ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2019м. ДніпроСправа № 904/13/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Воронько В.Д.,

за участю секретаря судового засідання Качур Н.О.,

розглянувши матеріали справи

Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення 145615,70 грн

у присутності представників:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №22/12 від 14.01.2019, юрисконсульт;

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

03.01.2019 Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач), у якій виклало вимоги про стягнення 145615,70 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізничним транспортом у липні 2018 року.

Ухвалою від 08.01.2019 суд відкрив провадження у справі, прийнявши позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), з повідомленням (викликом) сторін, та призначив справу до розгляду в засіданні на 07.02.2019.

Ухвалою від 07.02.2019 розгляд справи судом відкладено на 25.02.2019.

25.02.2019 відповідач надав відзив на позов, у якому проти позову частково заперечив. Зокрема, заперечення відповідача обґрунтовані відсутністю підстав для застосування до нього штрафу в сумі 8755,60 грн за несвоєчасну доставку вагонів за залізничними накладними №№ 50552033, 50388123, 43580828, 47563945, 47342886, оскільки законодавством не передбачена відповідальність перевізника перед вантажоодержувачем за несвоєчасну доставку рухомого складу власності ПАТ "Українська залізниця". Крім того, відповідач зазначив, що не підлягає задоволенню і штраф у сумі 7140,90 грн за залізничними накладними №№ 38720413, 38720421, 38736559, 38736617, 38746251 з огляду на наявність у графі 49 цих накладних відмітки про продовження терміну доставки з посиланням на складання відповідних актів (актів загальної форми №№ 29815, 29818). Також, у відзиві відповідач повідомив, що відповідно до постанови КМУ від 31.10.2018 №938 змінено тип акціонерного товариства "Українська залізниця" з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство "Українська залізниця", у звязку з чим останнім викладено клопотання про зміну назви відповідача у справі на акціонерне товариство "Українська залізниця".

Вказане клопотання відповідача про зміну його назви у справі на акціонерне товариство "Українська залізниця" судом розглянуто та визнано таким, що підлягає задоволенню.

У судовому засіданні оголошувалась перерва: з 25.02.2019 до 06.03.2019 та з 06.03.2019 до 11.03.2019.

06.03.2019 позивач, не погодившись з доводами відповідача, подав до суду відповідь на відзив, у якій свої позовні вимоги вважає обґрунтованими та просить суд задовольнити їх повністю. У відповіді на відзив позивач зазначив про невідповідність дійсності тверджень відповідача стосовно того, що за накладними №№ 0552033, 50388123, 43580828, 47563945, 47342886 було несвоєчасно доставлено рухомий склад, оскільки до матеріалів справи залучені копії залізничних накладних, які доводять, що вагони було прийнято до перевезення як вантаж. Крім того, позивач зауважив на ненаданні відповідачем доказів того, що порушення терміну доставки вантажів сталося не з його вини, що згідно з нормами ст. 313 ГКУ є єдиною підставою звільнення перевізника від відповідальності, а також, у спростування заперечень відповідача, надав детальний розрахунок штрафу за накладними №№ 38720413, 38720421, 38736559, 38736617, 38746251.

У призначеному на 11.03.2019 судовому засіданні відповідач участі свого представника не забезпечив, про причини його неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за його місцезнаходженням згідно з матеріалами справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Положеннями ч. 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Тож, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд -

встановив:

У липні 2018 року відповідачем, Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (назву якого змінено на Акціонерне товариство "Українська залізниця") особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця", до станцій призначення Рядова та ОСОБА_1 було здійснено перевезення вагонів залізничних, що перевозяться на своїх осях, не пойменованих в алфавіті (порожні власні вагони), одержувачем яких є позивач, Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат".

Під час здійснення вказаних перевезень відповідачем було допущено прострочення термінів доставки, визначених статтями 41, 116 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу), що підтверджується календарними штемпелями та електронними цифровими підписами одержувача в графі 53 залізничних накладних №№ 47289822, 47342886, 38154027, 38154035, 38156758, 38156774, 47321344, 47381041, 32348351, 32369100, 32456188, 38598496, 38598504, 47433206, 47433255, 50388123, 32484594, 47563945, 47591706, 32527541, 32527590, 32527608, 32527947, 47592779, 47593629, 47596036, 50552033, 38679437, 38679452, 38720413, 38720421, 38736559, 38736617, 38746251, 38709515, 38709549, 38758603, 38758611, 38767356, 38767364, 32581696, 32588014, 32588048, 32598807, 32598955, 32600637, 32601866, 47556220, 47556386, 32549537, 32549545, 32549552, 32563827, 32563835, 32565137, 32565194, 32609190, 32618332, 32618340, 32618548, 38722245, 32582025, 32588873, 32588907, 32588915, 32588964, 32589004, 32632507, 32636565, 47760186, 47868245, 47919311, 47927272, 38761938, 38761946, 32632580, 32673188, 32674293, 32674319, 32674327, 32674335, 32674343, 32674350, 47985692, 47985783, 45204641, 45208626, 47870944, 32711814, 32711822, 32717894, 32721441, 38673745, 38673794, 45110376, 43580828, 50832260, 45279130, 50822055, 50822170, 38998829, 45110343, 45333150, а також відомостями у графах 51 "прибуття вантажу" і 52 "видача вантажу" зазначених накладних.

