ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/125/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства "Торгівельні ряди", смт.Кегичівка Харківської області,
до Фізичної особи - підприємця Павлюк Інни Анатоліївни, смт.Кегичівка Харківської області,
про стягнення 141166,00 грн.
за участю представників:

позивача - Ріпки В.О. (довіреність б/н від 07.02.2019);

відповідача - Чижиченка Р.В. (довіреність № 37 від 07.02.2019);

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Торгівельні ряди", смт.Кегичівка Харківської області, 14.01.2019 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Павлюк Інни Анатоліївни, смт.Кегичівка Харківської області, про стягнення заборгованості за Договором найму (оренди) торгівельного місця на Кегичівському ринку ПП "Торгівельні ряди" № 16 від 15.06.2015 в загальному розмірі 141166,00 грн., у тому числі: 65920,00 грн. заборгованості з орендної плати; 7715,00 грн. інфляційних втрат; 2728,00 грн. - 3% річних від простроченої суми; 3003,00 грн. пені та 61800,00 грн. неустойки, нарахованої на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України за час прострочення повернення об'єкту найму. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач з лютого 2016 року не проводить розрахунки з орендної плати і після закінчення строку дії Договору оренди не повернув об'єкт найму за актом приймання-передачі, що є порушенням приписів Цивільного та Господарського кодексів України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.01.2019 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі № 922/125/19; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 29.01.2019, відповідач проти позову заперечувала, посилаючись на те, що Договір найму (оренди) торгівельного місця № 16 від 15.06.2015 є пролонгованим на підставі п. 6.6. Договору, оскільки позивачем протягом одного місяця до його закінчення не було надано заперечень про припинення дії даного Договору. Відтак Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені Договором. За таких обставин, відповідач вважає, що обов'язок відповідача з повернення об'єкту оренди не настав. При цьому, відповідач зазначає, що грошові кошти в розмірі орендної плати щомісячно направлялися позивачу поштовим переказом, проте свідомо не отримувалися позивачем. Разом з тим, позивач зазначає, що за умови відсутності права власності на земельну ділянку, яка є предметом найму, укладений договір може розглядатися лише як договір суборенди. При цьому, позивач зобов'язаний надати докази права на укладення договору суборенди земельної ділянки. Таким чином, на думку відповідача, у позивача відсутні будь-які підстави стверджувати про наявність у користуванні відповідача майна ПП "Торгівельні ряди".

06.02.2019 позивачем було надано до суду відповідь на відзив відповідача, в якому позивач зазначив, що ним, як до та і на протязі місяця після закінчення строку дії Договору (15.06.2016) були надіслані через Укрпошту на адресу відповідача рекомендовані листи із заявами від 23.02.2016 та 02.07.2016 що містили запре речення позивача проти продовження правовідносин оренди, обумовлених договором, та попередження про подвоєння розміру орендної плати у разі не повернення відповідачем взятого в оренду об'єкту найму за актом приймання-передачі. Позивач вважає, що відповідачем невірно надано тлумачення умов Договору щодо строку його дії, а саме позивач зазначає, що за змістом п. 6.1. Договору даний Договір діє до 15.06.2016 (один рік). А відсутність заперечень про припинення договору слід розуміти як зазначення сторонами у тексті заперечень спростування саме факту припинення договору. Крім того, позивач зазначив, що відповідачем невірно розтлумачено надіслані йому листи. Як вказує позивач, зі змісту ч. 4 ст. 284 ГК України та ч. 1 ст. 764 ЦК України випливає, що форма і зміст заяви або попередження про припинення або зміну договору та спосіб, у який це попередження або заява вчиняється, не встановлені. Тому наймодавець має право на власний розсуд обрати зміст, форму та спосіб повідомлення наймачу волевиявлення наймодавця про припинення або зміну договору у любий не заборонений законом спосіб. Позивач ініціював дострокове розірвання Договору на підставі п. 4.2.2., з урахуванням п. 4.4.3. та п. 6.4. Договору, про що повідомив відповідача. Позивач вважає квитанції поштового переказу, на які посилається відповідач як на докази здійснення орендних платежів, неналежними доказами, оскільки необхідною умовою для користування об'єктом найму є наявність у наймача касового чеку реєстратора розрахункових операцій ПП "Торгівельні ряди" про сплату за користування об'єктом.

