РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.03.2019Справа № 910/14526/18

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді - Князькова В. В.,

за участю секретаря судового засідання Скокіна О. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дім Комфорт», м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрреставрація», м. Київ

про стягнення 73 585,26 грн, -

За участю представників:

від позивача: Коваль О. С.

від відповідача: Полонська Н. М.

ВСТАНОВИВ:

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дім Комфорт» (далі - ОСББ «Дім Комфорт») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрреставрація» (далі - ТОВ «ФК «Укрреставрація) про стягнення 51 889,15 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов'язань як співвласника багатоквартирного будинку № 12-В по вулиці Бориспільській у місті Києві в частині виконання обов'язку зі сплати внесків на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку за період з січня 2017 року по серпень 2018 року на суму 49 812,60 грн, що стало підставою для нарахування інфляційних втрат в сумі 1 269,26 грн та 3 % річних в сумі 807,29 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв'язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

05.12.2018 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому ТОВ «ФК «Укрреставрація» заперечило проти позовних вимог у повному обсязі. За твердженнями відповідача, відносини сторін регулюються договором від 01.05.2014, а тому позивачем необґрунтованого нараховано заборгованість на підставі рішень, затверджених протоколами загальних зборів об'єднання № 5 від 19.11.2014, № 7 від 27.04.2017 та № 9 від 14.12.2017. Відповідач вказує, що в матеріалах справи відсутні докази надання послуг з утримання будинку та докази понесення позивачем витрат на утримання будинку, у тому числі доказів використання коштів резервного фонду, ремонтного фонду та фонду відеонагляду. Відповідач наголошує, що надані позивачем кошториси містять послуги, якими відповідач не користується (як-то користування ліфтами, прибирання прибудинкової території, прибирання під'їздів, послуги консьєржа), а також не передбачають внесків до ремонтного, резервного фондів та фонду відеонагляду, суми яких позивач заявив до стягнення. Також, згідно з поясненнями відповідача, ним самостійно укладено договори на надання окремих житлово-комунальних послуг, а також договори підряду, на підставі яких були виконані роботи з капітального ремонту асфальтобетонного покриття та з ремонту ганків будинку. Окрім того, відповідач вказав на необґрунтованість заявленої позивачем суми витрат на професійну правову допомогу та просив суд врахувати при розподілі судових витрат також і витрати, понесені відповідачем.

17.12.2018 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що обов'язок відповідача сплачувати внески і платежі на утримання багатоквартирного будинку, у тому числі відрахувань до резервного фонду та ремонтного фондів, визначений у законі. Такий обов'язок виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. Також позивач зазначив, що рішення, затверджені протоколами загальних зборів об'єднання № 5 від 19.11.2014, № 7 від 27.04.2017 та № 9 від 14.12.2017, є чинними та недійсними не визнані.

27.12.2018 відповідачем подано до суду заперечення на відповідь позивача, в яких ТВО «ФК «Укрреставрація» посилається на порушення позивачем строку для подання доказів до суду, а також додатково зазначає про неправомірність рішень, затверджених протоколами загальних зборів об'єднання № 5 від 19.11.2014, № 7 від 27.04.2017 та № 9 від 14.12.2017, а також зроблених позивачем нарахувань.

Судом було долучено до матеріалів справи та прийнято до розгляду подані відповідачем відзив на позов та додаткові заперечення, а позивачем - відповідь на відзив, які були надані суду з дотриманням відповідних процесуальних строків. При цьому, з приводу заперечень відповідача проти прийняття судом до уваги доказів, поданих позивачем 17.12.2018, суд зауважує, що подання таких доказів позивачем було зумовлено необхідністю спростування заперечень відповідача, викладених у відзиві, та поданих останнім документів, а тому такі докази приймаються судом до розгляду з метою дотримання принципу рівності учасників справи.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною третьою статті 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною 6 статті 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Керуючись наведеними вище процесуальними нормами, враховуючи предмет та підстави позовних вимог, з огляду на обставини, що входять до предмету доказування у справі, з метою повного та всебічного встановлення обставин справи та недопущення порушення процесуальних прав сторін, 14.01.2019 судом після ознайомлення з письмовими поясненнями учасників справи та обсягом поданих ними доказів було постановлено ухвалу про здійснення подальшого розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі на 30.01.2019.

24.01.2019 відповідачем подано до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів на виконання вимог ухвали суду від 14.01.2019, а також нотаріально посвідчених заяв свідків від 23.01.2019, які за своєю формою та змістом відповідають вимогам статті 88 Господарського процесуального кодексу України.

25.01.2019 позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, якою заявлено вимоги про стягнення з відповідача 73 585,26 грн, з яких: 67 349,58 грн - заборгованість зі сплати внесків на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку за період з січня 2017 року по грудень 2018 року, 4 805,50 грн - інфляційні втрати, 1 430,18 грн - 3 % річних. Також позивач просив суд покласти на відповідача судовий збір в розмірі 1 762,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 600,00 грн.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Тобто, збільшити або зменшити можна лише вимоги майнового характеру.

При цьому, заява про збільшення або зменшення має відповідати вимогам щодо форми і змісту позовної заяви з доданням до неї відповідних документів. Невідповідність згаданої заяви вимогам норм процесуального права є підставою для залишення її без руху у встановленому законом порядку.

