ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2019 р. Справа №907/458/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства Страхова Група ТАС №001 від 12.11.2018 (вх. № ЗАГС 01-05/1092/18 від 14.11.2018

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.10.2018 (суддя Ушак І.Г., повний текст складено 13.10.2018)

у справі №907/458/18

за позовом: приватного акціонерного товариства Страхова Група ТАС (ПрАТ Страхова Група ТАС), м. Київ

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Свалява-Міськбуд (надалі ТзОВ Свалява-Міськбуд), с. Голобине, Свалявського району Закарпатської області

про стягнення 100 000,00 грн в порядку регресу.

за участю представників учасників справи:

від позивача: ОСОБА_2 - адвокат, ОСОБА_3 - представник

від відповідача:ОСОБА_4 . - адвокат

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ Страхова Група ТАС звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом про стягнення з ТзОВ Свалява-Міськбуд в порядку регресу суми 100 000,0 грн., яка виплачена товариством позивача ОСОБА_5, як потерпілій особі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), що сталася з вини ОСОБА_6, найманого працівника товариства водія, що керував автомобілем Камаз 65115 д.н.з. НОМЕР_1, який належить відповідачу.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 10.10.2018 у справі № 907/458/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що для покладення відповідальності в порядку регресу на відповідача належить довести причинний зв'язок наявних пошкоджень транспортного засобу, за які потерпілій особі виплачено страхове відшкодування, з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу відповідача. У межах даної справи позивачем не доведено зазначеного причинного звязку, відтак, відсутні підстави для стягнення з відповідача в порядку регресу суми страхового відшкодування, добровільно сплаченого позивачем потерпілій особі ОСОБА_5 Крім того, у ході судового розгляду не доведено також невідповідності технічного стану транспортного засобу, що спричинив ДТП, Правилам дорожнього руху як підстави стягнення в порядку регресу суми страхового відшкодування, добровільно сплаченого позивачем потерпілій особі ОСОБА_5

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ПрАТ Страхова Група ТАС на адресу Західного апеляційного господарського суду надіслало апеляційну скаргу, у якій вказує, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, не надано належну оцінку доказам та аргументам, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Зокрема, скаржник зазначає, що вина працівника відповідача ОСОБА_6 підтверджується Постановою Свалявського районного суду Закарпатської області від 19.04.2017р. у справі № 306/576/17, якою останнього визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченому ст.124 КУпАП. Вказаною постановою встановлено, що незабезпечення технічної справності зчіпного пристрою є протиправною поведінкою ОСОБА_6 На думку скаржника, дані обставини підтверджують причинно-наслідковий зв'язок між виною та завданими збитками.

Представники скаржника в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали повністю.

В судовому засіданні представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечив з мотивів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх. № ЗАГС 01-04/1749/18 від 28.12.2018).

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши учасників справи, Західний апеляційний господарський суд, встановив наступне.

10.03.2017 ПрАТ Страхова Група ТАС (страховик) та ТзОВ Свалява-Міськбуд (страхувальни) уклали договір обовязкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АК/5959131), згідно з умовами якого було застраховано цивільноправову відповідальність водія транспортного засобу марки КАМАЗ 65115, номерний знак АО 5856АМ, що належить відповідачу (а.с. 10).

14.03.2017 ОСОБА_6 найманий працівник товариства відповідача, на 722 км.+913м а/д Київ-Чоп керував забезпеченим транспортним засобом, буксируючи при цьому на жорсткому зчепленні транспортний засіб ТВЕКС (ЕК12) державний номерний знак НОМЕР_2, не забезпечив технічну справність зчіпного пристрою, що призвело до відєднання буксированого транспортного засобу ТВЕКС, який скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, який під керуванням водія ОСОБА_5 рухався назустріч у напрямку м. Київ. Внаслідок цієї ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Свалявського районного суду Закарпатської області від 19.04.2017р. у справі № 306/576/17 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченому ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн (а.с. 11-12).

Зокрема, у мотивувальній частині постанови судом зазначено, що ОСОБА_6 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, яке полягає у порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

З огляду на вищенаведене, обставини, зазначені у постанові Свалявського районного суду Закарпатської області від 19.04.2017 у справі № 306/576/17 є встановленими та не підлягають доказуванню у даній справі.

16.03.2017 ТзОВ Свалява-Міськбуд повідомило страховика про ДТП, що трапилося 14.03.2017 за участю найманого працівника відповідача, який керував транспортним засобом марки КАМАЗ 65115, номерний знак АО 5856АМ, що підтверджується копією повідомлення (а.с. 60).

