ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2019 р. м. Київ Справа № 911/2229/18

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/2229/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпромінвест ЛТД»,

м. Київ

до Приватного акціонерного товариства «Пласт», м. Миронівка

про зобов'язання виконати умови договору та стягнення 81 172 602,74 грн.

Представники:

від позивача: Бєлячкова О.В., адвокат, довіреність вих. № 04-02-19 від 04.02.2019;

від відповідача: Громніцький Ю.П., адвокат, довіреність б/н від 20.04.2018.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газпромінвест ЛТД» (надалі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Пласт» (надалі-відповідач) про зобов'язання виконати умови договору та стягнення 81 172 602,74 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за Договором купівлі-продажу природного газу № 23-09/16 від 23.09.2016.

Ухвалою господарського суду від 16.10.2018 відкрито провадження у справі № 911/2229/18, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений у підготовчому засіданні на 14.11.2018.

В підготовчому засіданні 14.11.2018 судом оголошено перерву до 05.12.2018.

04.12.2018 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позову та просить суд відмовити в його задоволенні. В обґрунтування свого відзиву, відповідач вказує на те, що у вересні, жовтні та листопаді 2018 відповідачем подано до АТ «Укртрансгаз» відповідні номінації на транспортування природного газу та акти приймання-передачі природного газу для позивача, однак АТ «Укртрансгаз» відповідні номінації та акти були відхилені, що унеможливило виконання зобов'язання перед позивачем.

Ухвалою суду від 05.12.2018 підготовче засідання у справі відкладено на 19.12.2018.

18.12.2018 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній підтримуючи позовні вимоги, стверджує про те, що відхилення оператором ГРМ номінації та актів, не звільняє відповідача від відповідальності за порушення зобов'язань з передачі природного газу.

Ухвалою суду від 19.12.2018 продовжений строк проведення підготовчого провадження, підготовче засідання у справі № 911/2229/18 відкладено на 14.01.2019.

Ухвалою суду від 14.01.2019 закрито підготовче провадження у справі № 911/2229/18, розгляд справи по суті призначений на 06.02.2019.

Ухвалою суду від 06.02.2019 розгляд справи по суті відкладений на 20.02.2019.

В судовому засіданні 20.02.2019 представником позивача підтримані позовні вимоги з підстав, викладених у позові; представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

23.09.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газпромінвест ЛТД» (позивач, оптовий покупець) та Приватним акціонерним товариством «Пласт» (відповідач, оптовий продавець) укладений Договір купівлі-продажу природного газу № 23-09/16, відповідно до умов п. 1.1 якого оптовий продавець зобов'язується передати у власність оптового покупця природний газ (код УКТЗЕД 27112100) приведений до стандартних умов ((t) = 20 0С, тиск газу (Р) = 760 мм ртутного стовпчика (101,325 кПа)) (надалі-газ), а оптовий покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ, в порядку та на умовах, визначених в договорі.

Якість газу, що передається оптовим продавцем оптовому покупцю, в пунктах приймання-передачі, вказаних у п. 3.1 договору, повинна відповідати вимогам ГОСТ 5542-87 «Газы горючие природные для промышленного и комунально-бытового назначения. Технические условия» (п. 1.3 договору).

Оптовий покупець купує газ для його подальшої реалізації та не використовується як паливо або сировину газ, отриманий за цим договором (п. 1.4 договору).

Згідно з п. 2.1 договору оптовий продавець передає природний газ, визначений умовами цього договору, оптовому покупцю протягом жовтня 2016-жовтня 2017.

За взаємною згодою сторін, строк передачі обсягів природного газу за договором може бути продовженим, про що сторони укладають відповідну додаткову угоду до договору.

Пунктом 2.2 договору визначено, що обсяг газу, що підлягає передачі оптовим продавцем оптовому покупцю за цим договором складає 30 000 тис.куб.м, за ціною 6 000,00 грн. за 1 000 куб.м. (з ПДВ).

Загальна сума договору складається із загальної вартості газу, переданого оптовому покупцю за період дії договору і складає суму у розмірі до 180 000 000,00 грн., включаючи ПДВ.

Умовами п. 2.3.2 договору визначено, що обсяги переданого газу у відповідному місяці передачі газу визначаються в актах приймання-передачі газу.

З метою оформлення передачі газу від оптового продавця до оптового покупця, оптовий продавець зобов'язується своєчасно надавати оператору ГТС акти приймання-передачі газу та інші документи, що підтверджують зобов'язання оптового продавця передати оптовому покупцю, а оптового покупця прийняти у відповідному місяці передачі визначений в таких документах обсяг газу на умовах цього договору (п. 3.2 договору).

Право власності на газ переходить від оптового продавця до оптового покупця в пункті передачі газу з дати підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі газу та комерційного акту приймання-передачі (п. 3.3 договору).

Не пізніше трьох робочих днів місяця, наступного за останнім днем передачі газу у місяці передачі газу, оптовий продавець зобов'язується надати оптовому покупцеві підписані та скріплені печаткою оптового продавця два примірника акту приймання-передачі та комерційного акту приймання-передачі, у яких зазначаються фактичні обсяги переданого газу та вартість переданого газу (п. 3.4 договору).

Умовами п. 4.3 договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 19.09.2018 до договору визначено, що сторони погодили, що оплату за обсяги газу, отримані за цим договором оптовий покупець здійснює шляхом перерахування на рахунок оптового продавця вартості природного газу, отриманого за цим договором на підставі двостороннього комерційного акту приймання-передачі природного газу, до 15 числа місяця, наступного за місяцем передачі газу, та/або здійснює за рахунок виконаних ним грошових зобов'язань оптового продавця перед іншими суб'єктами господарювання в межах загальної вартості договору.

