ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.03.2019 Справа № 920/830/18

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Коваленка О.В.,

при секретарі судового засідання - Малюк Р.Б.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Инеко (вул. Герасима Кондратьєва, буд. 165/57, м. Суми, 40021, код 38244561)

до відповідача - Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (вул. Садова, буд. 33, м. Суми, 40009, код 40456009),

про визнання зобовязань визначених договорами купівлі-продажу нежитлових приміщень від 17.02.2016 виконаними, зобовязання зняти договори з контролю,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

УСТАНОВИВ:

Позивач 17.10.2018 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати виконаними в повному обсязі зобовязання позивача, які визначені договором купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою: м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 165/57 від 17.02.2016 року та зобовязати відповідача зняти договір купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою: м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 165/57 від 17.02.2016 року з контролю, у звязку з повним виконанням його умов; визнати виконаним в повному обсязі зобовязання позивача, які визначені договором купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою: м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 165/59 від 17.02.2016 року та зобовязати відповідача зняти договір купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою: м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 165/59 від 17.02.2016 року з контролю, у звязку з повним виконанням його умов.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що ним були виконані всі вимоги п.п. 5.1.3-5.1.6 вищезазначених договорів, а невиконання відповідачем передбачених Порядком контролю за виконанням умов договорів купівлі-продажу обєктів приватизації державними органами приватизації, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 10.05.2012 № 631(надалі Порядок) обовязків по зняттю договорів з контролю порушує права позивача, адже це обмежує позивача у здійсненні його права власності на майно, яке є предметом зазначених вище договорів.

22.11.2018 відповідачем був наданий до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачем в ході перевірки було встановлено, що позивачем не виконані в повному обсязі п.п. 5.1.4, 5.1.5, 5.1.6 вищезазначених договорів купівлі-продажу, а тому підстав для визнання зобовязань визначених договорами виконаними не вбачається, у звязку з чим зняти договори з контролю є передчасною вимогою.

08.01.2019 позивачем була надана до суду відповідь на відзив, в якій позивач вказує на те, що посилання відповідача на те, що позивач не завершив процедуру укладення договору оренди земельної ділянки, чим не виконав умов п. 5.1.4 договорів, є необгрунтованим, оскільки договорами не встановлено обов'язку позивача укласти договори оренди земельної ділянки. В той же час, позивач вчинив всі можливі дії для врегулювання земельних відносин.

06.02.2019 позивачем були надані додаткові письмові пояснення до відповіді на відзив, в яких він зазначає, що в обсязі наявних у нього прав у даних правовідносинах, позивач в повній мірі виконав умову договору, щодо врегулювання земельних відносин.

31.10.2018 було відкрито провадження у справі.

26.11.2018 позивачем було надано до суду клопотання про відкладення підготовчого засідання. 26.11.2018 в судовому засіданні було оголошено перерву.

12.12.2018 позивачем було подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 13.12.2018 клопотання було задоволено судом.

10.01.2019 позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи. В судовому засіданні 10.01.2019 було оголошено перерву.

Ухвалою від 07.02.2019 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Крім того, в судовому засіданні від 07.02.2019 було оголошено перерву до 04.03.2019.

Представник позивача в судовому засіданні усно зазначив, що наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні усно зазначив, що проти позовних вимог заперечує.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

17.02.2016 між позивачем та Управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради, правонаступником якого є Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, було укладено договори купівлі-продажу нежитлового приміщення в м. Суми по вул. Г. Кондратьєва, 165/57 та нежитлового приміщення в м. Суми по вул. Г. Кондратьєва, 165/59 (надалі Договори).

З матеріалів справи не вбачається, що Договори визнавались в судовому порядку недійсними, а тому вказані Договори, згідно презумпції правомірності правочину, є укладеними, що сторонами не спростовуються та підлягають обовязковому виконанню. Змін до Договорів між сторонами не укладалось.

23.02.2016 між сторонами було підписано акт № 3 прийому-передачі нежитлового приміщення в м. Суми по вул. Г. Кондратьєва, 165/57.

Крім того, 23.03.2016 між сторонами було підписано акт № 3 прийому-передачі нежитлового приміщення в м. Суми по вул. Г. Кондратьєва, 165/59.

Відповідно до розділу V Договорів сторонами було визначено обовязки покупця (позивача).

Позивач зазначає, що 23.03.2019 відповідачем було складено акти поточної перевірки виконання вищезазначених Договорів.

В актах зазначено, що умови Договорів станом на 23.03.2018 не виконані в повному обсязі (відповідно до листа управління державного архітектурно-будівельного контролю СМР виявлені порушення містобудівного законодавства, містобудівної документації, будівельних норм під час виконання будівельних робіт, не укладений договір оренди земельної ділянки, не укладені договори з постачальником комунальних послуг).

Зняття Договорів з контролю державним органом з приватизації визначено розділом 5 Порядку, у разі: повного виконання умов договору; набрання законної сили рішенням суду про виконання умов договору; набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору. У випадках не передбачених вище, зняття договорів з контролю здійснюється комісією з питань зняття з контролю договорів купівлі-продажу обєктів приватизації, створеної державним органом приватизації.

