ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року Справа № 903/69/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Демидюк О.О. , суддя Дужич С.П.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

учасники справи - не з'явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ+" на ухвалу господарського суду Волинської області від 29.11.2018р. за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ+" про забезпечення вимог кредиторів (постановлену у м. Луцьку об 12:13 год., повний текст складено 30.11.2018р.)

у справі №903/69/18 (суддя Войціховський В.А.)

за заявою ОСОБА_1

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ+"

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Волинської області від 29.11.2018р. у справі №903/69/18 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ+" від 20.11.2018р. про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ+" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та приняти нове рішення, яким задоволити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ+" від 20.11.2018р. про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів: заборонити нотаріусам видавати свідоцтво про реєстрацію права власності на предмет іпотеки нежитлові приміщення будівлі "Е" (1-2), заг. площею 650,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомості №1 на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки, виданого державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк М.Я. 29.08.2018р. та заборонити державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії щодо зміни власника на зазначені приміщення.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що судом першої інстанцїі не враховано, що попри дію мораторію, введеного судовим рішенням 26.07.2018р. ДП "СЕТАМ" проводяться електронні торги щодо реалізації належного ТОВ "ІНВЕСТ+" майна (нежитлові приміщення по вул. Липинського, 36 у м. Львові). В день торгів 26.07.2018р. державний виконавець зупинив вчинення виконавчих дій відповідною постановою та скерував останню до торгуючої організації. ДП "Сетам" торги не зупинило, вимогу виконавця не виконало. В межах вказаного виконавчого провадження та на стадії реалізації майна ТОВ "ІНВЕСТ" посадовими особами виконавчої служби та торгуючої організації було допущено ряд грубих неприпустимих порушень. 29.08.2018р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області винесено акт про реалізацію предмета іпотеки - нежитлових приміщень будівлі (Е-2) загальною площею 650,60 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомості №1, що знаходиться у АДРЕСА_1. За результатами вказаного акту може бути видано Свідоцтво про право власності. Наявність акту про реалізацію предмета іпотеки тягне за собою невідворотні правові наслідки, оскільки з ліквідаційної маси банкрута вибуває єдиний об'єкт нерухомості за ціною, яка не відповідає його ринковій ціні. Така протиправна бездіяльність та незаконно винесений акт про реалізацію предмета іпотеки потягне для решти кредиторів невідворотні правові наслідки у вигляді неможливості розраховувати на задоволення своїх кредиторських вимог за рахунок належного боржнику майна. На підставі акта про реалізацію предмета іпотеки нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів. Отже, наслідком протиправних дій посадових осіб виконавчої служби має стати видача нотаріусом свідоцтва про реєстрацію права власності на предмет іпотеки; реєстрація права власності на предмет іпотеки. Вчинення таких дій фактично призведе до неможливості захистити законні права та інтереси ТзОВ "Інвест+". В свою чергу в рамках справ про оскарження дій державного виконавця чинне законодавство не передбачає можливостей вжиття заходів до забезпечення позову, оскільки розглядаються відповідні скарги.

В судове засідання учасники справи не з'явилися, про місце, час і дату судового засідання були повідомлені належним чином.

11.03.2019р. на адресу суду від представника ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю представника в судовому засіданні у Львівському апеляційному суді. До клопотання долучено повістку-повідомлення про виклик до суду.

Відповідно до ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч. 2 ст. 202 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи межі розгляду справи, встановлені ст. 273 ГПК України, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_3 не позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника.

Крім того, явка учасників справи в судове засідання обов'язковою судом не визнавалася.

На підставі викладеного, колегія судів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою господарського суду Волинської області від 28.02.2018р. (з врахуванням ухвали про виправлення описки від 01.03.2018р.) було відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ+", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто п'ятнадцять календарних днів до 23.06.2018р., розпорядником майна ТОВ "ІНВЕСТ+" призначено арбітражного керуючого Гуріна Р.А.

20.11.2018р. до господарського суду Волинської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ+" за вх. №01-90/9/18 від 20.11.2018р. про забезпечення вимог кредиторів.

