СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2019 р. Справа № 905/877/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя

Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А.

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (вх. № 158 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 02.08.2018 у справі № 905/877/18 (прийняте у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Ніколаєвою Л.В., повне рішення складено 13.08.2018)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь, Донецька область,

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Лиман, Донецька область,

про стягнення 1 508,19 грн,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2019 року ПрАТ "МК "Азовсталь" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" 1 508,19 грн збитків, що виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 02.08.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 02.08.2018 у справі № 905/877/18 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Скарга обґрунтована помилковістю, на думку апелянта, висновків суду першої інстанції щодо застосування положень ст.315 ГК України.

Відповідно до абз.1 ч.10 ст.270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" на рішення Господарського суду Донецької області від 02.08.2018 у справі № 905/877/18 та ухвалено здійснити її розгляд у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи.

01.02.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№1096), в якому відповідач проти апеляційної скарги заперечував. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що позов пред'явлено з пропуском встановленого строку. Оскільки, на думку відповідача, у справі, що розглядається, не мало місце пред'явлення претензії перевізнику, судом правомірно було винесено рішення на підставі правової позиції викладеної у постанові Верховного суду у справі №905/3245/16 від 24.04.2018.

12.02.2019 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу (вх.№1503), в якій позивач зазначив, що в спірних правовідносинах строк пред'явлення претензії відповідно до комерційного акту розпочався 10.05.2017 та закінчився 10.11.2017, строк розгляду претензії розпочався 10.11.2017 та закінчився 10.01.2018, у зв'язку з чим перебіг позовної давності для пред'явлення перевізникові позову розпочався 10.01.2018 та закінчився 10.06.2018.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 07.05.2017 за залізничною накладною № 49867310 ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажовідправник) зі станції Авдіївка Донецької залізниці на станцію призначення Сартана Донецької залізниці відвантажено на адресу ПрАТ "МК "Азовсталь" (вантажоодержувач) кокс доменний (вологий), зокрема, у вагоні № 53125381 масою 48 600 кг.

У залізничній накладній відправником зазначено, що вантаж - кокс доменний (вологий) завантажений навалом, зважувався на елеваторних вагах (заводський №7260RSM), маса вантажу визначена відправником, вантаж розміщено й закріплено згідно з п.1-4 Глави 14 Додатка 3 до СМГС.

При надходженні вагону №53125381 на станцію призначення Сартана Донецької залізниці, здійснено комісійне переважування вказаного вагону, за результатами якого виявлена недостача поставленого вантажу, про що складено комерційний акт №484809/389 від 10.05.2017, відповідно до якого встановлено, що у вагоні №53125381 по документу значиться: брутто не вказано, нетто 48 600 кг, тара 23 500 кг; при переважуванні вантажу з відчепленням на справних 150-т вагонних вагах (держповірка 09.09.2016) вантажоодержувача виявилось: брутто 70 950 кг, тара 23 500 кг, нетто 47 450 кг, що менше маси накладної на 1150 кг. Навантаження у вагоні навалом, вище бортів на 40-50 см. Вантаж маркований однією повздовжньою смугою вапна по довжині вагону. За ходом поїзду над 3, 4, 5 люками є виїмка довжиною 350 см, шириною 280 см, глибиною 60 см. У місцях заглиблення маркування відсутнє. Течі вантажу немає. Вагон бездвірний, люки закриті на запірні механізми. З моменту прибуття та до ком. переважування вагон знаходився під охороною служби безпеки к-та Азовсталь та ком. агентів ст. Сартана. Ком. переважування здійснювали ваговий та ст. пр-к. сд. к-та Азовсталь ОСОБА_4, ОСОБА_5, ДС ст. Сартана ОСОБА_6 та ком.агент ст. Сартана ОСОБА_3 Завідуючий вантажним двором за штатним розкладом не значиться.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, в межах встановлених ч.1 ст.269 ГПК України, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Як вже зазначалось, 07.05.2017 за залізничною накладною № 49867310 ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» зі станції Авдіївка Донецької залізниці на станцію призначення Сартана Донецької залізниці відвантажено на адресу ПрАТ "МК "Азовсталь" кокс доменний (вологий), зокрема, у вагоні № 53125381 масою 48 600 кг. При надходженні вагону №53125381 на станцію призначення Сартана Донецької залізниці здійснено комісійне переважування вказаного вагону, за результатами якого виявлена недостача поставленого вантажу, про що складено комерційний акт №484809/389 від 10.05.2017, відповідно до якого встановлено, що у вагоні №53125381 маса 47 450 кг, що менше маси накладної на 1150 кг. Комерційний акт підписаний належними особами згідно п.10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002.

Судом першої інстанції, враховуючи підтвердження матеріалами справи факту неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо збереження довіреного йому вантажу та встановлення належними доказами факту недостачі вантажу, визнано вимоги позивача щодо стягнення збитків у розмірі 1508,19 грн обґрунтованими.

Враховуючи те, що апелянтом не оскаржується правомірність висновків місцевого господарського суду щодо наявності підстав для стягнення збитків, колегією суддів, на підставі положень ч.1 ст.269 ГПК України, рішення в цій частині не переглядається.

Підставами для відмови у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд визначив пропуск позивачем шестимісячного строку позовної давності, передбачений Статутом залізниць України.

