ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2019 р. м. Київ Справа № 911/2019/18

Розглянувши матеріали справи за позовом Фізичної особи-підприємця Лисової Ірини Василівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МОФ»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕККІТТ БЕНКІЗЕР ХАУСХОЛД ЕНД ХЕЛС КЕР Україна»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕФКО Україна»

про стягнення 327 473,68 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

За участю представників:

позивача: Рогачов Ю.М.

вiдповiдача: Тищенко А.О.

третьої особи1: не з'явився

третьої особи2: не з'явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Фізичної особи-підприємця Лисової Ірини Василівни (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «МОФ» (надалі - відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕККІТТ БЕНКІЗЕР ХАУСХОЛД ЕНД ХЕЛС КЕР Україна» (надалі - третя особа1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕФКО Україна» (надалі - третя особа2) про стягнення 327 473,68 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.10.2018 року відкрито провадження у справі № 911/2019/18 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.11.2018 року.

До канцелярії суду 02.11.2018 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву б/н б/д.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.11.2018 року підготовче засідання відкладено на 27.11.2018 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.11.2018 року підготовче засідання у справі № 911/2019/18 відкладено на 13.12.2018 року.

До канцелярії суду 12.12.2018 року представником позивача подано відповідь на відзив б/н від 10.12.2018 року та представником третьої особи2 подано пояснення № u-105mv від 10.12.2018 року.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, у підготовче засідання 13.12.2018 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

У підготовчому засіданні 13.12.2018 року представник відповідача проти позовних вимог заперечував.

Треті особи 1-2, належним чином повідомлені про дату, час і місце підготовчого засідання, у підготовче засідання 13.12.2018 року не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що судом під час підготовчого судового засідання 13.12.2018 року вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд за результатами підготовчого засідання постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 10.01.2019 року.

До канцелярії суду 09.01.2019 року представником позивача подано письмові пояснення б/н від 09.01.2019 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.01.2019 року оголошено перерву у судовому засіданні на 31.01.2019 року.

До канцелярії суду 30.01.2019 року представником позивача подано письмові пояснення б/н від 30.01.2019 року.

У судовому засіданні 31.01.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача проти позову заперечував.

Треті особи 1-2, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 31.01.2019 року не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно зі ст. 217 Господарського процесуального кодексу України про закінчення з'ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

У судовому засіданні 31.01.2019 року суд закінчив з'ясування обставин та перевірку їх доказами та оголосив про перехід до судових дебатів, судове засідання призначено на 19.02.2019 року.

У судовому засіданні 19.02.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечував, представники третіх осіб не з'явились.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв'язку з чим, в судовому засіданні 19.02.2019 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, позивач - перевізник ФОП Лисова І.В., здійснював перевезення вантажу у відповідності до Договору про надання транспортно-експедиційних послуг (організації автомобільних перевезень вантажів) № L-OVL-28-07-2017 від 28.07.2017 року, заявки № 42 на дату подачі ТЗ 21.12.2017 року, укладеної із ТОВ «ЖЕФКО Україна», транспортних накладних CMR № 0044024 від 21.12.2017 року, № 0044025 від 21.12.2017 року.

Позивач в позові зазначає, що 26.12.2017 року о 2:46 год. транспортний засіб перевізника НОМЕР_5, водій ОСОБА_4, було зареєстровано і пропущено до місця прибуття, що розташоване на території Вантажного митного комплексу, що належить відповідачу та знаходиться за адресою: 08130, Україна, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Антонова, буд. 1-А з неушкодженим цілісним митним забезпеченням (пломбами), що підтверджується перепусткою.

Вранці 26.12.2017 року водієм було виявлено, що митне забезпечення (пломба) були пошкодженні, замок зник та пропало 59 коробів вантажу, про що було здійснено відповідне звернення до поліції.

Крадіжкою вантажу на території Вантажного митного комплексу, що належить відповідачу, позивачу було завдано збитків у розмірі вартості втраченого вантажу на суму 327 473,68 грн.

Зокрема, у зв'язку із втратою частини вантажу, позивач, як перевізник, отримав претензію №2018-001 від 24.01.2018 року від замовника перевезення - експедитора ТОВ «ЖЕФКО Україна», який в свою чергу отримав претензію від власника вантажу - вантажоодержувача «РЕККІТТ БЕНКІЗЕР ХАУСХОЛД ЕНД ХЕЛС КЕР Україна» на суму 327 473,68 грн. та погодився з нею.

Відповідні особи злучені до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на боці позивача.

Позивач зазначає, що у зв'язку з наведеними обставинами, ним відшкодовано суму збитків, завданих крадіжкою вантажу на території Вантажного митного комплексу, що належить відповідачу.