В обґрунтування заяви про забезпечення вимог кредиторів боржником здійснюються посилання на ті обставини, що 20.07.2018р. боржником було отримано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області Батюк М. В. від 02.07.2018р. відповідно до котрої було поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №466/10218/15-ц виданого 19.10.2016р. Шевченківським районним судом Львівської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно - нежитлові приміщення будівлі "Е" (1-2). Загальною площею 650,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Боржником у даному виконавчому провадженні виступає ТОВ "Інвест +", стягувачем ОСОБА_3, ВП №52752479.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29.06.2016р. у справі №466/10218/15-ц, зокрема, звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 23.10.2014р. зареєстрованим у реєстрі під №903, укладеним між ОСОБА_3 та ТОВ "Інвест+", а саме на нерухоме майно - нежитлові приміщення будівлі "Е" (1-2), загальною площею 650,60 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомості №1, в рахунок заборгованості за договором грошової позики від 23.10.2014р., яка становить 13 809 213 грн 61 коп., шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження. Початковою вартістю для реалізації предмета іпотеки визначено погоджену сторонами в договорі іпотеки заставну вартість предмета іпотеки, а саме - 11 200 000 грн.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 26.09.2016р. №466/1218/15 рішення Шевченківського районного суду м. Львова №466/10218/15-ц від 29.06.2016р. (залишене без змін постановою Верховного суду) змінено, звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 23.10.2014 року, зареєстрованим у реєстрі під №903, укладеним між ОСОБА_3, та ТОВ "Інвест+", посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Шкльодою Я.А., а саме на нерухоме майно - нежитлові приміщення будівлі "Е" (1-2), загальною площею 650,60 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомості №1, в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Альтер Топ" за договором грошової позики, укладеним між ОСОБА_3 та ТОВ "Альтер Топ" 23.10.2014р., яка становить 13 809 213 грн 61 коп., шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, з початковою вартістю для реалізації предмета іпотеки визначено погоджену сторонами в договорі іпотеки заставну вартість предмета іпотеки, а саме - 11 200 000 грн..

Попри дію мораторію, введеного судовим рішенням 26.07.2018р. ДП "СЕТАМ" проводяться електронні торги щодо реалізації належного ТОВ "ІНВЕСТ+" майна (нежитлові приміщення по АДРЕСА_1). В день торгів 26.07.2018р. державний виконавець зупинив вчинення виконавчих дій відповідною постановою та скерував останню до торгуючої організації. ДП "Сетам" торги не зупинило, вимогу виконавця не виконало.

В межах вказаного виконавчого провадження та на стадії реалізації майна ТОВ "ІНВЕСТ+" посадовими особами виконавчої служби та торгуючої організації було допущено ряд грубих неприпустимих порушень.

29.08.2018р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області винесено акт про реалізацію предмета іпотеки - нежитлових приміщень будівлі (Е-2) загальною площею 650, 60 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомості №1, що знаходиться у АДРЕСА_1. За результатами вказаного акту може бути видано Свідоцтво про право власності.

Наявність акту про реалізацію предмета іпотеки тягне за собою невідворотні правові наслідки, оскільки з ліквідаційної маси банкрута вибуває єдиний об'єкт нерухомості за ціною, яка не відповідає його ринковій ціні.

Така протиправна бездіяльність та незаконно винесений акт про реалізацію предмета іпотеки потягне для решти кредиторів невідворотні правові наслідки у вигляді неможливості розраховувати на задоволення своїх кредиторських вимог за рахунок належного боржнику майна.

На підставі акта про реалізацію предмета іпотеки нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів. Отже, наслідком протиправних дій посадових осіб виконавчої служби має стати видача нотаріусом свідоцтва про реєстрацію права власності на предмет іпотеки; реєстрація права власності на предмет іпотеки.

Вчинення таких дій фактично призведе до неможливості захистити законні права та інтереси ТзОВ "Інвест+". В свою чергу в рамках справ про оскарження дій державного виконавця чинне законодавство не передбачає можливостей вжиття заходів до забезпечення позову, оскільки розглядаються відповідні скарги.

А тому, заявник просить заборонити нотаріусам видавати свідоцтво про реєстрацію права власності на предмет іпотеки нежитлові приміщення будівлі "Е" (1-2), заг. площею 650,60 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул.Липинського,36, реєстраційний номер об'єкта нерухомості №1 на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки, виданого державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк М.Я. 29.08.2018р. та заборонити державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії щодо зміни власника на зазначені приміщення.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 2, 3 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Забезпечення позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи про забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що згідно із п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Положеннями зазначеної постанови також визначено забезпечення позову, як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної особи, може застосовуватись на будь-якій стадії процесу. Питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін із заслуховуванням їх думки.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом.

Постановляючи ухвалу про заборону вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. За наявності підстав для застосування такого заходу до забезпечення позову суд може заборонити витрачання майна на власні потреби, відчуження його у будь-який спосіб, у тому числі здійснення тих чи інших платежів або перерахування авансом певних сум тощо. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 18 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи про банкрутство чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів. Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику укладати без згоди арбітражного керуючого (розпорядника майна) правочини (договори), а також зобов'язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його нерухомим майном без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме майно боржника), про що виноситься ухвала. Заходи щодо забезпечення вимог кредиторів діють відповідно до дня введення процедури санації і призначення керуючого санацією або до прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, або до закриття провадження у справі. Господарський суд має право скасувати або змінити заходи щодо забезпечення вимог кредиторів до настання зазначених обставин, про що виноситься ухвала.

Як зазначалося вище, Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ+" звернулося до господарського суду із заявою за вх. №01-90/9/18 від 20.11.2018р. про забезпечення вимог кредиторів.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна (частина 2 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо (частина 3 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Таким чином, статтею 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено загальну норму про мораторій на задоволення вимог кредиторів, однак інші положення статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачають винятки із загального правила дії мораторію.