За висновками, заява позивача відповідає вимогам ст. ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України та подана до суду з дотриманням строку, встановленого ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України. Підстави для залишення заяви без руху чи повернення заяви без розгляду відсутні, а тому остання була прийнята судом до розгляду в судовому засіданні 30.01.2019.

30.01.2019 у зв'язку з неявкою представника відповідача судом відкладено підготовче судове засідання на 20.02.2019.

15.02.2019 відповідачем подано до суду письмові заперечення на заяву позивача про збільшення позовних вимог, а також клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових письмових доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2019 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.03.2019.

Представник позивача у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити та покласти на відповідача судові витрати, понесені позивачем.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову висловив заперечення з підстав, викладених у відзиві на позов.

Відповідно до вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України судом під час розгляду справи здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою.

У судовому засіданні судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для вирішення спору по суті, враховуючи пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва встановив наступні фактичні обставини справи.

26.03.2010 проведено державну реєстрацію юридичної особи - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дім Комфорт» (ідентифікаційний код 37017439).

Згідно з актом приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 21.12.2010 ТОВ «Українське спеціальне житлово-експлуатаційне сервісне підприємство» передано, а ОСББ «Дім Комфорт» прийнято на баланс активи житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 12-В, та технічну документацію на будинок згідно з переліком.

Згідно з пунктом 1 розділу І статуту ОСББ «Дім Комфорт», затвердженого протоколом загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку № 12-В по вулиці Бориспільській в місті Києві від 07.07.2017 № 8 (далі - Статут), який був чинним у спірний період, ОСББ «Дім Комфорт» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку № 12-В, який розташований по вулиці Бориспільській в місті Києві, відповідно до Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Статуту метою створення об'єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов'язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим статутом.

Об'єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Господарче забезпечення діяльності об'єднання може здійснюватися власними силами об'єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб'єктів господарювання.

Інформаційною довідкою № 142677482 від 25.10.2018 з Реєстру прав власності на нерухоме майно підтверджується, що ТОВ «ФК «Укрреставрація» є власником 83/100 нежилих приміщень І та ІІ поверху (в літ. А) (групи приміщень № № 230, 231, 232, 238, 239, 240), загальна площа яких становить 1 398,60 кв. м. (дата державної реєстрації права власності 26.01.2011).

Матеріали справи містять копію постанови Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2014 у справі № 11/236, якою скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2010 в частині визнання за ТОВ «ФК «Укрреставрація» права власності на нежилі приміщення першого поверху в літері А загальною площею 39,6 кв. м., які складаються з: група приміщень № 230 (приміщення з № 1 по № 2) площею 10,8 кв. м.; група приміщень № 231 (приміщення з № 1 по № 6) площею 28,8 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 12-В. Прийнято в цій частині нове рішення про відмову в задоволення вказаних позовних вимог. В іншій частині рішення залишено без змін.

Відтак, судом встановлено, що відповідачу - ТОВ «ФК «Укрреставрація» у спірний період (з січня 2017 року по грудень 2018 року) на праві власності належали нежитлові приміщення І поверху (в літ. А) загальною площею 1 159,9 кв. м.: група приміщень № 238 (приміщення з № 1 по № 17) площею 299,2 кв. м.; група приміщень № 239 (приміщення з № 1 по № 19) площею 292,5 кв. м., група приміщень № 240 (приміщення з № 1 по № 39) площею 568,2 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 12-В.

01.05.2014 між ОСББ «Дім Комфорт» (управитель) та ТОВ «ФК «Укрреставрація» (власник) укладено договір відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя (далі - Договір), за умовами якого управитель зобов'язався безпосередньо або з дозволу власників шляхом залучення на конкурсних засадах фізичних та/чи юридичних осіб для надання послуг власникам приміщень з управління неподільним та загальним майном житлового комплексу забезпечити належну його експлуатацію, якісне та своєчасне надання житлово-комунальних послуг, забезпечити відповідні умови користування неподільним та загальним майном власника. Власник зобов'язався брати участь у витратах на виконання зазначених робіт.

Сторони при укладенні Договору встановили, що вартість щомісячного платежу за надання послуг, охоплених цим договором (зокрема, але не виключно, і житлово-комунальних послуг) становить 0,9001 грн за 1 кв. м. площі приміщень, або всього 1 044,03 грн щомісячно.

У пункті 4.1.2 Договору сторони визначили, що оскільки нежитлові приміщення знаходяться на І поверсі житлового будинку і мають окремий вхід та сходові клітини, управителем надаються власнику такі послуги: прибирання прибудинкової території, вивезення побутового сміття, прибирання технічних поверхів та покрівлі, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем (гаряче водопостачання і холодне водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливової каналізації), дератизація, дезінсекція, технічне обслуговування та поточний ремонт систем протипожежної автоматики і димовидалення вбудованих приміщень, поточний ремонт конструктивних елементів зовнішнього упорядження (фасади), поливання дворів, клумб і газонів, прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду протиожеледними сумішами, експлуатація номерних знаків, освітлення місць загального користування, підвалів, горищ, освітлення теплопункту та водомірного вузла.