16.03.2017 директор регіонального центру АТ Страхова Група ТАС здійснив запит до Воловецького відділення Мукачівського відділу ГУНП України в Закарпатській області щодо надання розширеної довідки та матеріалів зазначеної ДТП (а.с. 62).

07.04.2017р. представником ПрАТ Страхова Група ТАС, за участю потерпілої особи - ОСОБА_5 здійснено огляд автомобіля Mercedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_4, за результатами якого складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість), у якому зазначено характер пошкоджень (а.с. 21-22).

10.04.2017 страховою компанією складено ремонтну калькуляцію, згідно якої вартість ремонту зазначеного транспортного засобу становить 341 379,01 грн (а.с. 16-20).

12.04.2017 ОСОБА_5 звернувся до ПрАТ Страхова Група ТАС із заявою про виплату страхового відшкодування шкоди на суму 100 000,00 грн (а.с. 13).

10.05.2017 ПрАТ Страхова Група ТАС склала страховий акт №3852В/29/2017 та здійснила розрахунок суми страхового відшкодування на 100 000,00 грн (а.с. 14-15).

16.05.2017 позивачем було виплачено ОСОБА_5 суму в розмірі 100 000,00 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 18043 від 16.05.2017.

Вважаючи, що ДТП є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу відповідача існуючим вимогам Правил дорожнього руху та оскільки водій відповідача не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ ОСОБА_7 ТАС звернулася до ТзОВ Свалява-Міськбуд про стягнення в порядку регресу суми у розмірі 100 000,00 грн, сплаченої позивачем ОСОБА_5

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з абз. 1 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

ОСОБА_7 відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абз. 16 ст. 9 Закону України "Про страхування").

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Виходячи з фактичних обставин даної справи у ній наявні деліктні відносини між потерпілим ОСОБА_5 та відповідачем, які виникли із завдання шкоди внаслідок ДТП та договірні зобов'язання між відповідачем і позивачем, які виникли за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У деліктному зобовязанні боржником у межах суми страхового відшкодування виступає страховик, який хоч і не завдав шкоди безпосередньо, за змістом Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є зобовязаним перед потерпілою особою, якій за завдавача шкоди повинен виплатити страхове відшкодування. Після виплати деліктне зобов'язання припиняється.

І лише за умов, передбачених у ст. 38 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Так, за змістом ст. 38.1 зазначеного Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, у таких випадках:

а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії;

в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником);

г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху;

ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону;

д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування).

У даній справі, позивач, як страховик, предявив свою вимогу в порядку регресу до відповідача, як страхувальника, з підстав наведених у п.п. г, ґ п. 1 ст. 38.1 Закону, а саме, вважаючи, що ДТП є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу відповідача існуючим вимогам Правил дорожнього руху та з підстав, що водій відповідача не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно підпункту 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону, у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди.

Водночас, підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Таким чином, Законом встановлено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше 3 робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив його про настання ДТП.

У разі ж, коли факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, такий страховий випадок зафіксований правоохоронними органами у встановленому порядку, винна в ДТП особа притягнута до адміністративної відповідальності, а сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, сам по собі факт неповідомлення страховика за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів про настання страхового випадку, не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

При вирішенні спорів з регресних зобовязань позивачеві належить довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

У даній справі страховий випадок оформлений страховою компанією, нею ж визначено розмір майнової шкоди завданої внаслідок ДТП та прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування, добровільно проведено його виплату у відповідності до своїх обовязків за приписами Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, водій забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_6 письмово не повідомив страховика на протязі 3 днів з дати ДТП, однак таке повідомлення 16.03.2017 було здійснено відповідачем як страхувальником з наданням всіх необхідних документів.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, відповідачем було вжито всі заходи для повідомлення страховика про настання ДТП у встановлений законом термін, чим надано страховику можливість перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, страховик лише 07.04.2017 здійснив огляд транспортного засобу - Mercedes Benz державний номерний знак НОМЕР_4, за результатами якого склав відповідний акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість), у якому зазначено характер пошкоджень.

