ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2019 р. м.Львів Справа №921/173/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді М.І. Хабіб,

суддів С.М. Бойко

ОСОБА_1,

секретар судового засідання Карнидал Л.Ю.,

за участю представників сторін:

позивача адвоката ОСОБА_2 (довіреність від 29.12.2018 №1-337);

відповідача адвоката ОСОБА_3 (довіреність від 02.01.2019 №03/02);

третьої особи 1 (ПАТ НАК «Нафтогаз України») адвоката ОСОБА_4 (довіреність від 16.01.2019 №14-17);

третьої особи 2 (Борщівський агротехнічний коледж)-не зявився (належно повідомлений),

третьої особи 3 (КП Тернопільтеплокомуненерго) -не зявився (належно повідомлений),

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укртрансгаз від 14.01.2019 1001вих-19-154

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.12.2018, повний текст складено 21.12.2018,

у справі № 921/173/18(суддя Чопко Ю.О.)

за позовом: Акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ

до відповідача: Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Тернопільгаз, м. Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії Нафтогаз України , м. Київ

за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

-Борщівський агротехнічний коледж, м. Борщів Тернопільської області

-Комунального підприємства Тернопільтеплокомуненерго, м. Тернопіль

про стягнення 137 079 191,08 грн заборгованості, 22 155 858,80 грн пені, 3 509 893,82 грн 3% річних та 8 312 644, 24 грн інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

АТ «Укртрансгаз» звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ПрАТ «Тернопільгаз» про стягнення 137 079 191,08 грн заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу за період з березня по листопад 2017 року та за січень і квітень 2018 року, 22 155 858,80 грн пені і 3 509 893,82 грн 3% річних, нарахованих за період з 01.03.2017 по 21.08.2018, та 8 312 644, 24 грн інфляційних втрат за період з березня по листопад 2017 року та січень, квітень 2018 року (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 11.09.2018) (том 3,а.с. 144-190).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 АТ «Укртрансгаз» надало відповідачу послуги балансування обсягів природного газу, про що складені відповідні акти, рахунки та розрахунки вартості послуг балансування, які надіслані відповідачу. Згідно з п.9.4 договору оператор до 14-го числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику розрахунок вартості послуг балансування та рахунок фактуру, замовник зобовязаний здійснити оплату у строк, що не перевищує пяти банківських днів. Відповідач послуги не оплатив, його заборгованість становить 137 079 191,08 грн, у звязку з чим позивач просив стягнути з відповідача суму основного боргу, а також стягнути 22 155 858,80 грн пені на підставі п. 13.5 договору та 3 509 893,82 грн 3% річних і 8 312 644, 24 грн інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України.

Ухвалами Господарського суду Тернопільської області від 22.05.2018, від 25.07.2018 та від 17.10.2018 залучено до участі у справі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору - ПАТ НАК «Нафтогаз України» на стороні позивача, Борщівський агротехнічний коледж та КП Тернопільтеплокомуненерго на стороні відповідача.

Відповідач у відзиві на позов визнав позовні вимоги частково та просив суд на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України зменшити розмір пені на 90%. Відповідач зазначив, що заборгованість виникла не з його вини, а у звязку з тим, що в структурі тарифу на розподіл природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 15.12.2016 №2305, на покриття виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат (ВТВ) закладено лише 117,67млн. грн, з необхідних 323,5млн. грн в рік згідно з проведеними розрахунками відповідно до затверджених ОСОБА_3. Вказав на важке фінансове становище підприємства, зокрема, заборгованість по зарплаті складає 8 млн.грн, для погашення якої товариство змушене залучати кредитні кошти. Крім того, вказує, що в тарифі не передбачено сплату штрафних санкцій, тому їх примусове стягнення спричинить вилучення з господарського обороту відповідача грошових коштів, необхідних для виконання робіт по забезпеченню безперебійності та безаварійності газопостачання,наслідком чого може бути виникнення надзвичайної ситуації (том 1, а.с. 224-226).

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 12.12.2018 у справі № 921/173/18 позов задоволено частково. Зменшено розмір пені на 50%. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 137 079 191,08грн заборгованості, 11 077 929,40грн пені, 3 509 893, 82грн 3% річних, 8 312 644, 24 інфляційних втрат та 597 080, 14грн судового збору ( т.4, а.с. 191-202).

Рішення суду мотивоване ст.ст. 11, 526, 530, 551, 610, 611, 625, 626, 627, 629 ЦК України, ст.ст. 209, 216, 232, 233 ГК України, ст. 22 ЗУ «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 25.01.2018 у справі №911/3165/16.