В подальшому, 19.11.2014 загальними зборами ОСББ «Дім Комфорт» прийняті рішення, які оформлені протоколом № 5 від 19.11.2014, а саме вирішено:

з питання 6 порядку денного: затверджено доходи та витрати на 2015 рік в розмірі 953 615,07 грн; затверджено внески (обов'язкові платежі) з 01.01.2015: 1) з власників квартир в розмірі 3,10 грн за 1 кв. м.; 2) з власників нежитлових приміщень І поверху в розмірі 1,35 грн за 1 кв. м.; 3) з власників машиномісць в розмірі 17,23 грн за 1 кв. м;

з питання 7 порядку денного: затверджено щомісячний розмір внесків до ремонтного та резервного фондів у розмірі 0,50 грн на 1 кв. м. загальної площі квартир та приміщень багатоквартирного будинку.

27.04.2017 загальними зборами ОСББ «Дім Комфорт» прийняті рішення, які оформлені протоколом № 7 від 27.04.2017, а саме з питання 4 порядку денного вирішено затвердити розмір внесків до 3-х цільових фондів ОСББ «Дім Комфорт», що в сумі складають 0,45 грн за 1 кв. м. загальної площі і які замінюють діючий цільовий внесок в резервний та ремонтний фонд ОСББ в розмірі 0,50 грн/кв. м., зокрема:

а) затверджено внесок до ремонтного фонду ОСББ на 2017 рік та подальший час - в розмірі 0,30 грн/кв. м. загальної площі;

б) затверджено внесок до резервного фонду ОСББ на 2017 рік та подальший час - в розмірі 0,05 грн/кв. м. загальної площі;

в) затверджено внесок до фонду системи відеонагляду та безпеки будинку ОСББ на 2017 рік та подальший час - в розмірі 0,10 грн/кв. м. загальної площі.

14.12.2017 загальними зборами ОСББ «Дім Комфорт» прийняті рішення, які оформлені протоколом № 9 від 14.12.2017, а саме з питання 2 порядку денного вирішено затвердити кошторис ОСББ на 2018 рік та внесок на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна в розмірі 4,68 грн за 1 кв. м. загальної площі приміщень, що знаходяться у власності співвласників ОСББ.

Спір у справі виник у зв'язку з неналежним, як вказує позивач, виконанням відповідачем свого обов'язку зі сплати внесків та платежів на утримання багатоквартирного будинку, у тому числі до цільових фондів об'єднання, які були встановлені рішеннями загальних зборів ОСББ, у зв'язку з чим, за твердженнями позивача, у період з січня 2017 року по грудень 2018 року у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 67 349,58 грн.

Розглянувши доводи позивача, на яких ґрунтується позовна заява, та відповідні заперечення відповідача, господарський суд зазначає наступне.

За приписами статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», який набрав чинності 01.07.2015, співвласником багатоквартирного будинку є власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов'язків співвласників, пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

Частиною 2 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що кожний співвласник несе зобов'язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», серед іншого, внесено зміни до Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку». Змінами, про які йдеться, зокрема, є: скасовано поняття членства в об'єднанні співвласників багатоквартирного будинку (усі співвласники беруть участь в діяльності об'єднання); скасовано поняття кворуму на загальних зборах для прийняття рішень (скільки би співвласників не прийшло - загальні збори є правомочними і голосування проводиться); змінено механізм підрахунку голосів (голоси рахуються не від кворуму, а від загальної кількості голосів співвласників); змінено порядок розподілу голосів (за загальним правилом розподіл голосів здійснюється пропорційно площі, що належить співвласникам); введено письмове опитування.

Так, за змістом статті 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об'єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об'єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків і платежів членами об'єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку.

У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об'єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (частина 6 статті 13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Відповідно до статті 15 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов'язаний, зокрема виконувати обов'язки, передбачені статутом об'єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Об'єднання має право відповідно до законодавства та статуту об'єднання, зокрема: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів (стаття 16 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Згідно зі статтею 17 вказаного Закону для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об'єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності (частина 1 статті 20 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

У пункті 2 розділу ІІІ Статуту ОСББ «Дім Комфорт» визначено, що до виключної компетенції загальних зборів співвласників належить, зокрема, затвердження кошторису, балансу об'єднання та річного звіту (п. п. «г»), визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників (п. п. «е»).

Відповідно до пункту 2 розділу IV Статуту ОСББ «Дім Комфорт» сплата встановлених загальними зборами співвласників внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами співвласників, є обов'язковою для всіх співвласників.

Згідно з пунктом 5 розділу IV Статуту ОСББ «Дім Комфорт» кошти об'єднання, включаючи кошти ремонтного, резервного та інших фондів, витрачаються за рішенням правління згідно з кошторисами, затвердженими загальними зборами співвласників, та окремими рішеннями загальних зборів співвласників.

Кошторис об'єднання за поданням правління щороку затверджується загальними зборами не пізніше 31 січня поточного року, якщо інший строк не встановлено правлінням об'єднання або загальними зборами співвласників. За рішенням загальних зборів можуть затверджуватися кошториси на два і більше років.

Якщо інше не встановлено рішенням загальних зборів співвласників, кошторис повинен передбачати такі статті витрат:

витрати на утримання будинку і споруд та прибудинкової території;

витрати на ремонт приміщень, будинку, споруд;

витрати на оплату комунальних та інших послуг, що надаються об'єднанню;

витрати фондів об'єднання;

інші витрати.