Приписами ст. 33.3 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до ДТП, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом 10 робочих днів після одержання страховиком повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Відповідно до ст. 34 Закону страховик зобов'язаний протягом 2 робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, норми вищевказаного положення страховик виконав, оскільки 16.03.2017 керівник регіонального центру ОСОБА_8 здійснив запит до Воловецького відділення Мукачівського відділу ГУНП України в Закарпатській області щодо надання розширеної довідки та матеріалів зазначеної ДТП.

Відповідно до ст. 34 Закону страховик зобов'язаний протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Як встановлено судом вище, в даному випадку позивач не діяв у відповідності до приписів Закону, оскільки страховик, одержавши 16.03.2017 повідомлення від страхувальника про ДТП, лише 07.04.2017 направив свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків тобто після спливу встановленого для цього Законом 10-денного строку.

Вказані обставини звільнили ОСОБА_5 від обов'язку збереження пошкодженого транспортного засобу у такому стані, в якому він знаходився після ДТП, оскільки не з його вини протягом 10 робочих днів після одержання страховиком повідомлення про ДТП його уповноважений представник не оглянув автомобіль НОМЕР_3.

З огляду на вищенаведене, не може вважатися доведеним збереження транспортного засобу Mercedes Benz державний номерний знак НОМЕР_4 у такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди (деліктної відповідальності за шкоду) викладено у ст. 1166 ЦК України, відповідно до ч. 1 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я, тощо).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності.

Отже, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: завдана майну шкода, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина.

У даній справі для покладення відповідальності в порядку регресу на відповідача належить довести причинний зв'язок наявних пошкоджень транспортного засобу, за які потерпілій особі виплачено страхове відшкодування, з ДТП, що сталася за участю транспортного засобу відповідача.

Обовязок доведення цього за загальним правилом покладається на особу, регресні вимоги якої розглядаються.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивачем не доведено зазначеного причинного звязку, відтак, відсутні підстави для стягнення з відповідача в порядку регресу суми страхового відшкодування, добровільно сплаченого позивачем потерпілій особі ОСОБА_5

Щодо доводів скаржника про те, що місцевий господарський суд не взяв до уваги того, що вина працівника відповідача ОСОБА_6 підтверджується довідкою про ДТП, видану управлінням патрульної поліції в м. Ужгород та постановою Свалявського районного суду Закарпатської області від 19.04.2017р. у справі № 306/576/17, якою останнього визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченому ст.124 КУпАП, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Постановою Свалявського районного суду встановлено, що ДТП сталося внаслідок порушення водієм вантажівки КАМАЗ правил буксирування на жорсткому зчепленні транспортного засобу ТВЕКС (ЕК12) д.н.05997СК, а саме - не забезпечив технічну справність зчіпного пристрою, що призвело до від'єднання буксированого транспортного засобу ТВЕКС, який скоїв зіткнення з автомобілем Мercedes-benz. Тобто, встановлено, що причиною ДТП була не невідповідність технічного стану застрахованого транспортного засобу марки КАМАЗ 65115, номерний знак АО 5856АМ Правилам дорожнього руху, а несправність зчіпного пристрою. При цьому, водій ОСОБА_6 визнав свою вину у незабезпеченні технічної справності зчіпного пристрою, що призвело до відєднання буксированого транспортного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що 09.03.2017 субєктом проведення обовязкового технічного контролю ТзОВ «Текстон» було складено Протокол перевірки технічного стану транспортного засобу марки КАМАЗ 65115, номерний знак АО 5856АМ № 00639-01628-17Є, у якому зазначено, що транспортний засіб після технічного контролю визнано технічно справним, дата чергового проходження обовязкового технічного контролю не пізніше 09.03.2018 (а.с. 101).

Вищезазначені обставини повністю спростовують доводи ПрАТ Страхова Група ТАС про технічну несправність забезпеченого транспортного засобу.

Окрім того, апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до ст. 36.3 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у зєднані між собою (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорстокого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач не забезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ.

Аналізуючи вищевказану норму закону, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що оскільки транспортний засіб тягач не був застрахований, то в даному випадку виплата страхового відшкодування повинна була б здійснюватися МТСБУ, а не ПрАТ Страхова Група ТАС на підставі договору обовязкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АК/5959131), згідно якого було застраховано цивільноправову відповідальність водія транспортного засобу марки КАМАЗ 65115, номерний знак АО 5856АМ.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, місцевий господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення, яке відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшло свого підтвердження, в зв'язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, скаржником всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б підтвердили факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 269, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.10.2018 у справі № 907/458/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

4. Справу повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді Г.Т. Кордюк

ОСОБА_1