ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2019 року м.Дніпро Справа № 904/3978/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Березкіної О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ЮЖКОКС» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2018р. у справі №904/3978/18, (суддя Первушин Ю.Ю., повний текст якого складено 19.12.2018р.)

за позовом Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів», м. Запоріжжя

до Приватного акціонерного товариства «ЮЖКОКС», м. Кам'янське

про стягнення грошових коштів у сумі 51763,12 грн., зобов'язання здійснити поставку товару

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «ЮЖКОКС» про зобов'язання відповідача здійснити поставку товару: «коксового горіху» у кількості 126,63 сухих тон по ціні 8175,49 грн. за суху тону товару на адресу позивача відповідно до умов Специфікації №4 від 30.05.2018 до договору та про стягнення з відповідача на користь позивача 51763,12 грн.

Заявою від 16.10.2018 позивач відмовився від позовних вимог стосовно зобов'язання здійснити поставку товару.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2018р. у справі №904/3978/18 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача неустойку в сумі 23148.65 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 788,01 грн. пропорційно задоволених судових витрат. В іншій частині позову, а саме в частині стягнення 28614,47 гривень - відмовлено.

Рішення мотивоване неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №03-11/18 від 01.03.2018. Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що позивачем нараховано неустойку без врахування положень п. 2.6 договору, згідно якого поставка товару допускається з відхиленням по кількості +/-5% від обсягів, погоджених у Специфікаціях.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить частково скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2018р у справі №904/3978/18 та прийняти нове рішення у частині зменшення розміру неустойки відповідно до клопотання відповідача.

Узагальнення доводів апеляційної скарги :

Відповідач звертає увагу на те, що відмовляючи у зменшенні розміру нарахованої неустойки судом не враховано положень п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», згідно яких господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України.

Апелянт вважає важливим відзначити, що виконання обов'язку з допоставки товару виконано ним добровільно, без жодних претензій та вимог позивача.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2018 у даній справі - без мін.

Акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, законним та таким, що повністю відповідає матеріалам справи і положенням діючого законодавства. Судом повністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи. Позивач повністю погодився з висновками місцевого господарського суду, наведеними в судовому рішенні.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ЮЖКОКС» (головуючий суддя: Дармін М.О., судді: Іванов О.Г., Березкіна О.В.). Розгляд апеляційної скарги ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Між Приватним акціонерним товариством «Євраз Южкокс», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «ЮЖКОКС» (Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» (Покупець) 01.03.2018 був укладений договір поставки №03-11/18. За вказаним договором Постачальник зобов'язався поставити та передати у власність Покупця продукцію, коксохімічного виробництва (товар) у відповідності до сортаменту, якості, строків, в обсязі, за цінами та на умовах, передбачених в Специфікаціях до цього договору, які є його невід'ємною частиною, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його на умовах цього договору. Витрати з перевезення (залізничний. тариф) товару від пункту відправлення до пункту призначення відносяться на рахунок Постачальника, якщо інше не передбачене Специфікаціями.

Постачальник зобов'язався здійснити поточні поставки товару, обумовленого в специфікаціях до цього договору на умовах СРТ залізнична станція Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці (згідно правил ІНКОТЕРМС-2010), якщо інші умови поставки не обумовлені Специфікаціями до даного договору (п. 2.1.).

Згідно п. 2.3. договору під поточними поставками, в ході виконання цього договору розуміється поставка запланованого обсягу товару у відповідності з підписаною Специфікацією.

За п. 2.5. договору узгодженим обсягом товару вважається обсяг поставки, вказаний у діючій Специфікації до цього договору з моменту підписання цієї Специфікації.

Сторонами у п. 2.6. договору погоджено, що допускається щомісячна поставка товару з відхиленням по кількості +/-5 % від обсягів, обумовлених у Специфікаціях.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що Покупець здійснює приймання товару по кількості на підставі залізничних накладних у відповідності до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 №П-6 із змінами і доповненнями і СОУ МПП 75.160-323:2010.

За згодою сторін у випадку порушення строків поставки чи порушення об'єму поставки, який обумовлений в узгодженій сторонами специфікації, постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 5,0% від вартості недопоставленого у строк об'єму Товару, обумовленого в Специфікаці (п.8.4. договору).

Згідно п. 9.5. цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 28.02.2019, і відповідно, за грошовими розрахунками, до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

Згідно підписаної сторонами Специфікації №4 поставці у червні 2018 підлягав горішок коксовий 10-25 мм, марки ОК 1, ОК 2, ОК 3 Ту У19.1-0:2012 Код УКТ ВЄД у кількості в сухій вазі - 1400 т (+/-5%) загальною вартістю 13734823,20 грн. з ПДВ (а.с. 35).