За рішенням загальних зборів для здійснення витрат за рахунок ремонтного, резервного фондів можуть затверджуватися окремі (спеціальні кошториси).

Як було встановлено судом, а також сторонами не заперечується, що у спірний період з січня 2017 року по грудень 2018 року відповідачу на праві власності належали нежитлові приміщення І поверху (в літ. А) загальною площею 1 159,9 кв. м.: група приміщень № 238 (приміщення з № 1 по № 17) площею 299,2 кв. м.; група приміщень № 239 (приміщення з № 1 по № 19) площею 292,5 кв. м., група приміщень № 240 (приміщення з № 1 по № 39) площею 568,2 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 12-В.

Частиною 4 статті 319 Цивільного кодексу України визначено, що власність зобов'язує.

Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 Цивільного кодексу України).

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З аналізу наведених положень Цивільного кодексу України та законів України в їх системному взаємозв'язку суд вбачає, що кожний власник квартири (нежитлового приміщення) у багатоквартирному будинку є одночасно співвласником спільного майна такого будинку, зокрема, приміщень загального користування та прибудинкової території.

Обов'язок утримання зазначеного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства, зокрема, статті 322 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

При цьому, системний аналіз приписів статей 10, 13, 15, 16, 17, 20, 23 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» дозволяє зробити висновок про те, що зазначений закон передбачає комплекс взаємопов'язаних прав та обов'язків власників квартир та об'єднання співвласників, які в кінцевому мають забезпечити належне функціонування та утримання співвласниками житлового будинку їхньої спільної часткової власності. Зокрема, праву об'єднання в особі його загальних зборів, на встановлення порядку сплати, переліку та розміру внесків і платежів (статті 10, 16 Закону) кореспондує обов'язок співвласника виконувати рішення статутних органів об'єднання, своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, частка яких визначається пропорційно до загальної площі квартири (статті 15, 20 Закону).

Тобто, обов'язок утримання зазначеного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому, витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об'єднанні співвласників багатоквартирного будинку.

Викладеним спростовуються доводи відповідача про регулювання спірних правовідносин виключно умовами укладеного між сторонами договору відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя від 01.05.2014. Даний договір визначає основні засади відносин між власником та управителем. При цьому, взаємні доводи та заперечення сторін щодо дотримання порядку пролонгації договору від 01.05.2014 судом не розглядаються в межах даної справи, оскільки не стосуються предмету спору. Обов'язок відповідача сплачувати внески та платежі на утримання багатоквартирного будинку встановлено законом, а повноваження щодо визначення порядку сплати, переліку та розмірів таких внесків і платежів співвласників віднесено до виключної компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку.

Зі змісту наданих суду заперечень вбачається, що фактично відповідач оспорює правомірність рішень загальних зборів співвласників, оформлених протоколами № 5 від 19.11.2014, № 7 від 27.04.2017 та № 9 від 14.12.2017, у тому числі з підстав затвердження завищеного тарифу, допущення помилок при затвердженні кошторисів та застосування при розрахунках невірних площ приміщень.

Однак, суд відхиляє такі посилання відповідача, адже оскарження зазначених рішень загальних зборів ОСББ не є предметом спору в даній справі.

Право на оскарження рішення загальних зборів співвласників закріплено у частині 8 статті 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку». Проте, матеріали справи не містять доказів визнання недійсними в судовому порядку, у тому числі за позовом відповідача, рішень загальних зборів співвласників, оформлених протоколами № 5 від 19.11.2014, № 7 від 27.04.2017 та № 9 від 14.12.2017.

Посилання відповідача на висновки судів у справі № 64/402 також є необґрунтованими та не мають преюдиційного значення для даної справи, оскільки зроблені за інших фактичних обставин та іншого нормативно-правового регулювання.

На спростування доводів відповідача про недоведення позивачем обставин фактичного надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території суд зазначає, що підставою позову у даній справі є саме невиконання відповідачем як співвласником своїх обов'язків зі сплати ОСББ внесків та платежів у розмірах, затверджених загальними зборами ОСББ, рішення яких відповідно до вимог статті 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» є обов'язковими для всіх співвласників.

При цьому, кошти, які позивач просить стягнути з відповідача - це частина платежів і внесків за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 на утримання як самого будинку (від даху до підземних комунікацій), прибудинкової території, майбутніх ремонтів і переоснащень спільного майна ОСББ, тому спір у даній справі не пов'язаний із документальним підтвердженням надання ОСББ послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що спростовує доводи відповідача про необхідність перевірки судом документального підтвердження понесення позивачем витрат з надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території (див. постанови Верховного суду від 22.05.2018 у справі № 910/12065/17, від 17.07.2018 у справі № 910/6356/16).

Наразі судом також не приймаються до уваги подані відповідачем заяви свідків ОСОБА_3 від 23.01.2019 та ОСОБА_4 від 22.01.2019, які надали пояснення щодо неналежного та не в повному обсязі, на їх думку, утримання ОСББ багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Такі доводи можуть бути прийнятними при затвердженні кошторису і прийнятті відповідних рішень загальними зборами ОСББ. Окрім того, законом та положеннями Статуту ОСББ визначено порядок здійснення ревізійною комісією ОСББ контролю за фінансово-господарською діяльністю правління об'єднання. В свою чергу, предметом розгляду даної справи є виключно вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла на підставі рішень загальних зборів ОСББ, які були прийняті, є чинними та підлягають обов'язковому виконанню співвласниками будинку.