При цьому, позивач зазначає, що відповідач, як утримувач Вантажного митного комплексу, несе зобов'язання зі збереження транспортних засобів та вантажу, що прибули на його територію. Враховуючи, що відповідачем не було забезпечено недопущення несанкціонованого доступ до транспортного засобу та вантажу під час перебування на території Вантажного митного комплексу, позивач в позові зазначає, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу збитки, завдані таким несанкціонованим доступом до його транспортного засобу сторонніх осіб у розмірі 327 473,68 грн. у відповідності до вартості втраченого вантажу (що підтверджено копією інвойсу).

Позивач зазначає, що намагався врегулювати спір у досудовому порядку, однак надіслані на адресу відповідача претензії були залишені без задоволення.

В підтвердження викладених у позові обставин позивач надав оригінали для огляду та копії долучені до матеріалів справи: Договору про надання транспортно-експедиційних послуг (організації автомобільних перевезень вантажів) № L-OVL-28-07-2017 від 28.07.2017 року; Заявки № 42 на дату подачі ТЗ 21.12.2017 року; Додаткової угоди № 1 від 20.07.2018 року до Договору № L-OVL-28- 07-2017 від 28.07.2017 року; Додаткової угоди № 2 від 14.08.2018 року до Договору № L-OVL-28- 07-2017 від 28.07.2017 року; Товарно-транспортних накладних CMR № 0044024 від 21.12.2017 року, № 0044025 від 21.12.2017 року; Претензії власника вантажу експедитору № 870 від 12.01.2018 року; Відповіді на претензію експедитором № 2018-001 від 09.02.2018 року; Претензії експедитора до перевізника № 2018-001 від 24.01.2018 року; Претензії перевізника до власника вантажного комплексу № 1 від 15.02.2018 року; Відповіді власника вантажного комплексу ТОВ «МОФ» на претензію перевізника б/н від 27.03.2018 року; Інвойсу на втрачений вантаж № від 19.12.2017 року; Розрахунку власником вартості втраченого товару б/н б/д; Акту прийняття товару № 457 від 27.12.2017 року; Вантажної митної декларації №UA 125110/2017/456685 від 27.12.2017 року; Разової перепустки на територію вантажного комплексу № Імп 17 930 від 26.12.2017 року; Пояснення водія від 27.12.2017 року; Талону-повідомлення №94 від 28.12.2017 року; Довідки Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській обл.

Згідно з наданим позивачем розрахунком кількість втраченого товару: Артикул 8021400 - Nurofen 6's, НУРОФЕН тм, 200мг - 6912 шт.; Артикул 8053858 -Nurofen Forte, НУРОФЕН тм ФОРТЕ, 400мг - 1584 шт. Вартість втраченого товару згідно розрахунку власника вантажу, додатку до претензії, курс НБУ за 1 дол. США для перерахунку на дату оформлення вантажної митної декларації (27.12.2017 року): 27,944567 грн.; Артикул 8021400 - Nurofen 6's, НУРОФЕН тм, 200мг - 218476,91 грн., Артикул 8053858 - Nurofen Forte, НУРОФЕН тм. ФОРТЕ, 400мг - 108996,78 грн. Разом вартість втраченого товару складає: 218476,91 + 108996,78 = 327437,68 грн.

Таким чином, через неналежне виконання відповідачем прийнятого на себе зобов'язання були заподіяні збитки на загальну суму 327473,68 грн., які позивач просить в позові стягнути з відповідача.

Відповідач в ході розгляду спору проти позову заперечував, посилаючись на непідтвердженість в установленому порядку факту крадіжки товару саме на території Вантажного митного комплексу, оскільки відповідний факт не засвідчений в установленому порядку, нестача визначена без участі представників відповідача. Відповідачем додано до відзиву пояснення працівників митного комплексу та посилання на вибіркові дані відеозапису, що до автомобіля позивача ніхто не підходив.

Також, відповідач посилається на недотримання позивачем порядку контролю вантажу при його завантаженні та перевантаженні на складі в Польщі.

В додаткових поясненнях відповідач також посилався на порушення водієм перевізника пам'ятки, прописаної у Разовій перепустці, що тимчасово залишаючи територію ВМК, водії повинен повідомляти про це чергового по КПП (в разі необхідності залишати інформацію про зв'язок).

За наслідками розгляду спору судом встановлено, що згідно з умовами Договору про надання транспортно-експедиційних послуг (організації автомобільних перевезень вантажів) № L-OVL-28-07-2017 від 28.07.2017 року, заявки № 42 на дату подачі ТЗ 21.12.2017 року, укладеної із ТОВ «ЖЕФКО Україна», транспортних накладних CMR № 0044024 від 21.12.2017 року, № 0044025 від 21.12.2017 року, позивач прийняв на себе обов'язки за плату і за рахунок замовника організовувати виконання послуг, пов'язаних з перевезенням та обробленням вантажів в міжнародному та/або регіональному сполученні, а саме: організовувати виконання послуг пов'язаних із безперешкодним перевезенням вантажів автомобільним транспортом та оброблення вантажів, метою його доставки від пунктів відправлення до пунктів призначення на території України й інших держав.

