ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2019 р. Справа№ 910/10412/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Козир Т.П.

при секретарі судового засідання: Бовсунівській Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Симонов А.А. - довіреність №0312/18д від 03.12.2018;

від відповідача 1: Зудінова О.С. - довіреність №46 від 25.02.2019;

від відповідача 2: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Август-Україна", м. Київ,

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 (повний текст складено 20.12.2018)

у справі №910/10412/18 (суддя Картавцева Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімтрейд Україна", м. Харків

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Август-Україна", м. Київ,

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро", м. Київ

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У серпні 2018 року до Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімтрейд Україна"(далі - ТОВ "Хімтрейд Україна", Позивач) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Август-Україна" (далі - ТОВ "Август-Україна", Відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро" (далі - ТОВ "Імперія-Агро", Відповідач-2) про визнання недійсним укладеного Відповідачами Договору про відступлення права вимоги №1498 від 02.07.2018 (далі - Договір про відступлення права вимоги).

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач посилається на умови Договорів поставки, укладених між ТОВ "Хімтрейд Україна" (постачальник) та ТОВ "Імперія-Агро" (покупець), відповідно до яких без згоди постачальника не допускається уступка (передача) покупцем будь-якій третій особі будь-яких прав, що випливають із цих договорів, в повному обсязі або в частині.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 позов задоволено в повному обсязі, визнано недійсним спірний Договір про відступлення права вимоги з покладенням на Відповідачів судових витрат.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов до висновку, що Позивачем і Відповідачем-1 при укладенні Договорів поставки №18/11/16-1ЛВУ від 18.11.2016 та №03-02/17-2-ЛВ від 03.02.2017 узгоджено умову щодо недопущення без згоди Позивача уступки (передачі) Відповідачем-1 будь-якій третій особі будь-яких прав, що випливають із цих Договорів, яка поширює свою дію і на вчинення правочину щодо заміни кредитора у зобов'язанні. Таким чином, для укладення Відповідачами Договору про відступлення права вимоги необхідним було отримання згоди боржника (Позивача).

Рішення мотивоване тим, що відсутність згоди боржника (Позивача) на заміну кредитора у зобов'язанні, обов'язковість якої передбачена Договорами, є підставою для визнання недійсним на підставі ч.1 ст.203 ЦК України Договору про відступлення права вимоги, оскільки він суперечить вимогам ч.1 ст. 516 ЦК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Відповідач-1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 скасувати повністю та ухвалити нове, яким відмовити у позові повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним дослідженням доказів, з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи.

В обґрунтування скарги Відповідач-1 наголошує на тому, що Договори поставки, за якими було замінено кредитора, закінчили строк дії 31.12.2017. Отже при укладенні 02.07.2018 спірного Договору про відступлення права вимоги первісний кредитор (Відповідач-2) та новий кредитор (Відповідач-1) керувалися лише нормами Цивільного кодексу України, а не умовами Договорів поставки, які закінчили свою дію до вказаної дати.

Судом першої інстанції, на думку скаржника, проігноровано те, що первісний кредитор на виконання приписів закону та п.4.4. Договору про відступлення права вимоги від 02.07.2018 повідомив боржника (Позивача) про відступлення права вимоги за Договором поставки №03-02/17-2ЛВ від 03.02.2017 та той факт, що дана заміна кредитора ніяким чином не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ТОВ "Хімтрейд Україна" своїх обов'язків як боржника, не погіршує його становище та не зачіпає його інтересів.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/10412/18 передано на розгляд колегії суддів у складі : головуючого судді (судді - доповідача) Кравчука Г.А., суддів Козир Т.П. та Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/10412/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Август-Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2018, призначено до розгляду на 14.03.2019.

Позиції учасників справи.