Отже, позивач, посилаючись на допущене відповідачем прострочення термінів доставки вантажу (порожніх залізничних вагонів, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати), що передбачені статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, на підставі статті 116 Статуту залізниць України нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф у загальному розмірі 145615,70 грн, що і є причиною спору.

Відповідач проти позову частково заперечує, посилаючись на безпідставність позовних вимог в частині стягнення 15896,50 грн штрафу. Свої заперечення відповідач обґрунтовує відсутністю у позивача підстав для нарахування штрафу в сумі 8755,60 грн за несвоєчасну доставку за залізничними накладними №№ 50552033, 50388123, 43580828, 47563945, 47342886 рухомого складу власності ПАТ "Українська залізниця", а також відсутністю вини залізниці у несвоєчасній доставці вантажу (залізничних вагонів) за накладними №№ 38720413, 38720421, 38736559, 38736617, 38746251 з огляду на наявність у графі 49 цих накладних відмітки про продовження терміну доставки з посиланням на складання відповідних актів загальної форми №№ 29815, 29818.

Наведені обставини і є причиною виникнення даного спору.

Досліджуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається наступне.

Згідно зі статтею 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), положення якої кореспондуються зі статтею 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до частини другої статті 908 ЦК України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (ч. 3 ст. 909 ЦК України).

У відповідності до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтрансом затверджені Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №863/5084, а також статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно зі статтею 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

У Роз'ясненнях президії Вищого господарського суду України №04-5/601 від 29.05.2002 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" (з наступними змінами) зазначено, що порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки (аналогічне положення міститься в п. 2.11 Правил обчислення термінів доставки вантажів).

Пунктом 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажів передбачено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1 наведених Правил визначено терміни, в які залізниці зобов'язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 цього пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотоннажних контейнерах, термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км відповідно.

У відповідності до пункту 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Разом з тим, пунктом 2.4 наведених Правил встановлено, що терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються на одну добу: на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу; у разі переадресування вантажів.

У разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача. Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу).

Згідно зі статтею 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам-суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Приписом статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання, в силу статті 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивачем за допущене відповідачем прострочення термінів доставки при перевезенні залізничних вагонів (порожніх власних напіввагонів) за залізничними накладними №№ 47289822, 47342886, 38154027, 38154035, 38156758, 38156774, 47321344, 47381041, 32348351, 32369100, 32456188, 38598496, 38598504, 47433206, 47433255, 50388123, 32484594, 47563945, 47591706, 32527541, 32527590, 32527608, 32527947, 47592779, 47593629, 47596036, 50552033, 38679437, 38679452, 38720413, 38720421, 38736559, 38736617, 38746251, 38709515, 38709549, 38758603, 38758611, 38767356, 38767364, 32581696, 32588014, 32588048, 32598807, 32598955, 32600637, 32601866, 47556220, 47556386, 32549537, 32549545, 32549552, 32563827, 32563835, 32565137, 32565194, 32609190, 32618332, 32618340, 32618548, 38722245, 32582025, 32588873, 32588907, 32588915, 32588964, 32589004, 32632507, 32636565, 47760186, 47868245, 47919311, 47927272, 38761938, 38761946, 32632580, 32673188, 32674293, 32674319, 32674327, 32674335, 32674343, 32674350, 47985692, 47985783, 45204641, 45208626, 47870944, 32711814, 32711822, 32717894, 32721441, 38673745, 38673794, 45110376, 43580828, 50832260, 45279130, 50822055, 50822170, 38998829, 45110343, 45333150 нараховано 145615,70 грн штрафу, розрахунок якого є обґрунтованим.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, лише якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Статтею 13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Доводи відповідача, наведені в обґрунтування часткових заперечень проти позову, не можуть бути прийняті судом до уваги за таких підстав.