Однак, колегія суддів не погоджується з даним висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до суду було подано заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 цього ж Кодексу для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до п.п.6 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог у зв'язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу).

Умовами ч.3 ст.925 ЦК України передбачено, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Пунктом 136 Статуту залізниць України визначено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту.

Відповідно до п.134 Статуту залізниць України претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців. Зазначені терміни обчислюються:

а) з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу;

б) через 30 діб з дня закінчення терміну доставки - для претензій про відшкодування за втрату вантажу;

в) через 2 місяці з дня прийому вантажу до перевезення - для претензій про відшкодування за втрату вантажу, що виникли з приводу перевезень у прямому змішаному сполученні;

г) через 10 діб після закінчення терміну доставки багажу чи вантажобагажу - для претензій про відшкодування за втрату багажу чи вантажобагажу;

д) від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу;

е) після закінчення п'ятиденного терміну, встановленого для оплати штрафу, - для претензій про стягнення штрафу за невиконання плану перевезень;

ж) з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення претензії, - в усіх інших випадках.

Тобто, статті 258, 952 ЦК України і пункти 134, 136 Статуту залізниць України є спеціальними нормами, які регулюють питання перебігу строку позовної давності у позовах про відшкодування збитків (вартості нестачі вантажу), що виникають із залізничних перевезень, однак містять розбіжності щодо строку позовної давності.

Статут залізниць України було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 року № 457, і останні зміни в нього вносилися постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2002 року № 1973.

ЦК України за своєю правовою природою є законом України. У прикінцевих положеннях ЦК України законодавець зобов'язав Кабінет Міністрів України до 01.04.2003 року підготувати та подати на розгляд Верховної Ради України, зокрема, перелік законодавчих актів (їх окремих положень), які мають бути визнані такими, що втратили чинність, та перелік законодавчих актів, до яких слід внести зміни, у зв'язку з набранням чинності цим Кодексом (в т.ч. і Статут залізниць України, оскільки він суперечить ЦК України) у відповідність до норм ЦК України, а тоді вже застосовувати ці норми поряд з нормами ЦК України, що зроблено не було.

За таких обставин, строк позовної давності у даному випадку має обраховуватись відповідно до п.п.6 ч.2 ст.258, ч.3 ст.925 ЦК України з моменту встановленого п.134, 136 Статуту залізниць України.

За змістом ч.1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Так, у випадку, коли господарський суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів установить, що право особи, про захист якого вона просить, не порушено, ухвалюється рішення про відмову в задоволенні позову саме з цих підстав, а не через пропуск строку давності.

Якщо ж буде встановлено, що таке право особи порушено, стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, і буде встановлено, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд на підставі ст. 267 ЦК України ухвалює рішення, яким відмовляє в позові за спливом позовної давності, а при визнанні причини пропуску цього строку поважною порушене право має бути захищене.

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 ЦК України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього -у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності -застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України у справі № П-9/161-16/165 від 12.06.2007р., якою вказано про необхідність мати на увазі, що правила про позовну давність, відповідно до ст. 267 ЦК України, мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого суб'єктивного права. У випадках відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Відповідно до ч.1 п.6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Предметом даного спору є стягнення вартості недостачі вантажу. Підставою відшкодування збитків, заподіяних внаслідок незбереження прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничної накладної №49867310, є комерційний акт №484809/389 від 10.05.2017, з часу складання якого, згідно положень п.п.ж) п.134 Статуту залізниць України, починається перебіг строку позовної давності. Таким чином, останнім днем подання позову в межах річного строку є 10.05.2018.

Дана правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №905/3245/16.

Як свідчать матеріали справи, позов ПрАТ "МК "Азовсталь" був направлений до суду 10.05.2018, що підтверджується штемпелем поштової установи на описі вкладення та конверті, в якому надійшла позовна заява, тобто в межах зазначеного строку, в зв'язку з чим, у задоволенні заяви відповідача про застосування строку позовної давності слід відмовити, як необґрунтованій.

При цьому, колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду у справі № 905/3245/16 від 24 квітня 2018 року, з огляду на те, судом першої інстанції було застосовано шестимісячний строк щодо визначення строку позовної давності положеннями Статуту залізниць України, а Верховним Судом в зазначеній постанові проаналізовано ч.5 ст.315 ГК України, яка регламентує строки пред'явлення позовів для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів, що випливають з перевезення.

За таких обставин, місцевим господарським судом неправомірно було застосовано за заявою відповідача наслідки спливу строку позовної давності та відмовлено позивачу у задоволенні позову з урахуванням цих підстав.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, в зв'язку з чим рішення Господарського суду Донецької області від 02.08.2018 у справі № 905/877/18 слід скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Керуючись статтями 269, 270, п.2 статті 275, п.4 ч.1 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" задовольнити.

Рішення Господарського суду Донецької області від 02.08.2018 у справі № 905/877/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, буд.22, код ЄДРПОУ ВП 40150216) на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Лепорського, 1, ) 1508,19 грн збитків, що виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні та 1762,00 грн судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, буд.22, код ЄДРПОУ ВП 40150216) на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Лепорського, 1, ) 2643,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.03.2019.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.А. Пуль