До того ж, як правильно зазначає сам відповідач, кошторис ОСББ затверджується на наступний період, а не на період, який минув. Тобто, співвласник зобов'язаний сплачувати внески та платежі на утримання багатоквартирного будинку щомісячно згідно з кошторисом, який затверджений загальними зборами ОСББ на поточний рік (або також на наступні, якщо іншого рішення не буде прийнято), що саме по собі виключає можливість надання об'єднанням доказів витрат, які ще не були понесені.

З приводу тверджень відповідача про відсутність у нього обов'язку оплачувати послуги, якими він не користується (послуги консьєржа, обслуговування ліфту тощо), господарський суд повторно наголошує, що витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками незалежно від факту використання ними такого спільного майна (оскільки власність зобов'язує, та зважаючи на інтереси інших співвласників будинку). Затвердження загальними зборами ОСББ єдиного тарифу як для власників квартир, так і для власників нежитлових приміщень узгоджується з виключною компетенцією загальних зборів ОСББ затверджувати розміри внесків та платежів на утримання багатоквартирного будинку за результатами голосування співвласників будинку. Відповідач, в свою чергу, також не позбавлений права та можливості приймати участь у затвердженні відповідного тарифу шляхом участі у голосуванні на загальних зборах ОСББ.

Наведені вище висновки суду підтверджуються також актуальною правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена, зокрема, в постановах від 06.07.2018 у справі № 910/582/17, від 11.05.2018 у справі № 922/3087/17, від 22.02.2018 у справі № 910/11312/17.

Ураховуючи вищевикладене, при вирішенні даного спору господарському суду належить перевірити нараховані позивачем спірні суми на відповідність їх розмірам внесків та платежів, які були затверджені рішеннями загальних зборів ОСББ «Дім Комфорт», з урахуванням зроблених відповідачем часткових оплат.

Відповідно статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, статтею 530 Цивільного кодексу України не визначена форма пред'явлення вимоги кредитором, відтак останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. Настання строку виконання договору щодо оплати пов'язується із днем, коли боржник отримав вимогу.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог, позивачем було нараховано до сплати відповідачем внески та платежі на утримання багатоквартирного будинку (пропорційно до площі належних відповідачу приміщень - 1 159,9 кв. м.) за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 на загальну суму 93 450,33 грн, з яких:

борг станом на 01.01.2017 - 1 168,09 грн ( з яких: 124,06 грн - за листопад 2016 року (рахунок на оплату № 39 від 05.12.2016), 1 044,03 грн - за грудень 2016 року (рахунок на оплату № 8 від 10.01.2017);

за січень 2017 року - 1 044,03 грн (згідно з договором від 01.05.2014);

за лютий 2017 року - 1 044,03 грн (згідно з договором від 01.05.2014);

за березень 2017 року - 1 044,03 грн (згідно з договором від 01.05.2014);

за квітень 2017 року - 1 044,03 грн (згідно з договором від 01.05.2014);

на підставі протоколів загальних зборів ОСББ «Дім Комфорт» № 5 від 19.11.2014 та № 7 від 27.04.2017:

за травень 2017 року - 2 087,83 грн (рахунок на оплату № 21 від 07.06.2017);

за червень 2017 року - 2 087,83 грн;

за липень 2017 року - 2 087,83 грн (рахунок на оплату № 32 від 04.08.2017, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 195);

за серпень 2017 року - 2 087,83 грн (рахунок на оплату № 36 від 07.09.2017, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 770);

за вересень 2017 року - 2 087,83 грн (рахунок на оплату № 41 від 05.10.2017);

за жовтень 2017 року - 2 087,83 грн (рахунок на оплату № 45 від 02.11.2017, поштове відправлення № 560, вручено 09.11.2017);

за листопад 2017 року - 2 087,83 грн (рахунок на оплату № 52 від 06.12.2017, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 681);

за грудень 2017 року - 2 087,83 грн (рахунок на оплату № 2 від 02.01.2018);

на підставі протоколів загальних зборів ОСББ «Дім Комфорт» № 7 від 27.04.2017 та № 9 від 14.12.2017:

за січень 2018 року - 5 950,29 грн (рахунок на оплату № 06 від 05.02.2018, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 043);

за лютий 2018 року - 5 950,29 грн (рахунок на оплату № 11 від 15.03.2018, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 328);

за березень 2018 року - 5 950,29 грн (рахунок на оплату № 16 від 04.04.2018, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 336);

за квітень 2018 року - 5 950,29 грн (рахунок на оплату № 20 від 07.05.2018, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 344);

за травень 2018 року - 5 950,29 грн (рахунок на оплату № 29 від 05.06.2018, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 352);

за червень 2018 року - 5 950,29 грн (рахунок на оплату № 33 від 06.07.2018, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 360);

за липень 2018 року - 5 950,29 грн (рахунок на оплату № 36 від 06.08.2018, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 379);

за серпень 2018 року - 5 950,29 грн (рахунок на оплату № 42 від 05.09.2018, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 387);

за вересень 2018 року - 5 950,29 грн (рахунок на оплату № 46 від 04.10.2018);

за жовтень 2018 року - 5 950,29 грн (рахунок на оплату № 53 від 06.11.2018, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 409);

за листопад 2018 року - 5 950,29 грн (рахунок на оплату № 58 від 13.12.2018, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 417);

за грудень 2018 року - 5 950,29 грн (рахунок на оплату № 2 від 08.01.2019, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 425).