Поставка товару підтверджується залізничними накладними: №№46644746, 46672580, 46707055, 46769097, 46773982, 46807343, 46847588, 46871554, 46901260, 46931606, 46964797, 46999900, 47068473, 47098330, 47123591, 47188131, 47221601, 47261912, 47301577, 47330881, 47404892, 47469168 (а.с. 42, 47, 50, 54, 58, 62, 67, 71, 75, 79, 83 87 91, 96, 100, 104, 112, 116, 121, 126, 130, 134).

Відповідно до актів прийому - передачі:до рахунку №006 від 02.06.2018, до рахунку №010 від 03.06.2018, до рахунку №025 від 04.06.2018, до рахунку №038 від 06.06.2018, до рахунку №045 від 07.06.2018, до рахунку №053 від 07.06.2018, до рахунку №068 від 08.06.2018, до рахунку №073 від 09.06.2018, до рахунку №076 від 10.06.2018, №079 від 11.06.2018, до рахунку №096 від 12.06.2018,до рахунку №117 від 13.06.2018, до рахунку №132 від 15.06.2018, до рахунку №136 від 16.06.2018, до рахунку №140 від 17.06.2018, до рахунку №164 від 19.06.2018, до рахунку №180 від 20.06.2018, до рахунку №181 від 20.06.2018, до рахунку №197 від 21.06.2018, до рахунку №206 від 22.06.2018, до рахунку №210 від 23.06.2018, до рахунку №231 від 25.06.2018, до рахунку №281 від 27.06.2018 Постачальником було передано Покупцю 1273,37 т товару сухої ваги (а.с.38, 44, 49, 53,57,61,66,70,74, 78,82, 86, 90, 95, 99, 103, 107, 111, 115, 120, 125, 129, 133, 136).

Нестача поставленого у червні товару склала 126,63 т, що стало підставою для подання позову АТ «Запорізький завод феросплавів».

Мотиви з яких суд апеляційної інстанції виходив:

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно приписів ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України і ст. 193 Господарського кодексу України цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 669 ЦК України встановлено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Положеннями ч. 1 ст. 670 ЦК України встановлено, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до залізничних накладних №№46401832, 46437620, 46584512, 46602827 у серпні 2018 на користь позивача була здійснена поставка недопоставленого у червні 2018 обсягу коксового горішку (а.с.150-153), у зв'язку з чим позивач в подальшому відмовився від позовних вимог про зобов'язання здійснити поставку недопоставленого товару.

За приписами ч. 3 ст. 14 ЦК України виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1ст. 230 ГК України таст. 549 ЦК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В силу ч. 3 ст. 232 ГК Українивимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено.

За ч.4 ст.231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як було встановлено з матеріалів справи п. 8.4. договору сторони передбачили сплату штрафних санкцій за порушення обсягу поставки.

За наведених обставин і норм права позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки є обґрунтованими. Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, який з урахуванням п. 2.6. договору перевірив розрахунок неустойки позивача і визначив правильну кількість недопоставленого товару -56,63 т (із погодженим допуском відхилення поставки по кількості +/- 5% від обсягів, вказаних у Специфікаціях).

Отже, після визначення правильної кількості недопоставленого товару неустойка склала 23148,65 грн.

Під час розгляду справи місцевим господарським судом було відхилено клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій до 1000 грн.

Суд виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами винятковості даного випадку, що заявлена до стягнення сума штрафних санкцій є надмірно великою.

Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним висновком в силу наступного:

Можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) передбачена ст.233 ГК України і ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Позивач і відповідач є господарюючими суб'єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов'язань кореспондується із обов'язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Позивачем повідомлено про систематичне порушення відповідачем умов договору поставки №03-11/18 від 01.03.2018. Так, за Специфікацією №5 нестача товару, який відповідач повинен був поставити у липні 2018 склала 122,74 т. позивач вимушений вносити зміни у запланований план виробництва феросплавної продукції щодо зменшення обсягів виробництва, що впливає на відносини з контрагентами по збуту феросплавів власного виробництва підприємства позивача.

Дослідивши подане відповідачем клопотання про зменшення штрафу за поставку товару у неповному обсязі, перевіривши всі доводи, які містяться в ньому, врахувавши систематичне невиконання відповідачем умов договору поставки та розмір штрафу; обставини, на які посилався відповідач, як на підставу зменшення штрафу до 1000,00 грн. від заявленої суми, які відповідач згідно з ст. 74 ГПК України не довів, що вони є винятковими, місцевий господарський суд обґрунтовано відмовив у його задоволенні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Оскільки підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає, то судовий збір у відповідності до ст. 129 ГПК України за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275 - 276, 281 - 284, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ЮЖКОКС», м. Кам'янське - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2018 року у справі № 904/3978/18 - залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги у даній справі покласти на Приватне акціонерного товариство «ЮЖКОКС».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ч. 3 п. 2 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г.Іванов

Суддя О.В.Березкіна