2018 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин справи убачається, що 30.01.2015 р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі" (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 2596/15-КП-41, відповідно до п. п. 1.1 та 2.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України позивачем за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ. Продавець передає покупцеві з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 106,0 тис. куб. м., у тому числі: січень - 20,0 тис. куб. м., лютий - 20,0 тис. куб. м., березень - 13,0 тис. куб. м. (І кв. - 53,0 тис. куб. м.), квітень - 5,0 тис. куб. м., травень - 0,0 тис. куб. м., червень - 0,0 тис. куб. м. (ІІ кв. - 5 тис. куб. м.), липень - 0,0 тис. куб. м., серпень - 0,0 тис. куб. м., вересень - 0,0 тис. куб. м. (ІІІ кв. - 0,0 тис. куб. м.), жовтень - 13,0 тис. куб. м., листопад - 16,0 тис. куб. м., грудень - 19,0 тис. куб. м. (ІV кв. - 48 тис. куб. м.).

Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ) (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 3.3 укладеного договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

За приписами пункту 3.4 договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.2 договору ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються уповноваженим державною владою України органом. Ціна за 1000 куб. м. газу становить 5900,00 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%, податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 440,04 грн з ПДВ. До сплати за 1000,00 куб. м. природного газу з ПДВ становить 7661,64 грн.

Додатковими угодами № № 1, 2, 3, 4, 5, 6 до договору сторони змінювали умови п. 5.2 договору «Ціна газу». Зокрема, відповідно до додаткової угоди № 6 від 10.10.2015 р. сторони виклали з 01.10.2015 р. п. 5.2 договору купівлі-продажу природного газу № 2596/15-КП-41 від 30.01.2015 р. у наступній редакції:

«Ціна за 1000 куб. м. газу становить 6600,00 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%, податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 826,92 грн з ПДВ. До сплати за 1000,00 куб. м. природного газу з ПДВ становить 8905,32 грн.

Окрім цього, додатковою угодою № 7 від 22.10.2015 р. до договору викладено пункт 3.4 статті 3 «Порядок та умови передачі газу» договору в наступній редакції:

«Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, покупець зобов'язується надати продавцю підписані та скріплені печатками покупця та газорозподільного/ газовидобувного/ газотранспортного підприємства три примірники акту приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа повертає покупцю та газорозподільному/ газовидобувному/ газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акту, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. У разі, якщо покупець не надає або несвоєчасно надає продавцю акти приймання-передачі природного газу, обсяги фактичного використання газу встановлюються відповідно до даних газорозподільного/газовидобувного/газотранспортного підприємства, а вартість газу розраховується продавцем відповідно до умов, зазначених в пункті 5.2. У разі, якщо при складанні/підписанні акту приймання-передачі природного газу у сторін виникають розбіжності щодо вартості газу, переданого за договором, сторони врегульовують спірні питання відповідно до умов договору або в порядку, передбаченому чинним законодавством України. До врегулювання сторонами розбіжностей, обсяги використання встановлюються відповідно до даних газорозподільного/ газовидобувного/ газотранспортного підприємства, а вартість газу розраховується продавцем відповідно до умов, зазначених в пункті 5.2.».

Також зазначеною додатковою угодою викладено п. 5.2 статті 5 «Ціна газу» договору у наступній редакції:

«Ціна за 1000 куб. м. газу з 01 листопада 2015 року становить 6469,63 грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування та розподіл природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 689,10 грн, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 826,92 грн. В структурі тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами, затвердженого постановою НКРЕКП, враховано вартість газу на виробничо-технологічні витрати та власні потреби газорозподільного підприємства. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 7288,12 грн, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 8745,74 грн». Також доповнено статтю 5 «Ціна газу» договору пунктом 5.6 у наступній редакції:

« 5.6. У разі погашення покупцем заборгованості перед продавцем за природний газ, використаний в попередніх періодах, покупець звертається до продавця з приводу перегляду умов пункту п. 5.2 на наступний місяць відповідно до інформації щодо цін, розміщеної на сайті продавця».