Матеріалами справи підтверджується, що у спірний період виставлені позивачем рахунки оплачувались відповідачем частково, а саме здійснювались щомісячні плати в сумі 1 044,03 грн, як це передбачалось умовами договору від 01.05.2014, однак без врахування рішень загальних зборів співвласників, оформлених протоколами № 5 від 19.11.2014, № 7 від 27.04.2017 та № 9 від 14.12.2017. Зокрема, відповідачем були здійсненні наступні оплати:

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 1727 від 30.03.2017 (з призначенням платежу «за грудень 2016 року»);

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 1729 від 30.03.2017 (з призначенням платежу «за січень 2017 року»);

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 1730 від 30.03.2017 (з призначенням платежу «за лютий 2017 року»);

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 1821 від 21.07.2017 (з призначенням платежу «за березень 2017 року»);

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 1823 від 21.07.2017 (з призначенням платежу «за квітень 2017 року»);

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 1824 від 21.07.2017 (з призначенням платежу «за травень 2017 року»);

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 1844 від 31.08.2017 (з призначенням платежу «за червень 2017 року»);

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 1845 від 31.08.2017 (з призначенням платежу «за липень 2017 року»);

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 1864 від 31.10.2017 (з призначенням платежу «за серпень 2017 року»);

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 1865 від 31.10.2017 (з призначенням платежу «за вересень 2017 року»);

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 1875 від 28.12.2017 (з призначенням платежу «за жовтень 2017 року»);

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 1877 від 28.12.2017 (з призначенням платежу «за листопад 2017 року»);

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 1889 від 20.02.2018 (з призначенням платежу «за грудень 2017 року»);

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 1902 від 12.04.2018 (з призначенням платежу «за січень 2018 року»);

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 1904 від 27.04.2018 (з призначенням платежу «за лютий 2018 року»);

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 1905 від 27.04.2018 (з призначенням платежу «за березень 2018 року»);

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 1909 від 26.06.2018 (з призначенням платежу «за квітень 2018 року»);

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 1910 від 11.07.2018 (з призначенням платежу «за травень 2018 року»);

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 1913 від 25.07.2018 (з призначенням платежу «за червень 2018 року»).

Також судом встановлено, що після звернення позивача до суду з даним позовом (30.10.2018) відповідачем було здійснено наступні платежі:

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 1930 від 06.11.2018 (з призначенням платежу «за липень 2018 року»);

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 1931 від 06.11.2018 (з призначенням платежу «за серпень 2018 року»);

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 1932 від 06.11.2018 (з призначенням платежу «за вересень 2018 року»);

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 492 від 30.11.2018 (з призначенням платежу «за жовтень 2018 року»);

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 529 від 26.12.2018 (з призначенням платежу «за листопад 2018 року»);

на суму 1 044,03 грн згідно з платіжним дорученням № 539 від 27.12.2018 (з призначенням платежу «за грудень 2018 року»).

Суд зазначає, що вказані відповідачем в платіжних документах призначення платежів не спростовують існування заборгованості за відповідні місяці (у тому числі і за грудень 2016 року), зважаючи на те, що оплати здійснювались не в повному обсязі та зараховувались позивачем в погашення боргу в хронологічному порядку.

При перевірці розрахунку позовних вимог, який доданий до заяви про збільшення позовних вимог від 25.01.2019, судом встановлено, що усі вказані вище оплати на загальну суму 26 100,75 грн були враховані позивачем при визначенні остаточної суми заборгованості в розмірі 67 349,58 грн (93 450,33 грн - 26 100,75 грн = 67 349,58 грн), у зв'язку з чим підстави для закриття провадження в частині вимог (у зв'язку з погашенням спірної заборгованості після відкриття провадження) відсутні.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, за визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Разом з цим, всупереч викладеним вище нормам закону, відповідачем не було спростовано наданих позивачем доказів, зокрема, не надано до матеріалів справи будь-яких належних та допустимих доказів сплати заборгованості, яка утворилась за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, в розмірі 67 349,58 грн.

Щодо посилань відповідача на самостійно укладені ним договори про обслуговування установок пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу, контрагентами за якими є ПП «БЕСТ-АС», ТОВ «Сі Ес Сістемс», ТОВ «Кольт», договору підряду на капітальний ремонт асфальтобетонного покриття від 04.09.2015 з ПАТ «Трест Київпідземшляхбуд-2», договору на ремонт ганків від 08.08.2017 з ТОВ «Триград БК», договору по улаштуванню укосів від 18.12.2014, договорів на прибирання приміщення та прилеглої території з ОСОБА_5 господарський суд зазначає, що кожний суб'єкт господарювання самостійно визначає коло осіб, з якими він прагне вступити у договірні відносини. За висновками суду, наведені вище правочини були укладені відповідачем з метою забезпечення господарської діяльної останнього, зокрема з метою покращення умов праці та належного утримання нежитлових приміщень. При цьому, понесені відповідачем витрати на виконання таких договорів не спростовують обов'язку ТОВ «ФК «Укрреставрація» сплачувати до ОСББ обов'язкові внески та платежі на утримання багатоквартирного будинку.