При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог. Разом з тим, за клопотанням відповідача суд зменшив на 50% належну до стягнення пеню та стягнув її в сумі 11 077 929,40грн. При зменшенні пені суд врахував, що заборгованість з оплати наданих послуг балансування обсягів природного газу виникла через відсутність обігових коштів та неодержання грошових коштів від своїх контрагентів і споживачів; що згідно із звітами про фінансовий стан та про фінансові результати за 2016, 2017, та за 9 місяців 2018 ПАТ «Тернопільгаз» є збитковим підприємством; що крім суми основного боргу позивач завив до стягнення 3% річних. Суд вказав, що пеня це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної в порушенні зобовязання, до його виконання та дотримання в подальшому , а не засіб для збагачення, та дотримуючись принципу збалансованості інтересів сторін, дійшов висновку про зменшення на 50% належної до стягнення пені на підставі ч.1 ст. 233 ГК України та ч.3 ст.551 ЦК України.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині зменшення на 50% пені та відмови у стягненні 11 077 929, 40 грн пені, оскаржив рішення в цій частині в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Просить скасувати рішення в цій частині та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Позивач вважає, що суд першої інстанції безпідставно зменшив на 50% заявлену до стягнення суму пені. Вказує, зокрема, що суд не врахував неналежної поведінки відповідача та ступеню невиконання ним зобовязання , не врахував інтересів позивача. Зазначає, що АТ «Укртрансгаз» перебуває у скрутному фінансовому становищі у звязку з неоплатою замовниками наданих їм послуг. Так, станом 01.01.2018 загальна заборгованість замовників послуг транспортування в частині оплати послуг балансування становить 20 117 527 900,00грн, а згідно з звітом про фінансові результати за 9 місяців 2018 року позивач не отримав прибутку та зазнав збитків на загальну суму 85 225 017грн.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу позивача без задоволення. Зазначає, зокрема, що відповідно до звіту про фінансові результати за 9 місяців 2018 року збитки відповідача склали 129млн грн, наявність яких повязана з основним видом діяльності товариства розподілом природного газу за регульованим тарифом, за встановленими НКРЕКП України цінами, інших джерел прибутку у відповідача немає. Вказує, що тариф на розподіл природного газу є основним джерелом фінансування діяльності підприємства і встановлений регулятором тариф не покривав в повній мірі витрат на провадження діяльності з розподілу природного газу з отриманням обгрунтованого рівня прибутку, що підтверджується звітом про фінансові результати, згідно з яким збитки по підприємству за 2016 рік складали 45,1 млн грн, за 2017 рік- 19,8млн. грн, за 9 місяців 2018 року 129 млн грн. У звязку з чим у підприємства недостатньо обігових коштів для закупівлі природного газу для виробничо-технологічних витрат, виплати заробітної плати, сплати податків, здійснення господарської діяльності по забезпеченню безперебійного та безаварійного розподілу природного газу споживачам області, здійснення ремонту та модернізації газорозподільної системи.

18.02.2019 Борщівський агротехнічний коледж подав заяву про розгляд даної справи без участі його представника.

Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 (колегія суддів у складі: головуючого судді Хабіб М.І., суддів Матущака О.І., Мирутенка О.Л.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено розгляд справи на 19.02.2019.

У зв'язку з перебуванням у відпустці члена колегії судді Матущака О.І. судове засідання 19.02.2019 не відбулося.

Ухвалою від 22.02.2019 призначено розгляд справи на 19.03.2019.

У звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Мирутенка О.Л. автоматизованим розподілом (витяг з протоколу автоматизованого розподілу від 18.03.2019) замість судді Мирутенка О.Л. до складу колегії введено суддю Бойко С.М.

У судовому засіданні 19.03.2019 представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та надав усні пояснення.

Представник відповідача заперечив доводи скаржника та підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник ПАТ НАК «Нафтогаз України» (третьої особи) підтримав доводи скаржника.

КП Тернопільтеплокомуненерго (третя особа) не забезпечила явки свого представника в судове засідання, хоча про дату, час та місце розгляд справи було повідомлене належним чином, що підтверджено повідомленням про вручення 25.02.2019 ухвали суду від 22.02.2019.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступне.

ПАТ "Укртрансгаз" (оператор) та ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" (замовник) уклали 17.12.2015 договір транспортування природного газу №, за умовами п.2.1 якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених цим договором, а замовник сплачує оператору вартість цих послуг (том 1,а.с. 43-53).

Пунктом 2.3 договору передбачено послуги, які можуть бути надані замовнику, зокрема, послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП України від 30.09.2015 №2493 (далі Кодекс), подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі (п. 2.6 договору).

Оператор, має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених договором, протягом погоджених термінів (п.2. договору).