11.02.2019 позивач надав до суду письмові пояснення та докази наявності у ПП "Торгівельні ряди" правових підстав для укладення із відповідачем договору найму. Зокрема, позивач зазначив, що Правила торгівлі на ринках передбачають укладення між адміністрацією ринка і підприємствами, що займаються торгівельною діяльністю, саме договорів, що за своєю правовою природою є договорами оренди (найму) торгових площ. Право укладати письмові договори найму (оренди) торгівельного місця на Кегичівському ринку ПП "Торгівельні ряди" надане позивачу Кегичівською селищною радою, про що зазначено в п. 19 Правил торгівлі на ринках смт.Кегичівки, затверджених Рішенням ХХ сесії Кегичівської селищної ради Харківської області VI скликання від 09.12.2011 № 584.

У судовому засіданні, яке відбулося 11.03.2019, представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву; надав письмові пояснення в обґрунтування заперечень проти позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

15.06.2015 між Приватним підприємством "Торгівельні ряди" (позивач) та Фізичною особою - підприємцем Павлюк Інною Анатоліївною (відповідач) було укладено Договір найму (оренди) торговельного місця на Кегичівському ринку ПП "Торгівельні ряди" № 16 (типовий).

Право адміністрації ринку укладати письмові угоди з продавцями про надання торгівельних місць на визначений термін передбачено пунктом 20 Правил торгівлі на ринках, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 26.02.2002 № 57/188/84/105 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 12.03.2002 за № 288/6576.

Згідно з пунктом 20 вказаних Правил торгівлі на ринках, адміністрація ринку при наданні продавцям торговельних місць на визначений термін укладає з ними письмову угоду, в якій рекомендується зазначати термін дії угоди, асортимент (вид) товарів, що реалізуються, розташування торговельного місця, умови оренди торговельного місця, розмір та порядок оплати за оренду майна, тощо.

Таким чином, безпосередньо Правила торгівлі на ринках передбачають укладення між адміністрацією ринку і підприємцями, що займаються торговельною діяльністю, саме договорів, що за своєю правовою природою є договорами оренди (найму) торгових площ.

За умовами Договору найму (оренди) торговельного місця на Кегичівському ринку ПП "Торгівельні ряди" № 16 від 15.06.2015 позивач, як наймодавець, передав, а відповідач, як наймач, прийняв у тимчасове платне користування торговельне місце, яке розташоване на ринку ПП "Торгівельні ряди" за адресою: 64003, вул. Миру, 30, смт. Кегичівка Харківської області (пункт 1.1.).

Відповідно до п. 1.2. Договору, загальна площа об'єкта найму становить 8 кв.м. ділянки з твердим покриттям.

Об'єкт найму було передано відповідачу в тимчасове платне користування для торгівлі товарами на його розсуд з дотриманням вимог чинного законодавства України (пункт 1.3.).

Вступ відповідача у користування об'єктом найму настав одночасно з підписанням сторонами Договору (пункт 2.1.).

Розмір плати за користування об'єктом найму в межах строку дії Договору становив 1030 грн. щомісячно (пункт 3.1.).

Сторони у Договорі також погодили, що наймач зобов'язаний здійснювати виплату орендної плати наймодавцю і поза межами строку дії цього Договору у випадку затримки з вини наймача повернення торговельного місця після припинення дії цього Договору, але вже у подвійному щодо встановленого у п. 3.1. розмірі за період фактичного користування наймачем об'єктом найму до дня фактичної передачі об'єкта найму за актом приймання-передачі.

При цьому, згідно п. 2.4. Договору, об'єкт найму вважається поверненим наймодавцю з часу підписання сторонами Акта приймання-передачі про фактичне повернення майна з оренди.

Плата за користування об'єктом найму повинна була сплачуватись відповідачем в готівковій формі у якості передоплати до 20 числа щомісячно (п. 3.4.).

