Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1119/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводи С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, вул. А. Сахарова, 23 А, м. Івано-Франківськ, 76014

до відповідача: Косівського районного підприємства "Райагроліс", вул. Незалежності, 48-б, с. Смодна, Косівський район, Івано-Франківська область, 78607

про стягнення шкоди заподіяної державі внаслідок порушення норм лісового законодавства в сумі 203 729 грн 53 к.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - завідувач юридичного сектору, (доручення № 02-12/12 від 03.01.2019 року)

від відповідача: ОСОБА_2 - адвокат, (договір про надання правової допомоги у господарських справах № 8/2019 від 04.02.2019 року; посвідчення адвоката № 773; ордер серія ІФ № 009601 від 04.02.2019 року)

установив: Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області (далі позивач) звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Косівського районного підприємства "Райагроліс" (далі відповідач) про стягнення шкоди заподіяної державі внаслідок порушення норм лісового законодавства в сумі 203 729 грн 53к.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем вимог законодавства в частині незабезпечення охорони та захисту лісових насаджень, допустило самовільну рубку, на підпорядкованій йому території, не забезпечило збереження не призначених для рубки дерев, не здійснило комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів, незаконних рубок, не запобігало порушенням законодавства у сфері охорони захисту, використання та відтворення лісів, своєчасно не виявлено таких порушень і не вжило відповідних заходів щодо їх усунення, допустило незаконну рубку дерев та їх пошкодження, що спричинило шкоду на суму 203 729 грн 53 к. Вказані факти відображені в Актах Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів від 20.07.2018 та від 10.12.2018 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві (вх.№19993/18 від 21.12.18) та відповіді на відзив на позовну заяву (вх.№1001/19 від 18.01.19) і просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (вх.№597/19 від 14.01.19) та просить суд в позові відмовити.

Свої заперечення мотивує, тим, що Косівське РП "Райагроліс" не є правопорушником, що підтверджується відсутністю будь яких рішень суду чи постанови про правопорушення щодо висвітлених у позові обставини. При цьому відповідач вказує, що в матеріалах перевірок, так само як в матеріалах справи не має доказів про склад правопорушення відповідача щодо незаконної рубки дерев, а висновки викладені у актах позапланової перевірки не породжують юридичних наслідків відповідальності. Відповідач вказує на те, що у незаконній рубці дерев має нести відповідальність саме винна особа, а не підприємство, як постійний лісокористувач.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

Державною екологічною інспекцією в Івано-Франківській області (позивач по справі) з 17.07.2018 року по 20.07.2018 року проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) за додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища на території лісового фонду Яворівського лісництва Косівського РП "Райагроліс".

За результатами проведення перевірки складено акт позапланової перевірки від 20.07.2018, яким виявлено низку порушень та розраховано розмір шкоди.

Згідно розрахунку розмір шкоди, що проведений відповідно до Постанови КМУ від 23.07.2008 р. №665" з урахуванням індексації минулих років по місцю перевірки вищеназваного лісництва, підпорядкованих Косівського РП "Райагроліс", розраховано шкоду в розмірі 27 966 грн. 47 к. за виявлені порушення:

- у кварталі 16 вид.101 - незаконну рубку 1сухостійкого дерева породи ялина з діаметром пня -54 см та 1 сироростучого дерева породи ялина діаметром пня 18см.;

- у кварталі 16 вид 45 пл.2,5га ВСР-2017 - незаконну рубку 2 сухостійких дерев породи ялина з діаметром пня -45, 32 см та 1 сироростучого дерева породи ялина з діаметром пня 18 см.

24 липня 2018 року Державною екологічною інспекцією в Івано-Франківській області відповідачу надіслано претензію №35/18 про сплату шкоди заподіяної державі внаслідок незаконної рубки дерев в сумі 27 966 грн 47к., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

16 серпня 2018 року працівником (майстер лісу ОСОБА_3В.) Косівського РП "Райагроліс" добровільно відшкодувано шкоду в сумі 12 000грн 00к., про що свідчить квитанція №0.0..1.

Станом на 21 грудня 2018 року невідшкодовано суму 15 966 грн 47к.

Державною екологічною інспекцією в Івано-Франківській області з 06.12.2018 року по 10.12.2018 року проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) за додержанням суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища на території лісового фонду Яворівського лісництва Косівського РП "Райагроліс".

За результатами проведення перевірки складено акт позапланової перевірки від 10.12.2018, яким виявлено низку порушень (незаконну рубку дерев) та розраховано розмір шкоди.

Згідно розрахунку розмір шкоди, що проведений відповідно до Постанови КМУ від 23.07.2008 року №665 з урахуванням індексації минулих років по місцю перевірки вищеназваного лісництва, підпорядкованих Косівського РП "Райагроліс", розраховано шкоду в розмірі 187 763 грн 06 к. за виявлені порушення, а саме:

- у кварталі 26 вид 16 - незоконну рубку 12 сироростучих дерев породи ялина з діаметром пня 50, 60, 58, 56, 56, 56, 62, 60, 63, 96, 56, 68 см.

11 грудня 2018 року Державною екологічною інспекцією в Івано-Франківській області відповідачу надіслано претензію №69/18 про сплату шкоди заподіяної державі внаслідок незаконної рубки дерев в сумі 187 763 грн 06 к., яку підприємство отримало 17.12.2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, долучене до матеріалів справи.

Проте, станом на 20 грудня 2018 року претензія не задоволена.

