ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.03.2019 Справа № 920/107/19
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Джепи Ю.А., при секретарі судового засідання Олтушевській І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/107/19 в порядку загального позовного провадження

розглядається справа:

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,

до відповідача: Комунального підприємства «Ромнитеплосервіс» Роменської міської ради, м. Ромни Сумської області,

про стягнення 32 429 грн 28 коп

Представники сторін в судове засідання не зявились

Суть спору: 24.01.2019 до Господарського суду Сумської області звернулось Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», з позовною заявою від 03.01.2019 № 14/4-21, в якій просить суд стягнути з Комунального підприємства «Ромнитеплосервіс» Роменської міської ради на свою користь борг у загальній сумі 32 429 грн 28 коп, у тому числі: пеня 20 458 грн 87 коп; 3% річних - 1 022 грн 94 коп; інфляційні витрати 10 947 грн 47 коп, а також судові витрати 1 921 грн 00 коп.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 25.01.2019 відкрито провадження у справі № 920/107/19 в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін

25.02.2019 від Комунального підприємства «Ромнитеплосервіс» Роменської міської ради надійшов відзив на позовну від 22.02.2019 № 29, в якому відповідач просить суд відмовити Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 № 1730-VIII (а.с. 69-70).

Представники сторін в судове засідання 13.03.2019 не зявились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Оцінивши та дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами на підтвердження своїх позицій по суті спору, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Комунальним підприємством «Ромнитеплосервіс» Роменської міської ради укладено договір купівлі-продажу природного газу від 10.12.2014 № 3139/15-ТЕ-29 (далі по тексту - Договір) (а.с. 6-12).

На виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 1 833 560 грн 71 коп, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких додані до цього позову, а саме: від 31.01.2015 на суму 206 116 грн 52 коп, від 28.02.201 на суму 181 580 грн 79 коп, від 31.03.2014 на суму 152 020 грн 37 коп, від 30.04.2014 на суму 119 185 грн 12 коп, від 31.10.2015 на суму 410 138 грн 25 коп, від 30.11.2015 на суму 343 209 грн 66 коп, від 31.12.2015 на суму 421 310 грн 00 коп (а.с. 30-36)

Відповідно до пункту 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У звязку з несвоєчасним розрахунком за газ позивач нарахував до стягнення з відповідача 1 022 грн 94 коп 3% річних, 10 947 грн 47 коп інфляційних збитків, 20 458 грн. 87 коп пені, а всього 32 429 грн 28 коп боргу, що є предметом спору та підставою звернення позивача до суду для примусового стягнення боргу.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволенню.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є субєктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Роменської міської ради від 28.12.2006 № 402 (а.с. 72) Комунальне підприємство «Ромнитеплосервіс» Роменської міської ради визнано єдиним виконавцем послуг з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії на території міста Ромни Сумської області.

Основним напрямком діяльності відповідача є надання послуг із централізованого опалення, тому обсяг доходу Комунального підприємства «Ромнитеплосервіс» Роменської міської ради залежить саме від рівня вартості тарифів на такі послуги та платіжної спроможності споживачів. Через неодноразове підвищення цін на енергоносії та відсутність можливості затвердження органами місцевого самоврядування економічно обґрунтованих тарифів на послуги у сфері теплопостачання, відповідач не вчасно виконав зобовязання за договором купівлі-продажу природного газу від 10.12.2014 № 3139/15-ТЕ-29.

Про перебування підприємств теплокомуненерго України у скрутному фінансовому становищі протягом тривалого періоду часу свідчить періодичне прийняття органами державної влади нормативно-правових актів, спрямованих на надання вказаним підприємствам фінансової допомоги з боку держави у виконанні зобовязань щодо оплати природного газу шляхом перерахування субвенцій з державного бюджету, списання заборгованості та штрафних санкцій перед кредиторами, організації розрахунків казначейськими векселями тощо. Таким чином, на державному рівні визнавався факт неспроможності теплопостачальних організацій своєчасно та у повному обсязі розраховуватись із постачальниками енергоносіїв.

22.12.2015 між Територіальним органом Казначейства в Сумській області, Департаментом фінансів Сумської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Роменського міськвиконкому Сумської області, Управлінням житлово-комунального господарства Роменської міської ради, Комунальним підприємством «Ромнитеплосервіс» Роменської міської ради, Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та ПАТ «Укргазвидобування» укладено Договір про організацію взаєморозрахунків № 610/375-в.

Предметом укладеного договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною п.16 ст.14 та ст.32 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від04.06.2015 № 375.

З метою виконання договору, сторони зобовязались не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору. Таким чином, 29.12.2015 КП «Ромнитеплосервіс» РМР перерахувало на рахунок НАК «Нафтогаз України» кошти у сумі 753 347 грн 91 коп для погашення заборгованості за спожитий природний газ 2015 року, згідно з договором від 10.12.2014 № 3139/15-ТЕ-29, що підтверджується платіжним дорученням від 29.12.2019 № 7 (а.с. 77).

Відповідно до п. 17 Договору про організацію взаєморозрахунків від 22.12.2015 № 610/375-в, сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної претензії стосовно предмета договору

Відповідно до ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі зміни договору, зобовязання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлене договором.

Уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, тим самим змінено порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений позивачем у 2015 році на які нарахована пеня, 3% річних та інфляційні, сторони відмовились від застосування штрафних та інших фінансових санкцій за договором купівлі-продажу природного газу від 10.12.2014 року № 3139/15-ТЕ-29.

Законом України від 03.11.2016 № 1730-VIII «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі по тексту Закон) визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Статтею 7 Закону, врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення.

Частина 3 цієї статті передбачає, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Єдиною умовою для списання заборгованості, нарахованої за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є набрання чинності вказаного Закону.

Аналогічні правові висновки щодо застосування частини 3 статті 7 Закону викладена у Постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16, від 15.03.2018 у справі № 904/10736/16, від 03.04.2018 у справі № 904/11325/16, від 02.05.2018 у справі № 914/102/17, від 15.05.2018 у справі № 908/3126/16, від 30.05.2018 у справі № 908/2055/17, від 14.01.2019 у справі № 904/1615/18.

Набрання чинності Закону відбулось 30.11.2016 року, а остаточний розрахунок за зобовязанням по договору від 10.12.2014 року № 3141/15-ТЕ-29 проведено 16.02.2016 року, що підтверджується довідкою по операціям за договором (а.с. 38).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Беєлер проти Італії", "Онер'їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", "Москаль проти Польщі"). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" від 20.05.2010, "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер'їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").

Отже, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» законодавець запровадив чіткий механізм звільнення боржників (споживачів) від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у сфері теплопостачання як у спосіб ненарахування їм неустойки (штрафу, пені), інфляційних втрат та 3% річних на суму основної заборгованості за договорами купівлі-продажу (поставки) природного газу за умов її погашення боржниками до набрання чинності цим Законом, та списання цих нарахувань (припинення зобовязань).

Відтак, висновок суду про відмову у задоволенні позову в даній справі про стягнення з відповідача, як споживача природного газу для виробництва теплової енергії, спірних сум пені, інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на суму основного боргу за поставлений позивачем природний газ, який погашено споживачем на момент набрання чинності 30.11.2016 Законом, узгоджується з принципом «належного урядування» державою у законодавчій сфері та гарантує відповідачу право на мирне володіння його майном.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Повне судове рішення складено 18.03.2019.

Суддя ОСОБА_1