Пунктом 4 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій за рішеннями про виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю особи, авторської винагороди, повернення невикористаних та своєчасно неповернутих коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, рішеннями немайнового характеру, у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника).

Отже, у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника не підлягає зупиненню виконавче провадження, що знаходяться на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), а також у разі перебування майна боржника на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 11.04.2017р. у справі №924/881/16.

Судом встановлено, що органами державної виконавчої служби здійснюється примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29.06.2016р., на підставі якого було звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення будівлі "Е" (1-2), загальною площею 650, 6 кв. м., що знаходяться в АДРЕСА_1.

В межах процедури виконавчого провадження органами ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області було надіслано до Львівської філії ДП "СЕТАМ" заявку щодо реалізації арештованого майна боржника шляхом проведення електронних торгів щодо нежитлових приміщень будівлі "Е" (1-2), загальною площею 650, 6 кв. м., що знаходяться в АДРЕСА_1.

Відповідно до положень Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016р., яким визначено правила проведення електронних торгів як способу реалізації майна боржника у виконавчому провадженні, дата розміщення на веб-сайті організатора торгів інформаційного повідомлення про електронні торги є датою оприлюднення інформації про продаж майна боржника.

Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною) - пункт 1 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 року.

Організатор здійснює внесення до системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця (пункт 2 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016р.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажі майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів можна зробити висновок, що стадія продажу майна розпочинається із оприлюднення інформації про продаж - розміщення інформаційного повідомлення про електронні торги конкретного майна боржника на Веб-сайті ДП "СЕТАМ", включає в себе власне електронні торги (в т.ч. повторні (треті), оформлення документації про результати торгів, розміщення відомостей в системі та у відповідних електронних особистих кабінетах відділу ДВС і особистих кабінетах учасників торгів.

Як вбачається з даних ДП "Сетам", інформаційне повідомлення про електронні торги щодо нежитлових приміщень будівлі "Е" (1-2), загальною площею 650, 6 кв. м., що знаходяться в АДРЕСА_1 (лот №186132) були опубліковані та внесені до інформаційної системи 01.12.2016р.

На момент відкриття господарським судом Волинської області провадження у справі про банкрутство ТОВ "ІНВЕСТ+" виконавче провадження №52752479 за заявою ОСОБА_3 перебувало на стадії продажу майна боржника після оприлюднення інформації про продаж в системі електронних торгів.

А тому, враховуючи ч. 3 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" на задоволення цієї вимоги стягувача у зазначеному виконавчому провадженні не поширюється дія мораторію, яка була запроваджена ухвалою господарського суду Волинської області 28.02.2018р.

Судом встановлено, що в провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває справа №461/5618/18 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання судових рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Львівської філії державного підприємства "Сетам", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору товариство з обмеженою відповідальність "Інвест+", ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови, визнання протиправною бездіяльність та визнання недійсними результатів електронних торгів.

В межах вказаної справи, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02.08.2018р. заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на нежитлові приміщення будівлі "Е" (1-2) площею 650,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомості №1 та заборонено державним реєстраторам вчинення реєстраційних дій стосовно нерухомого майна нежитлових приміщень будівлі "Е" (1-2), заг. площею 650,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

З огляду на те, що дія заходів забезпечення позову, які вжито у справі №461/5618/18 ухвалою суду від 02.08.2018р. не припинилась та діє на даний час, у суду відсутні достатні законні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення вимог кредиторів може призвести до вибуття майна з ліквідаційної маси банкрута ТОВ "ІНВЕСТ+".

Крім того, ТОВ "ІНВЕСТ+" звернулося до суду із скаргами на дії державних виконавців відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області. Однак, вказана обставина не може бути окремою та самостійною підставою для вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів в процедурі банкрутства.

Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Господарським процесуальним кодексом України, вказані обставини не підлягають з'ясуванню та встановленню в межах розгляду судом заяви про забезпечення вимог кредиторів, оскільки забезпечення вимог кредиторів та оскарження дій органів ДВС є окремими судовими процедурами і процедура оскарження дій державного виконавця не може наводитися як обґрунтування для прийняття господарським судом Волинської області ухвали про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів.

Наявність відкритого кримінального провадження №0001996 від 03.08.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, яке розпочато на підставі заяви ТОВ "ІНВЕСТ+", не є підставою для забезпечення вимог кредиторів, оскільки вирок, який набрав законної сили, в матеріалах справи відсутній.

Таким чином, доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що ухвала місцевого господарського суду прийнята у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України Північно-західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ+" на ухвалу господарського суду Волинської області від 29.11.2018р. за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ+" про забезпечення вимог кредиторів у справі №903/69/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Волинської області від 29.11.2018р. у справі №903/69/18 залишити без змін.

3. Справу №903/69/18 повернути до господарського суду Волинської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "14" березня 2019 р.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Дужич С.П.