Таким чином, загальний залишок невідшкодованої суми становить 203 729 грн 53к., що зумовило позивача звернутись з позовом до суду.

Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача шкоди, заподіяної лісу внаслідок порушення норм лісового та природоохоронного законодавства.

Статтею 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено у статті 1166 ЦК України, з аналізу якої вбачається, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2 статті 1166 ЦК України).

Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК України необхідно довести такі елементи:

1) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії;

2) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо);

3) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки заподіювач шкоди.

4) вина особи, що завдала шкоду.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Положеннями статті 63 ЛК України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 64 ЛК України, підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані здійснювати охорону лісів від незаконних рубок та інших пошкоджень.

Відповідно до статті 86 ЛК України, організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб.

Згідно статті 69 Лісового кодексу України спеціальним дозволом на використання лісових ресурсів в межах виділеної лісової ділянки є лісорубний квиток.

Пунктом 2 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 р. №761 " Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів" передбачено , що лісорубний або лісовий квиток є основним документом, на підставі якого здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів.

Відповідно до ч.2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 р. №17 , визнається незаконною порубка дерев і чагарників вчинена без відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені в дозволі; порід, вирубку яких заборонено.

Оскільки Косівським РП "Райагроліс" не виписано лісорубних квитків на вирубку дерев у відповідному кварталі та лісових ділянках, та не забезпечено охорону лісу від незаконних рубок, обов'язок якого саме покладено на відповідача, як постійного лісокористувача, то саме це підприємство повинно відшкодувати шкоду заподіяну лісу незаконним вирубуванням дерев.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Лісового кодексу України, постійні лісокористувачі зобов'язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Пунктом 5 частини 2 статті 105 ЛК України передбачено, що відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Відповідно до статті 107 ЛК України, підприємства, установи, організації зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.

Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.

Таким чином, обов'язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов'язків, в тому числі у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев.

Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.

Відповідачем не доведено, що він на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства забезпечив охорону і збереження лісу на підвідомчій території від незаконної вирубки дерев, а також відсутність вини в такій бездіяльності (діях) його працівників. Тобто проявом його протиправної бездіяльності є незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев.

Наведене вище спростовує твердження відповідача про відсутність його вини, як лісокористувача у заподіянні шкоди.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач як лісокористувач не забезпечив охорону і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, внаслідок чого було допущено самовільну вирубку лісу невстановленими третіми особами, чим заподіяно матеріальну шкоду лісовому фонду України.

Факт незаконної порубки дерев, внаслідок чого лісу завдано шкоду, підтверджено складеним за наслідками перевірки актами від 20.07.18 та від 10.12.2018 року, які є чинними на час вирішення спору та підписані представником відповідача без жодних зауважень, а також відсутність у матеріалах справи виписаних лісорубних квитків на спеціальне використання лісових ресурсів.

Щодо твердження відповідача про те, що висновки, викладені у акті перевірки не породжують обов'язкових юридичних наслідків для відшкодування шкоди, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.6 ст.7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" за результатами здійснення планового позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.

Відповідно до п.1.4. Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №464 від 10.09.2008 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2009 року за №181/16034 акт перевірки - це документ, який фіксує факт проведення планової, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

В спірному випадку, актами перевірки від 20.07.2018 року та від 10.12.2018 року зафіксовані фактичні дані про протиправні діяння і порушення природоохоронного законодавства, а саме незаконна рубка дерев на території лісового фонду Яворівського лісництва Косівського РП "Райагроліс", тобто акти перевірки є документами, які можуть використовуватися в господарському провадженні як доказ.

З огляду на вимоги частин 1,3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частина 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а також і постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень (пошкодженню дерев) внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов'язків. Тобто, проявом їх протиправної бездіяльності є незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев (пошкодження дерев) невстановленими особами.

Відповідач, як лісокористувач, не забезпечив охорону і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, внаслідок чого було допущено самовільну вирубку лісу невстановленими третіми особами, чим заподіяно матеріальну шкоду лісовому фонду України у зв'язку із чим нанесено шкоду лісу та навколишньому природному середовищу в сумі 203 729 грн. 53 коп.

Крім того, суд зазначає, що у випадку встановлення винних у вирубці лісу третіх осіб відповідач може стягнути з них завдану шкоду заявивши, цивільний позов у кримінальній справі чи в окремому позовному провадженні.

З аналізу наведеного вище, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та таких, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" , ст.19, 63, 64, 69, 86, 105, 107 Лісового кодексу України, ст. 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 73, 74, 77, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області до Косівського районного підприємства "Райагроліс" про стягнення шкоди заподіяної державі внаслідок порушення норм лісового законодавства в сумі 203 729,53 грн. - задовольнити.

Стягнути з Косівського районного підприємства "Райагроліс" (вул. Незалежності, 48-б, с. Смодна, Косівський район, Івано-Франківська область, 78607, код 13658480) на користь Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області (вул. А. Сахарова, 23 А, м. Івано-Франківськ, 76014, код 37952307) - 203 729 грн 53 к. (двісті три тисячі сімсот двадцять дев'ять гривень п'ятдесят три копійки) шкоди заподіяної державі внаслідок порушення норм лісового законодавства та 3 055 грн 94к. (три тисячі п'ятдесят п'ять гривень дев'яносто чотири копійки) - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного Господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.03.2019

Суддя Фанда О. М.