При цьому, суд зауважує, що як передбачено у пункті 2 розділу IV Статуту ОСББ «Дім Комфорт», загальні збори співвласників можуть прийняти рішення про списання боргів співвласників у разі виконання ними робіт, необхідних для утримання спільного майна. З матеріалів справи не вбачається, що загальними зборами співвласників будинку приймалось рішення про списання спірної заборгованості відповідача.

Обставини виконання сторонами договору підряду асфальто-бетонного покриття прибудинкової території від 07.09.2015, а також посилання відповідача на обставини залиття належних йому нежитлових приміщень судом не розглядаються, оскільки такі обставини не входять до предмету доказування у даній справі.

У даному випадку господарський суд виходить із законодавчо визначеного обов'язку відповідача як власника приміщень загальною площею 1 159,9 кв. м. в будинку, де створено об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, сплачувати внески та платежі. Оскільки відповідач покладені на нього Законом та статутом ОСББ обов'язки не виконав у повному обсязі, за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 не сплатив внески на суму 67 349,58 грн, визначені загальними зборами членів ОСББ «Дім Комфорт», чим порушив права інших членів ОСББ «Дім Комфорт», власників житлових та нежитлових приміщень, які несуть витрати по утриманню будинку в належному стані, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення спірної заборгованості у заявленій позивачем сумі.

Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань. Аналогічні висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц.

Відтак, позивачем правомірно застосовано до спірних правовідносин положення статті 625 Цивільного кодексу України, адже нездійснення відповідачем платежів, пов'язаних з утриманням належного йому на праві спільної сумісної власності майна (спільного майна будинку), є за своєю суттю порушенням грошового зобов'язання, яке виникло на підставі закону.

Враховуючи, що господарським судом на підставі поданих доказів були встановлені обставини прострочення виконання відповідачем зобов'язань зі сплати внесків на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку за період з січня 2017 року по грудень 2018 року на суму 67 349,58 грн, вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, ґрунтуються на нормах закону.

При цьому, як вбачається з постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2018 у справі № 910/582/17, щодо посилання скаржника в касаційній скарзі на те, що судами не досліджено чи були встановлені будь-які строки сплати внесків і платежів за редакцією статуту позивача, колегією суддів зазначено, що законодавством, в будь-якому випадку, покладено на співвласника обов'язок своєчасної сплати відповідних платежів, які є щомісячними. Нарахування ж інфляційних втрат та 3% річних позивачем, як враховано судами попередніх інстанцій, здійснено з наступного місяця після початку періоду стягнення заборгованості. Тому зазначені посилання не можуть бути підставою для скасування законного рішення суду.

Окрім того, судом встановлено, що відповідачу направлялись рахунки на оплату у спірний період, які відповідач оплачував щомісячно - частково. Наразі станом на момент вирішення спору по суті, з урахуванням положень ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, строк виконання відповідачем зобов'язання з оплати внесків за спірний період настав.

Відтак, обґрунтованим є нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, починаючи з наступного місяця після початку періоду стягнення заборгованості. Водночас, позивачем помилково нараховано вказані суми на поточну заборгованість за відповідні місяці.

За перерахунком суду, враховуючи здійснені відповідачем часткові оплати, сума 3 % річних за прострочення платежів за період з грудня 2016 року (борг на початок періоду 1 168,09 грн) по листопад 2018 року, що нарахована за період 01.01.2017 по 31.12.2018 (період, який визначено позивачем) складає 1 264,72 грн, а відповідні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При здійсненні судом перерахунку заявленої до стягнення суми інфляційних втрат, судом встановлено, що сума інфляційних втрат за прострочення платежів за період з грудня 2016 року (борг на початок періоду 1 168,09 грн) по листопад 2018 року, що нарахована за період з січня 2017 року по грудень 2018 року (період, який визначено позивачем), становить 4 245,17 грн, а відповідні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи наведене, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дім Комфорт» та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрреставрація» заборгованості зі сплати внесків на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку в розмірі 67 349,58 грн, 3 % річних в сумі 1 264,72 грн та інфляційних втрат в сумі 4 245,17 грн.

Інша частина позовних вимог (про стягнення 3 % річних в сумі 165,46 грн та інфляційних втрат в сумі 560,33 грн) не підлягає задоволенню з викладених вище підстав.

Розподіл судових витрат.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 744,62 грн. Судовий збір за розгляд вимог, які залишено судом без задоволення, в сумі 17,38 грн залишається за позивачем.

Також судом встановлено, що 13.09.2018 між Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Дім Комфорт» та Адвокатським бюро «Коваль Оксани Сергіївни» укладено договір № 13/09/18 про надання правової допомоги, за умовами якого клієнт доручив, а адвокатське об'єднання прийняло на себе обов'язки представляти права і законні інтереси клієнта в суді та здійснювати професійну діяльність адвоката у справі щодо стягнення заборгованості з ТОВ «Фінансова компанія «Укрреставрація».