Відповідач за Договором зобов'язався своєчасно, наперед до 20 числа щомісячно, і в повному обсязі сплачувати наймодавцю плату за користування об'єктом найму (п. 4.1.2.), мати всі необхідні документи для здійснення торгівлі у відповідності до правил торгівлі на ринках та вимог чинного законодавства (пункт 4.1.3.), дотримуватися правил торгівлі та вимог інших нормативно-правових актів, що регулюють торгівельну діяльність на ринках, правил охорони праці, санітарно-гігієнічних та протипожежних норм та вимог на об'єкті найму (п. 4.1.6.), мати на об'єкті найму всі документи на право торгівлі на ринку та на товар, що реалізується, згідно з вимогами чинного законодавства України (пункт 4.1.7.).

Відповідно до умов Договору, пункту 22 пункту 22 Правил торгівлі на ринках смт. Кегичівки та вимог Закону України від 06.07.1995 № 265/95-вр "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", плата за користування об'єктом найму вноситься наймачем наймодавцю у готівковій формі щомісячно до 20 числа до початку торгівлі. Допустимим доказом належного внесення орендної плати за законом є отриманий відповідачем від касира (контролера) ринку чек реєстратора розрахункових операцій. При цьому, торгівля без вищезазначеного чеку реєстратора розрахункових операцій забороняється.

Проте, з 20.02.2018, в порушення вищенаведених Правил, відповідач здійснює торгівлю без вищевказаного чеку РРО та жодного разу не виконав грошове зобов'язання із орендної плати. При цьому, суд вважає квитанції поштового переказу, на які посилається відповідач як на докази здійснення орендних платежів, неналежними доказами, оскільки необхідною умовою для користування об'єктом найму є наявність у наймача касового чеку реєстратора розрахункових операцій ПП "Торгівельні ряди" про сплату за користування об'єктом.

Безготівкових коштів на рахунок позивача не поступало, про що свідчить довідка Ощадбанку від 21.11.2016 вих. № 43-683/16.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною першою статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Аналогічні положення містить частина перша статті 283 ГК України.

Частиною третьою статті 285 ГК України передбачено, що орендар зобов'язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до частини четвертої статті 286 ГК України строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з частиною першою статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобов'язання: 1. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 2. Виконання зобов'язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов'язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов'язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно із частиною першою статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У пункті пункту 6.4. Договору встановлено, що дія Договору припиняється внаслідок: закінчення строку його дії; загибелі об'єкта найму; продажу об'єкта найму; дострокового його розірвання на вимогу наймодавця або наймача; банкрутства та/або ліквідації наймача або наймодавця; несплати наймачем плати за користування об'єктом найму більше 3-х місяців; неузгодження з наймодавцем проведення капітального ремонту, реконструкції, переобладнання; інших підстав, передбачених законодавством.

За умовами п. 4.4.3. Договору, наймодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до Договору або його дострокового розірвання у випадку несвоєчасної сплати плати за користування об'єктом найму або використання об'єкта найму на цілі, не обумовлені договором, недосягнення згоди про збільшення розміру плати за користування об'єктом найму, тощо.

Таким чином, у пункті 6.4. Договору передбачено односторонній порядок дострокового розірвання договору на вимогу наймодавця або наймача на підставі пункту 4.4.3. Договору, зокрема у випадку недосягнення згоди про збільшення розміру плати за користування об'єктом найму.

07.02.2016 позивач, на підставі пункту 4.4.3. Договору, у зв'язку із зростанням роздрібних цін та розміру орендної плати за землю, надав відповідачу для підписання додаткову угоду до Договору щодо збільшення розміру плати за користування об'єктом.

Непідписання відповідачем додаткової угоди свідчить про недосягнення сторонами згоди щодо збільшення розміру плати за користування об'єктом найму.

Згідно п. 6.6. Договору, у випадку відсутності заперечень наймодавця та наймача про припинення дії Договору протягом одного місяця до його закінчення він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені Договором, про що укладається додаткова угода у письмовому вигляді.

Відповідно до п. 6.1. Договору, у Договорі зазначені термін та строк дії договору, та вказано, що цей договір діє з 15.06.2015 по 05.01.2016 (але не більше одного року).

Таким чином, цей Договір у будь-який спосіб не може бути подовжений більше ніж до 15.06.2016 (один рік).