Відповідно до п.4.1 замовник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених договором та Кодексом; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; вчасно врегульовувати небаланси; замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям; користуватися правами передбаченими Договором та чинним законодавством України.

Згідно з п. 7.1 договору вартість послуг балансування розраховується за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.

Передбачені пунктом 7.1 тарифи є обовязковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами договору (п. 7.3 договору).

Згідно з п. 9.1 договору у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов'язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу.

Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою: балансування =БЦГ х К х QБГ, де БЦГ базова ціна газу, QБГ обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування, К коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1 (п. 9.2 договору).

Відповідно до п.9.3 договору базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до 10-го числа місяця, наступного га газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті.

Оператор до 14-го числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п'яти банківських днів (п. 9.4 договору).

За умовами п.11.4 послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого Замовником відповідно до Кодексу та розділу IX договору.

У разі порушення замовником строків оплати, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 13.5 договору).

Відповідно до п.17.1 договору сторони погодили, що останній набирає чинності з дня його укладання на строк до 31.12.2016, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме, з 01.12.2015. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

На виконання умов договору транспортування природного газу позивач здійснив процедуру алокації відповідача, за результатами якої встановив наявність у відповідача негативного місячного небалансу, зокрема: у квітні 2016року в обсязі 2,700 тис. куб.м (том 1,а.с. 62), березні 2017року в обсязі 411,819 тис. куб.м (том 1, а.с. 68), квітні 2017року в обсязі 408,362 тис. куб.м (том 1,а.с. 92), травні 2017року в обсязі 2 077,821 тис. куб.м (том 1,а.с. 120), червні 2017року в обсязі 1 703,193 тис. м.куб., липні 2017року в обсязі 1 709,816 тис. куб.м (том 1.а.с. 133), серпні 2017року в обсязі 1 521,564 тис. куб.м(том 1,а.с. 145), вересні 2017року в обсязі 2 397,947 тис. куб.м (том 1,а.с. 157), жовтні 2017року в обсязі 1 443,042 тис. куб.м (том 1.а.с. 164), листопаді 2017року в обсязі 14,451 тис. куб.м (том 1,а.с. 165), січні 2018року в обсязі 3 511,318 тис. м.куб (том 3,а.с. 158), квітні 2018року в обсязі 56,610 тис. м.куб (том 3,а.с. 159), що не був врегульований відповідачем у строк та в порядку, визначеними умовами договору та Кодексом ГТС.

У зв'язку з неврегулюванням відповідачем негативного місячного небалансу природного газу, позивач надав відповідачу послуги балансування у квітні 2016 року, березні-листопаді 2017 року та у січні і квітні 2018року загальну суму 140 803 791,63грн, про що складено односторонні акти про надання послуг балансування обсягів природного газу:

-№04-16--БАЛАНС від 29.05.2017 за квітень 2016 року на суму 3 724 600,55грн(том 1.а.с. 36);

- №03-17--БАЛАНС від 31.03.2017 за березень 2017 року на суму 4 664 690,28грн(том 1,а.с. 65);

- №04-17--БАЛАНС від 30.04.2017 за квітень 2017 року на суму 3 724 600,55грн(том 1,а.с. 89);

№05-17--БАЛАНС від 31.05.2017 за травень 2017 року на суму 18 430 804.20грн (том 1,а.с. 111);

№06-17--БАЛАНС від 30.06.2017 за червень 2017 року на суму 14 488 305,26грн (том 1.а.с. 123) ;

№07-17--БАЛАНС від 31.07.2017 за липень 2017 року на суму 14 984 332,26грн (том 1,а.с. 130);

№08-17--БАЛАНС від 31.08.2017 за серпень 2017 року на суму 13 631 631,02грн (том 1.а.с. 142);

№09-17--БАЛАНС від 30.09.2017 за вересень 2017 року на суму 23 556 940,22грн (том 1,а.с. 154);

№10-17--БАЛАНС від 31.10.2017 за жовтень 2017 року на суму 13 884 836,99грн (том 1,а.с. 179);

№11-17--БАЛАНС від 30.11.2017 за листопад 2017 року на суму 151 192,8грн (том 1,а.с. 185);

№01-18--БАЛАНС від 31.01.2018 за січень 2018 року на суму 41 177 327,32грн (том 3,а.с. 148);

№04-181-512000728-БАЛАНС від 30.04.2018 за квітень 2018 року на суму 721 066,92грн (том 3,а.с. 153).

Акти про надання послуг балансування обсягів природного газу, акти коригування та рахунки на їх оплату надіслані відповідачу листами рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується їх копіями та описами вкладення та фіскальними чеками, одержання яких відповідач не заперечує.