Згідно з пунктом 4.2 договору від 13.09.2018 (в редакції додаткової угоди № 1 від 13.12.2018) гонорар адвокатського бюро складає 3 200,00 грн та включає оплату за підготовку і подання до Господарського суду міста Києва позовної заяви до ТОВ «Фінансова компанія «Укрреставрація» (вартістю 1 600,00 грн), підготовка відповіді на відзив ( 1 600,00 грн). У додатковій угоді № 2 від 21.01.2019 до договору від 13.09.2018 клієнт та адвокатське бюро погодили надання додаткової правової допомоги на суму 2 400,00 грн. Додатковими угодами № 3 від 04.02.2019 та № 4 від 01.03.2019 адвокатське бюро та клієнт погодили вартість послуг за представництво клієнта в суді у судових засіданнях 20.02.2019 (800,00 грн) та 13.03.2019 (800,00 грн).

Представником позивача надано суду ордер серії ВЛ № 000,044459 на надання правової допомоги, виданий 26.10.2018 на ім'я адвоката Коваль Оксани Сергіївни, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_1, виданого 20.08.2012 Волинською обласною КДКА.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 7 200,00 грн адвокатом подано до суду копії платіжних доручень № 354 від 28.09.2018 на суму 2 400,00 грн, № 426 від 17.12.2018 на суму 800,00 грн, № 471 від 23.01.2019 на суму 2 400,00 грн, № 510 від 06.03.2019 на суму 800,00 грн, № 509 від 06.03.2019 на суму 800,00 грн, акти здавання-приймання наданих послуг від 13.12.2018, від 21.01.2019, від 26.02.2019, від 04.03.2019, а також детальний опис робіт (наданих послуг) на суму 7 200,00 грн.

Одночасно з цим, відповідачем заявлено про понесення ним витрат на професійну правничу допомогу згідно з договором на надання правової допомоги № 1/16 від 29.03.2016, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрреставрація» та Адвокатським об'єднанням «ЮРДАНА».

Представником відповідача надано суду ордер серії КВ № 420572 на надання правової допомоги, виданий 29.05.2018 на ім'я адвоката Полонської Наталії Михайлівни та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії НОМЕР_2, виданого 08.04.2016 Радою адвокатів Чернігівської області.

На підтвердження понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 13 000,00 грн адвокатом подано до суду копію платіжного доручення № 494 від 04.12.2018 на суму 5 000,00 грн, акт прийому-передачі наданих послуг від 04.12.2018 на суму 5 000,00 грн, звіт про надані правничі послуги у справі № 910/14526/18 від 04.12.2018, копію платіжного доручення № 574 від 29.01.2019 на суму 3 000,00 грн, акт прийому-передачі наданих послуг від 29.01.2019 на суму 3 000,00 грн, звіт про надані правничі послуги у справі № 910/14526/18 від 29.01.2019, копію платіжного доручення № 607 від 27.02.2019 на суму 5 000,00 грн, акт прийому-передачі наданих послуг від 27.02.2019 на суму 5 000,00 грн, звіт про надані правничі послуги у справі № 910/14526/18 від 27.02.2019,

За приписами статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат, зокрема: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. ч. 2, 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, відповідно до частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За висновками суду, відповідачем не було доведено неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, понесених позивачем, а позивачем не висловлено заперечень проти суми витрат, заявленої відповідачем. Тому, такі витрати підлягають розподілу між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме: позивачу підлягають відшкодуванню витрати в сумі 7 128,98 грн (72 859,47 грн х 7 200,00 грн / 73 585,26 грн = 5 544,77 грн), а відповідачу - витрати, сума яких пропорційна позовним вимогам, залишеним судом без задоволення, що становить 128,22 грн (725,79 грн х 13 000,00 грн / 73 585,26 грн = 128,22 грн).

У частині 11 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

У даному випадку господарський суд вважає за необхідне здійснити зустрічне зарахування судових витрат, які підлягають відшкодуванню позивачу та відповідачу, внаслідок якого стягнути з відповідача на користь позивача різницю в сумі 7 161,17 грн (1 744,62 грн + 7 128,98 грн - 128,22 грн = 8 745,38 грн).

Керуючись ст. ст. 126, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дім Комфорт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрреставрація» про стягнення 73 585,26 грн - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрреставрація» (04080, м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 1-3, літера А; ідентифікаційний код 33193413) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дім Комфорт» (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 12-В; ідентифікаційний код 37017439) заборгованість зі сплати внесків на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку в розмірі 67 349 (шістдесят сім тисяч триста сорок дев'ять) грн 58 коп., 3 % річних в сумі 1 264 (одна тисяча двісті шістдесят чотири) грн 72 коп., інфляційні втрати в розмірі 4 245 (чотири тисячі двісті сорок п'ять) грн 17 коп. та судові витрати в сумі 8 745 (вісім тисяч сімсот сорок п'ять) грн 38 коп.

3. У задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних в сумі 165,46 грн та інфляційних втрат в сумі 560,33 грн - відмовити.

4. Інші судові витрати, понесені учасниками справи, залишити за позивачем та відповідачем відповідно.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15.03.2019.

Суддя В.В. Князьков