ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у розстроченні виконання судового рішення

14.03.2019 Справа № 917/1107/18

За заявою Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про розстрочення виконання рішення суду (вх. № 2115 від 01.03.2019р.) у справі № 917/1107/19

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Карлівське сільськогосподарське підприємство «Лос» м. Карлівка

до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» м. Полтава

про стягнення 44649,12 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники сторін:

представник позивача: ОСОБА_1, док. в справі

представник відповідача : не з»явився

До господарського суду Полтавської області надійшла заява Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про розстрочення виконання рішення суду у справі № 917/1107/19.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 04.03.2019 суд прийняв заяву про розстрочення виконання рішення суду (вх. № 2115 від 01.03.2019р.) у справі № 917/1107/19, розгляд заяви призначив на 14.03.19, запропонував позивачу до наступного судового засідання надати суду письмові заперечення стосовно поданої відповідачем заяви про розстрочення виконання рішення суду.

Заявник (боржник) в судове засідання явку представника не забезпечив, надіслав суду клопотання, в якому просив проводити засідання за його відсутності та задовольнити його заяву.

Представник стягувача письмові заперечення стосовно поданої заяви про відстрочення виконання рішення суду не надав, в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив, посилаючись на її необгрунтованість.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши заяву, заслухавши представників сторін, суд встановив:

25.10.18 господарським судом Полтавської області прийнято рішення у справі № 917/1107/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карлівське сільськогосподарське підприємство «Лос» до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про стягнення 44649,12 грн.. Зазначеним рішенням позов задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" в особі Полтавської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Карлівське сільськогосподарське підприємство «Лос» 34 648,00 грн. основного боргу, 2 333,81 грн. 3% річних, 8 139,29 грн. інфляційних, 1078,42 грн. витрат по сплаті судового збору, в іншій частині позову відмовлено, повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Карлівське сільськогосподарське підприємство «Лос» з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 751,10 грн., сплачений платіжним дорученням № 1057 від 20.08.2018р., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 917/1107/18.

16.11.18 видано наказ після набрання рішенням законної сили.

01.03.2019 ДП "Центр державного земельного кадастру" в особі Полтавської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" звернулося до суду із заявою про розстрочення виконання вказаного рішення у даній справі згідно наступного графіку:

Заборгованість за договором оренди нежнтлового приміщення від 02.01.2016р. до 31.12.2019р. - 34648,00 грн.

Три відсотки річних до 31.01.2020р - 2333,81грн.

Інфляційні витрати до 28.02.2020р - 8139,29грн.

Судовий збір до 31.03.2020р - 1078грн.

В обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення боржник на даний час на банківських рахунках його підприємства не достатньо грошових коштів для виконання судового рішення, залишок коштів на рахунку - 2057,66грн, філія має кредиторську заборгованість на суму 288302,17грн.

На підтвердження вказаних обставин відповідач подав суду виписки за особовими рахунками за 11.02.19, довідку №04-02/172 від 14.02.2019року.

Зважаючи на вищевказане, боржник стверджує, що робить усе можливе для погашення заборгованості перед позивачем, та повідомляє суду, що має намір повністю та добровільно погасити борг шляхом перерахування сум на банківський рахунок ТОВ «Карлівське сільськогосподарське підприємство «ЛОС», але на даний час на банківських рахунках не достатньо грошових коштів для виконання судового рішення

Представник стягувача проти задоволення заяви заперечує, вважає, що боржником не надано належних та допустимих доказів, в обґрунтування поданої заяви.

При розгляді заяви суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Конституційний Суд України зазначив, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N18-рп/2012; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N11-рп/2012.

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009 Конституційного Суду України виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є обов'язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

За приписами ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005р. по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення від 20 липня 2004 Європейського суду з прав людини "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, рішення суду у справі №917/1107/18, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

Відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для розстрочення, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

В обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення суду боржник посилається на тяжке фінансове становище, на те, що на даний час на банківських рахунках його підприємства не достатньо грошових коштів для виконання судового рішення, залишок коштів на рахунку - 2057,66грн, філія має кредиторську заборгованість на суму 288302,17грн.

Судом враховано, що відповідно до ст. 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Абзацом 5 частини 1 ст. 44 ГК України також встановлено, що принципом підприємництва є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

За таких обставин, тяжке фінансове становище та відсутність коштів не є тією виключною обставиною, що зумовила невиконання відповідачем рішення суду від 25.10.2018 р.

Таким чином, з огляду на наведене у сукупності, за висновками суду обставини, на які посилається відповідач, не є винятковими та достатніми у розумінні ст.331 Господарського процесуального кодексу України для надання розстрочення виконання рішення.

Інших доказів, які б свідчили про наявність ускладнень у виконанні судового рішення у справі чи неможливість погашення заборгованості, присудженої до стягнення з Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» заявником не представлено.

Разом з цим, при вирішенні питання щодо доцільності надання розстрочення виконання судового рішення судом враховуються матеріальні інтереси обох сторін.

Суд зазначає, що надання розстрочення виконання рішення суду у даній справі може призвести до порушення майнових інтересів стягувача, як учасника господарських відносин, який належним чином виконав договірні зобов'язання.

За таких обставин, виходячи з вищенаведеного, у суду відсутні достатні підстави для задоволення заяви Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про розстрочення виконання судового рішення у справі.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про розстрочення виконання рішення суду відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено і підписано 14.03.2019р.

Суддя Киричук О.А.