Згідно Заявки № 42 позивачем було надано транспортний засіб НОМЕР_5, водій - ОСОБА_4, для перевезення вантажу (медикаменти) по маршруту м. Гарволін (Польща) - с. Мила (Україна).

Завантаження, згідно транспортних документів, було проведено у належному місті та відповідальними на те особами 21.12.2017 року. На підтвердження даного факту було складено Перевантажувальний акт (б/н від 21.12.2017) засвідчений підписом представника Відправника.

Згідно печаток на міжнародних товаро-транспортних накладних, 23.12.2017 року вищезазначений транспортний засіб перетнув Державний кордон України у пункті пропуску Дорохуск/Ягодин та продовжив рух до СК «МЛП-Чайка» для подальшого розмитнення та розвантаження. 26.12.2017 року транспортний засіб НОМЕР_5 заїхав на територію СК «МЛП-Чайка».

Як вбачається з Талону-перепустки на територію Вантажного митного комплексу № Імп 17 930 від 26.12.2017 року, транспортний засіб позивача заїхав на території Вантажного митного комплексу, що належить відповідачу та знаходиться за адресою: 08130, Україна, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Антонова, буд. 1-А з неушкодженим цілісним митним забезпеченням (з неушкодженими пломбами).

Як стверджує позивач, також підтверджується поясненнями замовника перевезення, вранці 26.12.2017 року водієм було виявлено, що митне забезпечення (пломба) були пошкодженні, замок зник та пропало 59 коробів вантажу, про що було в телефонному режимі повідомлено відповідального менеджера замовника перевезення та здійснено виклик поліції на територію вантажного терміналу (Київська область, Києво-Святошинський район, с.Чайки, вул. Антонова, 1 А).

Наведені обставини підтверджуються Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.12.2017 року, з якого вбачається, що під час перебування на території митного комплексу відповідача, позивачем було здійснено заяву до правоохоронних органів про крадіжку двох палет вантажу, що складає 59 коробів, у кількості 8496 шт.

Крім того, позивачем було надано Довідку від 27.12.2017 року, видану Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області про початок досудового розслідування кримінального провадження № 0007953 зач.1 ст.185 КК України, яким встановлено, що 26.12.2017 року невідома особа, шляхом пошкодження опломбувального троса проникла в напівпричеп № НОМЕР_2 транспортного засобу № НОМЕР_3, який перебував на території Вантажного митного комплексу «Чайка» (ТОВ «МОФ») за адресою: Києво-Святошинський район, село Чайки, вул. Антонова, 1-А, викрала ліки Нурофен та Нурофен Форте в кількості 8496 шт.

Про повідомлення співробітника Вантажного митного комплексу про подію, свідчать пояснення співробітників митного комплексу, зокрема старшого зміни ОСОБА_6, який повідомляє, що йому, як старшому зміни водієм було заявлено про пошкодження пломби та втрату двох палет вантажу.

При цьому, складання акту, на відсутності якого наголошує відповідач, стосується здійснення митного контролю, в той час, як матеріали справи містять достатньо доказів фіксації факту втрати вантажу, процедура якого окремо не врегульована правилами Вантажного митного комплексу.

Таким чином, як вбачається з обставин спору та підтверджується даними розслідування Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області факту крадіжки товару на території належного відповідачу Вантажного митного комплексу, і не спростовано відповідачем, автомобіль позивача прибув на територію Вантажного митного комплексу з неушкодженими пломбами і крадіжка виявлена саме у зв'язку з виявленням пошкодження пломб на території комплексу ВМК ТОВ «МОФ» с. Чайки.

Обставини щодо недогляду під час завантаження в Польщі не приймаються судом, оскільки не впливають на фактичні обставини діяльності Вантажного митного комплексу та виявлення факту крадіжки.

Щодо посилань відповідача на відповідальність перевізника за нестачу чи пошкодження вантажу, відповідні обставини мають значення під час здійснення перевезення, однак спірні правовідносини виникли під час перебування автомобіля перевізника на території ВМК, коли діяли правила митного комплексу.

Оскільки в позові заявлено про відповідальність зберігача, обставини щодо встановлення особи, винної в крадіжці Товару на території ВМК мають значення у правовідносинах щодо відшкодування збитків, на користь зберігача.

Статтею 442 Митного кодексу України визначено, що Вантажний митний комплекс - це ділянка території з комплексом будівель, споруд, інженерно-технічних засобів і комунікацій, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.

Згідно з ч. 2 ст. 443 Митного кодексу України визначено послуги, які надаються утримувачем вантажного митного комплексу особам, що переміщують товари через митний кордон України та передбачено, що Утримувач вантажного митного комплексу повинен обов'язково забезпечувати надання послуг із зберігання товарів, що переміщуються через митний кордон України, і транспортних засобів комерційного призначення.