Комісією було розглянуто звернення позивача про оскарження результатів перевірок та зняття Договорів з контролю. За висновком комісії умови Договорів фактично виконані не в повному обсязі, висновки в актах поточних перевірок від 23.03.2018 відповідають фактичним обставинам, є обгрунтованими та правомірними, підстави для їх скасування відсутні.

Оскільки, як зазначає позивач, всі обовязки ним виконано, то відмова відповідача по зняттю Договорів з контролю порушує права позивача, адже це обмежує позивача у здійсненні його права власності на майно, яке є предметом зазначених Договорів. Тому, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач зазначає, що ним не було порушено п. 5.1.5 та п. 5.1.6 Договорів, а саме стосовно обовязку утримувати обєкти приватизації у належному стані, оскільки позивачем укладено договір про надання послуг з вивезення побутових відходів, договір про закріплення території м. Суми по утриманню у належному санітарно-технічному стані, договори охорони та утримання у належному протипожежному і технічному стані нежитлових приміщень.

Крім того, позивач зазначає, що ним не порушено п. 5.1.4 Договорів, стосовно зобовязання протягом року після підписання Договорів врегулювати земельні відносини згідно із діючим законодавством, оскільки вказаний пункт не містить конеретної вказівки укласти договір оренди. Крім того, відповідач не повідомив позивача, що на момент укладення вказаних вище Договорів, що він не оформив земельну ділянку, на якій розташовані вказані вище обєкти і через невжиття саме відповідачем заходів по оформленню земельної ділянки, позивач позбавлений юридичної можливості укласти договір оренди чи викупити вказану земельну ділянку.

Відповідач зазначив, що вимога позивача про визнання зобовязань визначених Договорами є вимогою про встановлення факту, однак законодавством не передбачено такої форми захисту, а тому не може бути самостійним предметом позову у господарському суді.

Згідно до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

На думку суду, позивачем вірно обрано спосіб захисту, оскільки в даному разі предметом позову у вигляді примусового виконання обовязку в натурі та у вигляді припинення правовідношення відповідає способам захисту права визначеним у абз. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України та ч. 20 ст. 20 ГК України, а також п. 5.1 Порядку(зняття договору з контролю здійснюється державним органом приватизації у разі рішення суду про виконання умов договору в повному обсязі).

В той же час, предметом даного позовує примусовє виконання обовязку в натурі - визнання виконаними в повному обсязі зобовязання позивача, визначені Договорами купівлі-продажу та зобовязання відповідача зняти Договори з контролю. Підставою позову позивач зазначаєвиконання ним всіх обовязків по Договорам та ухилення відповідачавід виконання обовязків по зняттю Договорів з контролю.

Отже, предметом доказування по даній справі є саме виконання позивачем обовязків по Договорам, з виконанням яких виникає зустрічний обовязок відповідача.

В той же час, відповідно до ст. 526, ст. 530 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вже зазначалось, приписами п. 5.1 Порядку встановлено, що зняття договору з контролю здійснюється державним органом приватизації у разі: повного виконання умов договору, що підтверджується відповідним державним органом приватизації шляхом затвердження акта підсумкової перевірки: набрання законної сили рішенням суду про виконання умов договору в повному обсязі; набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору (або визнання його недійсним).

Аналізуючи умови Договорів та їх виконання позивачем суд приходить до наступних висновків.

Фактично спір між сторонами стосується виконання позивачем пунктів 5.1.3, 5.1.4, 5.1.5, 5.1.6 Розділів V Договорів «Обовязки покупця».

Зокрема, вказані пункти Договорів містять наступні обовязки позивача:

- п.5.1.3 - функціональне використання обєкта приватизації обовязково узгоджувати з відповідними службами міста;

- п.5.1.4 протягом року після підписання договору купівлі-продажу врегулювати земельні відносини згідно з діючим законодавством;

- п.5.1.5 укласти договори з постачальником комунальних послуг та з підприємством, яке надає експлуатаційні послуги та послуги, повязані з утриманням місць загального користування, в місячний термін з моменту набуття права власності;

- п.5.16 утримувати обєкт приватизації у належному санітарному, протипожежному технічному стані і нести всі витрати, пов'язані з цим, та забезпечувати його охорону.

Стосовно виконання позивачем п. 5.1.3 Договорів, то суд дійшов висновку, що порушення вказаного пункту відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, з моменту придбання приміщення не використовуються для провадження будь-якої діяльності. Тобто, позивач не мав потреби узгоджувати з відповідними службами міста його функціональне використання.

Крім того, позивачем було розпочато реконструкцію вказаних обєктів. На виконання п.5.1.3 вказаних Договорів реконструкція по обом вказаним вище обєктам була узгоджена шляхом подання декларації про початок виконання будівельних робіт № СМ54 від 22.05.2017 на обєкт «Реконструкція нежитлових приміщень під багатоквартирний житловий будинок за адресою: Сумська область, місто Суми, вулиця Герасима Кондратьєва, будинок 165/57» та декларації про початок виконання будівельних робіт № СМ15 від 22.05.2017 року на обєкт «Реконструкція нежитлових приміщень під багатоквартирний житловий будинок за адресою: Сумська область, місто Суми, вулиця Герасима Кондратьєва, будинок 165/59».