Відповідно до п.п. 9.1, 9.1 договору, договір вступає в силу з моменту підписання та скріплення печатками сторін і діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Дія договору може бути подовжена за згодою сторін шляхом укладення додаткових угод.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач вказує, що відповідач в порушення умов Договору купівлі-продажу № 23-09/16 від 23.09.2016 не здійснив у період жовтень 2016 - жовтень 2017 передачу природного газу в обсязі 30 000 тис. куб.м. на загальну суму 180 000 000,00 грн.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач звернувся до відповідача із вимогою № 12/09-18 від 12.09.2018, в якій вимагав від відповідача виконати зобов'язання за Договором купівлі-продажу № 23-09/16 від 23.09.2016 та передати обсяги газу, визначені умовами договору. Отримання вимоги, підтверджується підписом представника відповідача та печаткою ПАТ «Пласт» від 12.09.2018.

Однак, вимога позивача, залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відзиві на позовну заяву, відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та вказує на те, що останнім вживались заходи щодо належного виконання умов договору, зокрема, у вересні, жовтні та листопаді 2018 відповідачем було подано до АТ «Укртрансгаз» відповідні номінації на транспортування природного газу та акти приймання-передачі природного газу для позивача, однак АТ «Укртрансгаз» відповідні номінації та акти були відхилені, що унеможливило виконання зобов'язання перед позивачем.

Cуд, критично оцінює наведені відповідачем у відзиві заперечення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що сама по собі наведена відповідачем умова щодо невиконання зобов'язань, у зв'язку із відхиленням номінації на транспортування природного газу та актів приймання-передачі природного газу саме АТ «Укртрансгаз» не є для відповідача підставою для звільнення від виконання зобов'язання, що узгоджується з приписами ст. 617 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України.

Також, суд звертає увагу, що п. 2.1 договору передбачено обов'язок відповідача передати позивачу природний газ протягом жовтня 2016 - жовтня 2017.

Відповідач у своєму відзиві зазначає, що ним у вересні-листопаді 2018 подавались відповідні номінації до АТ «Укртрансгаз» на транспортування природного газу. Доказів того, що відповідач виконував (намагався виконати) умови договору у встановлений договором строк, а саме протягом жовтня 2016 - жовтня 2017, до суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін. Спрямована на встановлення. Зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Умовами укладеного між сторонами Договору № 23-09/16 від 23.09.2016 не було встановлено відкладальну обставину щодо поставки природного газу, а навпаки чітко визначений обов'язок ПАТ «Пласт» передати у власність ТОВ «Газпромінвест ЛТД» природний газ, у встановлених договором обсягах та строки.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини неналежного виконання відповідачем умов договору щодо передачі позивачу природного газу, в обумовлених в договорі обсягах та строки, вимога позивача щодо зобов'язання ПрАТ «Пласт» виконати умови договору в частині передачі ТОВ «Газпромінвест ЛТД» 30 000 тис.куб.м. природного газу, визнається судом та підлягає задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору, в частині своєчасної поставки природного газу, позивач просить суд стягнути з відповідача 27 172 602,74 грн. пені та 54 000 000,00 грн. штрафу, розрахованих від вартості непереданих обсягів природного газу.

Пунктом 5.3 договору визначено, що у разі невиконання оптовим продавцем зобов'язань щодо передачі обсягів газу, за умови відсутності у оптового покупця заборгованості за цим договором, оптовий продавець зобов'язується сплатити оптовому покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за весь період прострочення, а також штраф у розмірі 30 % від вартості непереданих обсягів природного газу.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

На підставі вказаних норм права, враховуючи, що розрахунок штрафу, наявний в матеріалах справи є арифметично вірним, вимога позивача про стягнення з відповідача 54 000 000,00 грн. штрафу визнається судом та підлягає задоволенню.

Заразом, суд розглянувши вимогу позивача щодо стягнення з відповідача пені в сумі 27 172 602,74 грн., поряд із вимогою про стягнення штрафу, не погоджується з даною позицією виходячи з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами договору, а саме пунктом 5.3 передбачено застосування пені та штрафу, як видів цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань з поставки природного газу у визначені строки.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - несвоєчасне здійснення поставки свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція щодо неможливості одночасного стягнення пені та штрафу за один вид порушення зобов'язання викладена в постанові Верховного суду України від 21.10.2015 по справі № 6-2003цс15.

З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку щодо відмови позивачу в задоволені вимоги про стягнення з відповідача 27 172 602,74 грн. пені.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Зобов'язати Приватне акціонерне товариство «Пласт» (08800, Київська область, м. Миронівка, вул. Соборна, 48, ) виконати умови Договору купівлі-продажу природного газу № 23-09/16 від 23.09.2016 в частині передачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Газпромінвест ЛТД» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 14/1, офіс 222, ) 30 000 тис.куб.м. природного газу.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Пласт» (08800, Київська область, м. Миронівка, вул. Соборна, 48, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпромінвест ЛТД» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 14/1, офіс 222, ) 54 000 000 (п'ятдесят чотири мільйона) грн. 00 коп. штрафу та 552 538 (п'ятсот п'ятдесят дві тисячі п'ятсот тридцять вісім) грн. 05 коп. судового збору.

Видати наказ.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 14.03.2019.

Суддя О.О. Христенко