Частиною 3 ст. 446 Митного кодексу України визначено обов'язки утримувача вантажного митного комплексу та передбачено, що Утримувач вантажного митного комплексу зобов'язаний: виключити можливість несанкціонованого доступу на територію комплексу сторонніх осіб, а також вилучення з його території товарів, що перебувають під митним контролем, і транспортних засобів комерційного призначення;

Також, за Технічними вимогами, яким повинен відповідати вантажний митний комплекс, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 07.04.2003 року за №476 (чинні на час виникнення спірних правовідносин), власник вантажного митного комплексу, автопорту, автотермінала забезпечує: виключення можливості несанкціонованого доступу сторонніх осіб на територію вантажного митного комплексу, автопорту, автотермінала; виключення можливості несанкціонованого вилучення з території вантажного митного комплексу, автопорту, автотермінала товарів і транспортних засобів, що перебувають під митним контролем.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Згідно з ч. 3 ст. 936 Цивільного кодексу України договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб'єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування.

Згідно з ч. 3 ст. 937 Цивільного кодексу України прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажодавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчує прийняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання.

Як визначено ст. 954 Цивільного кодексу України, положення цієї глави застосовуються до зберігання, яке здійснюється на підставі закону, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на розділ 3 глави 66 Цивільного кодексу України, забезпечення схоронності речі на території вантажного митного складу є спеціальним видом зберігання на підставі закону, який пов'язаний з особливостями здійснення митного контролю.

Відповідно до ст. 977 Цивільного кодексу України якщо зберігання автотранспортних засобів здійснюється суб'єктом підприємницької діяльності, такий договір є публічним. За договором зберігання транспортного засобу в боксах та гаражах, на спеціальних стоянках, зберігач зобов'язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою. Прийняття автотранспортного засобу на зберігання може посвідчуватись перепусткою.

Відповідно до ст. 950 Цивільного кодексу України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Відповідно до ст. 951 Цивільного кодексу України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

4. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

З дотриманням положень Договору про надання транспортно-експедиційних послуг між замовником перевезення та позивачем при здачі/прийманні доставленого вантажу було складено Акт №547 від 27.12.2017 про нестачу вантажу. Кількість та вартість нестачі вантажу складає: Згідно з наданим позивачем розрахунком кількість втраченого товару: Артикул 8021400 - Nurofen 6's, НУРОФЕН тм, 200мг - 6912 шт.; Артикул 8053858 - Nurofen Forte, НУРОФЕН тм ФОРТЕ, 400мг - 1584 шт. Вартість втраченого товару згідно розрахунку власника вантажу, додатку до претензії, курс НБУ за 1 дол. США для перерахунку на дату оформлення вантажної митної декларації (27.12.2017 року): 27,944567 грн.; Артикул 8021400 - Nurofen 6's, НУРОФЕН тм, 200мг - 218476,91 грн., Артикул 8053858 - Nurofen Forte, НУРОФЕН тм. ФОРТЕ, 400мг - 108996,78 грн. Разом вартість втраченого товару складає: 218476,91 + 108996,78 = 327437,68 грн.

Відшкодування відповідних збитків позивачем на користь замовника перевезення, який в свою чергу відшкодував відповідні збитки власнику вантажу, відбулось шляхом укладення Додаткових угод № 1, 2 до Договору про надання транспортно-експедиційних послуг про зарахування зустрічних вимог.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт заподіяння збитків утримувачем ВМК - відповідачем перевізнику через неналежне виконання зобов'язань щодо збереження товару, що перебував під митним контролем на суму 327473,68 грн.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі в сумі 4912,1 1 грн.

Також, на користь позивача за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню витрат в сумі 15000 грн. на послуги адвоката, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера Серія 01АААС 000052 від 28.01.2019 року, Актом про витрати на послуги від 31.01.2019 року, заявкою №3, Договором про надання правової допомоги, укладеним з Адвокатським бюро «Рогачова» та Свідоцтвом про право заняття адвокатською діяльністю.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Лисової Ірини Василівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «МОФ», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕККІТТ БЕНКІЗЕР ХАУСХОЛД ЕНД ХЕЛС КЕР Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕФКО Україна» про стягнення 327 473,68 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «МОФ» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки, вул. Антонова, буд. 1-А, ) на користь Фізичної особи-підприємця Лисової Ірини Василівни (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_4) 327437,68 грн. збитків у вигляді вартості втраченого вантажу, 4912,11 грн. витрат по сплаті судового збору та 15000 грн. витрат на послуги адвоката.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу XI Господарського процесуального кодексу України.

повне рішення складено 21.03.2019 року

Суддя А.Ю. Кошик