Через відділ документального забезпечення суду від Позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

У судовому засіданні 14.03.2019 представник Відповідача-1 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

У судовому засіданні 14.03.2019 представник Позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції у даній справі просив залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

18.11.2016 між ТОВ "Хімтрейд Україна" (постачальник) та ТОВ "Імперія Агро" (покупець) укладено Договір поставки №18/11/16-1ЛВУ (далі - Договір 1), відповідно до якого постачальник зобов'язався партіями поставляти (передавати) у власність покупця, а покупець - приймати та оплачувати мінеральні добрива (продукція) згідно з наступним приблизним асортиментом (номенклатурою), кількістю та цінами: селітра аміачна у кількості 5000 тонн на суму 31700000,00 грн з ПДВ.

03.02.2017 між ТОВ "Хімтрейд Україна" (постачальник) та ТОВ "Імперія Агро" (покупець) укладено Договір поставки №03-02/17-2-ЛВ (надалі - Договір 2), відповідно до якого постачальник зобов'язався партіями поставляти (передавати) у власність покупця, а покупець - приймати та оплачувати мінеральні добрива (продукція) згідно з наступним приблизним асортиментом (номенклатурою), кількістю та цінами: добрива рідкі азотні у кількості 1000 тонн на суму 7250000,00 грн з ПДВ.

02.07.2018 між ТОВ "Імперія-Агро" (первісний кредитор) та ТОВ "Август-Україна" (новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги №1498 (надалі - Договір про відступлення права вимоги), згідно з яким первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор набуває (приймає) від належного первісному кредитору право грошової вимоги за неоплаченими договорами (Договір 1 та Договір 2) боржником - ТОВ "Хімтрейд Україна", а саме під відступленими правами розуміється право грошової вимоги на отримання всіх грошових коштів, які належать до сплати боржником первісному кредитору, в тому числі борг в розмірі 8020605,60 грн та штрафні санкції, індекс інфляції, річні проценти та інші нарахування відповідно до договорів та вимог законодавства.

Пунктом 3.1. Договору про відступлення права вимоги передбачено, що ціна цього договору складає суму грошових коштів в національній валюті України - гривні - у розмірі 8020605,60 грн. Строк розрахунку за цим договором - до 12.07.2018.

Пунктом 4.1. Договору про відступлення права вимоги встановлено, що відступлені права вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день повного розрахунку новим кредитором перед первісним кредитором.

Як встановлено судом першої інстанції заборгованістю, про яку йдеться у спірному Договорі, є не виконання Позивачем взятих на себе зобов'язань перед Відповідачем -2 в частині повернення попередньої оплати за Договорами 1 та 2, тобто Позивач як постачальник за вказаними Договорами є боржником.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до п. 9.3. Договорів 1 та 2, без згоди постачальника не допускається зарахування зустрічних грошових вимог покупця до постачальника, що випливають із зобов'язань за цим договором, в повному обсязі або в частині. Без згоди постачальника також не допускається уступка (передача) покупцем будь-якій третій особі будь-яких прав, що випливають з цього договору, в повному обсязі або в частині.

Звертаючись із позовом у даній справі ТОВ "Хімтрейд Україна" зазначає, що Договір про відступлення права вимоги укладено Відповідачами всупереч вимогам чинного законодавства та умовам, передбаченим п.9.3. Договорів 1 та 2, тобто без згоди Позивача, що є підставою для визнання його недійсним.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення ч. 2 ст. 16 ЦК України та ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст.215 ЦК України).

З урахуванням викладеного недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефект (незаконність) змісту правочину; дефект (недотримання) форми; дефект суб'єктного складу; дефект волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та вразі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Як роз'яснено в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Отже для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов'язання) необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Оспорюваний у даній справі Договір за своєю правовою природою є договором відступлення права вимоги (правочином щодо заміни кредитора у зобов'язанні).

Ст. 512 ЦК України визначає перелік основних підстав для заміни кредитора у зобов'язанні. Зокрема, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст.513 ЦК України).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ч. 1 ст. 516 ЦК України містить положення, згідно з яким заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

З аналізу наведених норм убачається, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання своїх обов'язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Тобто, відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобов'язанні, якщо обов'язковість такої згоди передбачено договором, є підставою для визнання недійсним на підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України договору про відступлення права вимоги, оскільки він суперечить вимогам ч. 1 ст. 516 ЦК України.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 15.04.2015 у справі №910/6098/14 та Верховний Суд у постановах від 02.03.2018 у справі №904/9674/16 та від 22.05.2018 у справі №904/11838/16.