Відповідач заперечує проти нарахування позивачем штрафу в сумі 8755,60 грн за залізничними накладними №№ 50552033, 50388123, 43580828, 47563945, 47342886, оскільки законодавством не передбачена відповідальність перевізника перед вантажоодержувачем за несвоєчасну доставку перевізником рухомого складу власності ПАТ "Українська залізниця".

Статтею 22 Статуту залізниць України визначено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправ-ником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Терміни доставки вантажу встановлені пунктом 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів.

Згідно зі ст. 8 Статуту перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам-суб'єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України.

Пунктом 1 Правил перевезення вантажів у супроводі провідників відправників (одержувачів) (ст. 40 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту №644 від 21.11.2000 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000, передбачено, що у супроводі провідників відправника або одержувача перевозяться такі вантажі вагонними відправками, зокрема, як: рухомий склад, що відправляється як вантаж на своїх осях; тепловози, електровози, паровози, моторвагонні секції і крани на залізничному ходу, що пересилаються у недіючому стані, а також локомотиви вузькоколійних залізниць, які перевозяться на платформах, пасажирські вагони й інший спеціальний рухомий склад, судна, катери.

Отже, зі змісту наведеного пункту Правил перевезення вантажів у супроводі провідників відправників (одержувачів) (ст. 40 Статуту) вбачається, що рухомий склад, що відправляється як вантаж на своїх осях, має статус вантажу, у звязку з чим на нього розповсюджується встановлений ст. 22 Статуту залізниць України обовязок залізниці доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу.

У Роз'ясненнях президії Вищого господарського суду України №04-5/601 від 29.05.2002 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" (з наступними змінами) зазначено, що порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу.

Матеріали справи свідчать, що в графі 20 "Найменування вантажу" накладних №№ 50552033, 50388123, 43580828, 47563945, 47342886 зазначено: "Вагони залізничні порожні, що перевозяться на своїх осях. (Порожній) власний вагон. Власник філія "ПВРЗ" ПАТ "Укрзалізниця"."

Тобто, в даному випадку вагони залізничні порожні, відправлені на своїх осях за накладними №№ 50552033, 50388123, 43580828, 47563945, 47342886 (повними провізними документами) зі сплатою провізної плати, мають статус саме вантажу, а не рухомого складу парку залізниці, що, відповідно, надає позивачу право заявляти до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці цього вантажу. А у відповідача, в свою чергу, виникає обов'язок зі сплати одержувачу штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі, встановленому ст. 116 Статут залізниць України, якщо відповідач не доведе, що прострочення сталося не з вини залізниці або не надасть доказів того, що порушення сталося внаслідок стихійного лиха чи з інших, не залежних від залізниці обставин.

Доказів відсутності вини залізниці у допущеному простроченні в доставці вантажу (вагонів) за залізничними накладними №№ 50552033, 50388123, 43580828, 47563945, 47342886 матеріали справи не містять, у зв'язку з чим нарахування позивачем штрафу в сумі 8755,60 грн за вказаними накладними відповідає вимогам чинного законодавства та принципам розумності, добросовісності і справедливості.

Стосовно доводів відповідача, наведених в обґрунтування неправомірності здійсненого позивачем розрахунку штрафу в сумі 7140,90 грн за залізничними накладними №№ 38720413, 38720421, 38736559, 38736617, 38746251, слід зауважити, що акти загальної форми ГУ-23 від 10.07.2018 №№ 29815, 29818, на які посилається відповідач, складені залізницею у день прибуття вантажу на станцію призначення та його видачі одержувачу, коли термін доставки вантажу вже було прострочено (за накладними №№ 38720413, 38720421 - на чотири доби і за накладними №№ 38736559, 38736617, 38746251 - на дві доби), та без зазначення конкретних причин затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки вантажу.

Тому суд критично оцінює заперечення відповідача стовно неправомірного нарахування позивачем штрафу в сумі 7140,90 грн за залізничними накладними №№ 38720413, 38720421, 38736559, 38736617, 38746251.

Отже, відповідачем у відповідності до приписів статті 74 ГПК України не спростовано доводів позивача, наведених в обґрунтування позовних вимог, та не доведено обставин, які б слугували підставою для його звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов'язання щодо своєчасної доставки вантажу (залізничних вагонів).

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу в сумі145615,70 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у сумі 2184,24 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108; ідентифікаційний код 40081237) на користь Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг; ідентифікаційний код 00191023) 145615,70 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу (залізничних вагонів) та 2184,24 грн витрат по сплаті судового збору, видати позивачу наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 14.03.2019.

Суддя В.Д. Воронько