Також сторонами в п. 6.1 договору погоджено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Строк дії договору сторонами визначено у розділі 11 договору, яким встановлено, що договір набуває чинності з дати підписання та скріплення печатками, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2015 р. і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015 р., а в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення.

З наданих позивачем доказів убачається, що позивач взяті на себе зобов'язання стосовно постачання природного газу на користь відповідача виконав належним чином, зауважень щодо поставки газу від відповідача не надходило.

Вказане підтверджується наявними у матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015 р., від 28.02.2015 р., від 31.03.2015 р., від 30.11.2015 р. та від 31.12.2015 р. на загальну суму 133105,56 грн.

Разом з цим, відповідач оплату за переданий природний газ здійснював з порушенням строків, визначених пунктом 6.1 договору, що підтверджується доданою позивачем до матеріалів справи випискою по операціях з Товариством з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі" з 01.01.2015 р. по 31.01.2018 р. за підписом заступника головного бухгалтера Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Таким чином, у зв'язку з простроченням відповідачем грошового зобов'язання з оплати поставленого природного газу позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі" нараховану пеню у розмірі 14372,22 грн, інфляційні втрати у розмірі 3417,80 грн та 3% річних у розмірі 993,66 грн.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Як було зазначено вище, згідно з наявними у матеріалах даної справи актами приймання-передачі природного газу позивачем поставлено, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 133105,56 грн.

За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

У пункті 6.1 договору сторонами погоджено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Разом з цим, як було зазначено вище, відповідач оплачував прийнятий природний газ з порушенням зазначених строків.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

На основі вищевикладених обставин та приписів законодавства, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 14372,22 грн пені.

Відповідно до п. 7.2 договору, у разі невиконання покупцем п. 6.1 договору він зобов'язаний сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого господарського суду стосовно того, що позивачем при здійсненні розрахунку пені було дотримано вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України, розрахунок є арифметично правильним, а отже позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в частині стягнення 14372,22 грн пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції стосовно відхилення аргументів відповідача про застосування позовної давності до вимог Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 259 ГПК України).

Пунктом 9.3 договору купівлі-продажу передбачено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у п'ять років.

Таким чином позивач звернувся з даним позовом до суду у межах позовної давності, тривалість якої визначено сторонами у договорі, оскільки оплата за газ відповідно до останнього підписаного акту приймання-передачі від 31.12.2015 р. мала бути здійснена до 14.01.2016 р. на підставі п. 6.1 договору.

Окрім цього, позивач на підставі ст. 625 ЦК України просив стягнути з відповідача 993,66 грн 3% річних та 3417,80 грн інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду стосовно того, що позивачем правильно розраховано розмір 3% річних та інфляційних втрат, відтак зазначені суми підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі" у повному обсязі.

У поданій апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі" зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було надано неправильну оцінку доказам та обставинам справи, а саме щодо фінансового стану відповідача, а також не було застосовано ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України - шляхом зменшення розміру пені.

Суд першої інстанції правомірно відхилив дані аргументи відповідача, що були також викладені у відзиві на позов, з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Статтею 546 ЦК України неустойка (штраф, пеня) віднесена до переліку видів забезпечення виконання зобов'язань.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Суд першої інстанції, встановивши причини невиконання відповідачем грошового зобов'язання та надавши належну оцінку обставинам такого невиконання, врахувавши розмір несвоєчасно виконаного зобов'язання та розмір нарахованої пені, а також майновий стан відповідача, правомірно прийшов до висновку стосовно відсутності підстав для зменшення суми нарахованої пені.

При цьому, відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Разом з цим, інфляційні втрати та 3% річних не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу.

Отже зазначені суми не можуть бути зменшені судом на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Натомість відповідач не надав в обгрунтування порушення судом першої інстанції норм законодавства жодних доказів та не довів, з якими обставинами він пов`язує відсутність підстав для сплати штрафних санкцій за несвоєчасне виконання умов укладеного договору купівлі-продажу природного газу.

З огляду на усе вищезазначене, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 29.11.2018 р. прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі" задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 29.11.2018 р. у справі № 910/12719/18 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст складено 18.03.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Н.Ф. Калатай

С.А. Пашкіна