Отже, п.5.1.3 вказаних вище Договорів виконаний позивачем в повному обсязі. Вказівка в акті на ту обставину, що обєкт розібрано є безпідставною, оскільки узгоджена реконструкція передбачає часткове розбирання елементів конструкції.

Також, у відзиві на позовну заяву сам відповідач не зазначає та не наполягає на порушенні відповідачем п. 5.1.3 Договорів

Щодо виконання позивачем п. 5.1.5 Договорів, то суд дійшов висновку про наступне:

Позивач уклав усі ті договори з постачальниками комунальних послуг, послуги яких необхідні для цих обєктів на даному етапі. Зокрема, договір ЮО-34/340 від 2.03.2016 про надання послуг з вивезення побутових відходів з ТОВ "А-Муссон"; Договір №14 від 09.03.2016р. про закріплення території м.Суми по утриманню в належному санітарно-технічному стані з Управлінням " інспекція з благоустрою м.Суми" СМР; отримані технічні умови КП «Міськводоканал» на приєднання нежитлових приміщень до водопровідних та каналізаційних мереж; розроблений та затверджений робочий проект на зовнішні мережі водопроводу та каналізації.

Вимога укласти договори на постачання електричної енергії та теплопостачання не порушена позивачем, оскільки обовязок укласти договір електропостачання не передбачений п. 5.15 Договорів, а договір теплопостачання не міг бути укладений, так як рівень потреб благоустрою відповідних об'єктів не потребував укладення таких Договорів об'єкти знаходяться на реконструкції.

Стосовно виконання позивачем п. 5.1.6 Договорів, то суд також дійшов висновку, що порушення вказаного пункту відсутні - позивачем укладено договори охорони та утримання у належному протипожежному і технічному стані нежитлових приміщень від 14.06.2017.

Щодо виконання позивачем п. 5.1.4 Договорів, то суд дійшов висновку, що наявні порушення відповідачем вказаного пункту.

Як вже зазначалось, позивач вказував, що пункт 5.1.4 Договорів не містить конкретної вказівки, щодо укладення договору оренди земельної ділянки, а лише зазначено, що необхідно врегулювати земельні відносини згідно із діючим законодавством.

Відповідно до норм Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи на землі державної або комунальної власності можуть набувати право власності або право користування земельними ділянками.

На думку суду, відповідно до п. 5.1.4 Договорів позивач повинен був набути або право власності на земельну ділянку або укласти договір на право користування земельною ділянкою, а тому доводи позивача про відсутність обовязку укласти договір є необгрунтованими.

В той же час, як зазначає позивач, відповідач не повідомив позивача, на момент укладання вказаних вище Договорів, що він не оформив земельну ділянку на якій розташовані вказані вище об'єкти за собою.

Суд погоджується з доводами позивача, що через невжиття саме відповідачем заходів по оформленню земельної ділянки позивач позбавлений юридичної можливості укласти договір оренди чи викупити вказану земельну ділянку. Позивач вжив заходів спрямованих на врегулювання земельних відносин. 13.04.2016 позивачем були подані заяви до Сумської міської ради про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду; укладений договір на виконання проекту землеустрою; 23.05.2016, відповідно до ч.З ст.123 Земельного кодексу України, отримано дозвіл на розробку проекту землеустрою. В процесі розробки проектів землеустрою були виявлені факти, за якими земельні ділянки на даний час не можуть бути надані Сумською міською радою в оренду, про що повідомлено Сумського міського голову 15.09.2016 (листи № 17/09 та 18/09).

Отже, умови Договорів фактично виконані позивачем не в повному обсязі, а саме не виконано п. 5.1.4, в той час, як Договори підлягали обовязковому виконанню.

Хоча відсутність можливості врегулювати земельні відносини викликана сааме відповідачем, в той же час, позивач мав право ініціювати внесення змін до Договору, шляхом виключення спірного пункту з Договорів або притягнення відповідача до відповідальності за невиконання умов Договорів, що позивачем зроблено не було.

Тому, підстав для визнання зобовязань, визначених Договорами купівлі-продажу нежитлових приміщень від 17.02.2016, виконаними не вбачається, у звязку з чим вимога зняти Договори з контролю є передчасною та не підлягає задоволенню.

Крім того, згідно до п. 58 Рішення Європеського суду з прав людини у справі «Серявін протии України», яке є джерелом права, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з рав людини», суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Стосовно інших доводів відповідача, які детально не зазначені в рішенні, то вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування по даній справі.

Згідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При звернення з позовною заявою позивачем було сплачено 3524 грн.

Враховуючи те, що в задоволенні позову було відмовлено, то на позивача покладаються витрати зі сплати судового збору в розмірі 3524 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 130, 185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Инеко» до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради про визнання зобовязань визначених договором виконаними, зобовязання зняти договори з контролю - відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 3524 грн покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Инеко».

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повне судове рішення складено 15.03.2019.

Суддя ОСОБА_3