Аналізуючи умови п. 9.3. Договорів 1 та 2 щодо недопущення без згоди постачальника уступки (передачі) покупцем будь-якій третій особі будь-яких прав, що випливають з цих договорів, суд першої інстанції дійшов до висновку, що вказані положення поширюють свою дію на вчинення правочину про відступлення права вимоги до боржника (постачальника), тобто правочину щодо заміни кредитора у зобов'язанні, з огляду на що для укладення Відповідачами Договору про відступлення права вимоги необхідним було отримати згоду боржника (Позивача).

Нормами законодавства та Договорів 1 та 2 не встановлено форми отримання згоди боржника. Така згода боржника на укладення договору відступлення права вимоги може бути оформлена як у формі відповідного листа, так і шляхом укладання трьохстороннього договору відступлення права вимоги (первісний кредитор, новий кредитор та боржник) тощо.

Доказів отримання згоди боржника на укладення Договору про відступлення права вимоги сторонами не надано, матеріали справи таких доказів не містять. При цьому, враховуючи доводи Позивача, викладені у позові, та позицію Відповідачів, які стверджують про відсутність необхідності отримання попередньої згоди Позивача на укладення оспорюваного Договору про відступлення права вимоги, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що оспорюваний Договір про відступлення права вимоги є таким, що укладений без згоди Позивача.

Поряд з тим колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що повідомлення первісним кредитором (Відповідачем-2) Позивача про відступлення прав вимоги за Договорами 1 та 2 на виконання приписів п.4.4. Договору про відступлення права вимоги не є тотожним отриманню згоди останнього.

Крім того колегія суддів апеляційного господарського суду вважає необґрунтованими твердження апелянта щодо відсутності підстав при укладенні спірного Договору керуватися умовами Договорів 1 та 2, які закінчили свою дію 31.12.2017, тобто до дати укладення Договору про відступлення права вимоги, що спростовується положеннями пунктів 9.1. Договору 1 та Договору 2. Так, згідно вказаних пунктів договір набирає чинність з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2017, а в частині розрахунків за поставлену продукцію - до їх повного здійснення покупцем, крім випадків встановленими цим Договором або чинним законодавством України.

Твердження апелянта про припинення дії Договорів 1 та 2 спростовуються також його твердженнями, зазначеними в апеляційній скарзі, про те, що Договори 1 та 2 продовжують діяти в частині розрахунків між сторонами, тобто ТОВ "Хімтрейд Україна" має зобов'язання поставити товар або повернути отриману попередню оплату.

Отже, оскільки відповідно до пунктів 9.1. Договорів 1 та 2, останні залишаються чинними до повного виконання сторонами своїх зобов'язань в частині розрахунків, умови вказаних Договорів щодо обов'язковості згоди боржника на заміну кредитора у цих зобов'язаннях також є чинними.

Водночас, відповідно до норм ст.ст. 512-519 ЦК України заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

З огляду на викладене, оскільки відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобов'язанні, якщо обов'язковість такої згоди передбачена договором, є підставою для визнання недійсним відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України такого договору у зв'язку з тим, що він суперечить вимогам ч. 1 ст. 516 ЦК України, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірним висновок суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні про наявність правових підстав для визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги і відповідно задоволення позову ТОВ "Хімтрейд Україна" в повному обсязі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення , або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції щодо встановлених обставин і правових наслідків є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. Отже рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 у справі №910/10412/18 є таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Судові витрати.

У зв'язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційного скарги витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються апеляційним господарським судом на Товариство з обмеженою відповідальністю "Август-Україна".

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Август-Україна" від 09.01.2019 у справі №910/10412/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 у справі №910/10412/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/10412/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 18.03.2019.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

Т.П. Козир