Відповідно до поданого до заяви про збільшення позовних вимог розрахунку позивач просить стягнути з відповідача 137 079 191,08 грн заборгованості за надані послуги протягом періоду березня-листопада 2017 року, січня та квітня 2018 року (том 3,а.с. 172-174).

Крім суми основного боргу позивач просить стягнути 22 155 858,80 грн пені і 3 509 893,82 грн 3% річних, які нараховані за період з 01.03.2017 по 21.08.2018, та 8 312 644, 24 грн інфляційних втрат за період з березня по листопад 2017 року та січень, квітень 2018 року(том 3,а.с. 175-179).

Дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами, у звязку з виникненням у відповідача негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу ГРС у строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, позивач надав відповідачу у березні-листопаді 2017року та січні і квітні 2018року послуги балансування. Позивач надав відповідачу акти, розрахунки вартості послуг балансування та рахунки-фактури. Відповідач зобов'язаний був здійснити оплату у строк, що не перевищує п'яти банківських днів, однак не оплатив, його заборгованість становить 137 079 191,08 грн.

За прострочення оплати наданих послуг позивач заявив до стягнення на підставі п.13.5 договору 22 155 858,80 грн пені та на підставі ст. 625 ЦК України - 3 509 893,82 грн 3% річних та 8 312 644, 24 грн інфляційних втрат.

Рішенням суду першої інстанції позовні вимоги в частині стягнення основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат задоволені повністю і в цій частині рішення не оскаржене.

В частині стягнення 22 155 858,80 грн пені суд за клопотанням відповідача на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України та ч.1 ст. 233 ГК України зменшив пеню на 50% та стягнув її в сумі 11 077 929,40грн. Позивач не погодився з рішенням суду в частині зменшення на 50% належної до стягнення пені, вважає зменшення пені безпідставним.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст. 233 ГК України якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №921/110/18.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача виникла у звязку з тим, що постановою НКРЕКП від 15.12.2016 №2305 затверджений відповідачу тариф на розподіл газу, в структуру якого закладено на покриття виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат ( ВТВ) 117,67 млн грн, в той час як на вказані витрати та втрати відповідачу необхідно 323,5млн. грн в рік згідно з проведеними розрахунками відповідно до затверджених ОСОБА_3. Відповідач неодноразова звертався до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України , а також НКРЕКП щодо закладення в структуру тарифу на послуги з розподілу газу розміру ВТВ на рівні очікуваних фактичних обсягів. Отже, затверджений тариф на послуги відповідача не покриває його витрат, повязаних з наданням послуг. Наявними в матеріалах справи звітами про фінансові результати (звіти про сукупний дохід) підтверджено, що ПрАТ «Тернопільгаз» є збитковим підприємством, зокрема, у 2016 році збитки товариства становили -45 133тис.грн, у 2017 році- 18 929тис. грн, за 9 місяців 2018 року -129 038 тис. грн ( т.1, а.с. 232-233,т.4,а.с. 88-90). Вказані обставини свідчать про важкий фінансовий стан відповідача.

Разом з тим, посилаючись на фінансовий звіт АТ «Укртрансгаз» за 9 місяців 2018 року (том 4, а.с.156-159), позивач вказує, що його збитки за вказаний період становлять 85 225 017грн. Вказаний звіт відображає загальні результати господарської діяльності позивача за вказаний період. Доказів понесення позивачем збитків та їх суми у звязку несвоєчасною оплатою відповідачем наданих йому послуг позивач суду не подав. Слід також зазначити, що крім суми основного боргу позивач заявив до стягнення 3 509 893,82 грн 3% річних за користування належними до сплати позивачу коштами та 8 312 644, 24 грн інфляційних втрат, які за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, та які задоволені судом у повному обсязі.

Як вірно вказав суд першої інстанції, пеня це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони до виконання зобовязання, а не засіб для збагачення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що дотримуючись принципу збалансованості інтересів сторін, з урахуванням конкретних обставин даної справи суд першої інстанції правомірно зменшив на 50 % пеню, належну до стягнення з відповідача.

З огляду на викладене апеляційний суд відхиляє доводи скаржника.

В силу ч. 1, 2 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржником не доведено наявності підстав, визначених ст.277 ГПК України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги. Таких підстав апеляційним судом також не встановлено.

Отже, рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судовий збір, сплачений скаржником при поданні апеляційної скарги, на підставі ст.129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.12.2018 у справі №921/173/18 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення апеляційним судом покладається на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у строки та в порядку, визначені ст. 288-291 ГПК України.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено 22.03.2019.

Головуючий суддя М.І. Хабіб

Суддя С.М. Бойко

Суддя О.І. Матущак