Позивачем надано докази звернення до відповідача із заявами (претензіями) від 23.02.2016 та від 02.07.2016, в яких зазначено про відсутність у наймодавця наміру продовжувати орендні правовідносини, обумовлені договором, у зв'язку з відмовою від підписання відповідачем додаткової угоди, та попередження про подвоєння розміру орендної плати у разі неповернення відповідачем взятого в оренду об'єкту найму за актом приймання-передачі.

Оскільки відповідачем не було вчинено будь-яких дій на вимогу наймодавця, позивачем повторно 20.01.2017 та 25.02.2017 було направлено на адресу відповідача додаткові листи.

Згідно ч. 4 ст. 284 ГК України, строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

За приписами ч. 1 ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Таким чином, з урахуванням приписів ч. 4 ст. 284 ГК України та ч. 1 ст. 764 ЦК України, оскільки на дату закінчення строку спірного Договору оренди та протягом місяця після закінчення цього строку відповідачу було направлено заяви наймодавця про припинення Договору та його заперечення щодо поновлення цього Договору на новий строк, Договір слід вважати припиненим із 15.06.2016. Отже, доводи відповідача про продовження дії Договору на той саме строк спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Станом на дату припинення дії Договору, розмір заборгованості за чотири останніх місяці його дії (з 20.02.2016 по 15.06.2016) становив 4120,00 грн. (1030,00 грн. х 4).

Згідно із частиною першою статті 785 ЦК України, у відповідача у разі припинення договору найму виникає зобов'язання негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до частини другої статті 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Пунктом 4.1.10. відповідач зобов'язався повернути наймодавцю об'єкт найму згідно з Актом приймання-передачі в стані, не гіршому від його стану на момент передачі в найм з урахуванням зносу у встановлених розмірах.

При цьому, згідно п. 2.4. Договору, об'єкт найму вважається поверненим наймодавцю з часу підписання сторонами Акта приймання-передачі про фактичне повернення майна з оренди.

Проте, всупереч вимогам чинного законодавства та умовам Договору, відповідач орендоване майно наймодавцю (позивачу) не повернув, у зв'язку з чим позивачем на підставі ст. 785 ЦК України було нараховано та заявлено до стягнення неустойку в розмірі 61800,00 грн. за період користування торговельним місцем поза межами дії Договору - з 16.06.2016 по 21.12.2018. (протягом 30 місяців).

Суд вважає позовні вимоги в частині нарахування неустойки відповідно до ст. 785 ЦК України законними та обґрунтованими.

Пунктом п. 5.1.6. розділу 5 "Відповідальність сторін" Договору найму (оренди) торговельного місця № 16 від 15.06.2015 сторони визначити, що при затримці повернення з вини наймача торгівельного місця після припинення дії цього Договору наймач сплачує плату за користування об'єктом найму у подвійному розмірі до дня фактичної передачі об'єкта найму за актом приймання-передачі.

Дослідивши умови вищевказаного пункту Договору, суд встановив, що вони є аналогічними приписам ст. 785 ЦК України, тобто передбачають саме відповідальність наймача за затримку повернення найманого майна.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем невірно трактовано пункт 5.1.6. Договору, а саме визначено подвійну плату, передбачену цим пунктом, як основний (орендний) платіж за користування об'єктом найму, а не відповідальність у вигляді неустойки, як це випливає за змісту розділу 5 "Відповідальність сторін" та приписів ст. 785 ЦК України.

Відтак, суд вважає безпідставним врахування суми подвійної оплати за користування об'єктом найму в розмірі 61800,00 грн. при визначенні суми основного боргу за спірним Договором.

Відповідно до п. 5.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання зобов'язань згідно з Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Згідно п. 5.1.1. Договору, за порушення строку перерахування коштів, встановленого в п. 4.1.2., наймач сплачує пеню в розмірі 10% від суми боргу за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевказаних пунктів Договору та приписів чинного законодавства, позивачем було здійснено нарахування пені в розмірі 3002,50 грн.; інфляційних втрат у розмірі 7715,20 грн. та 3% річних у розмірі 2727,77 грн.

Проте, враховуючи, що позивачем до суми основного боргу безпідставно включено суму неустойки, передбаченої п. 5.1.6. Договору, суд вважає неправомірним розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат на невірно визначену суму основного боргу.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства "Торгівельні ряди" в частині стягнення 4120,00 грн. основного боргу та 61800,00 грн. неустойки є законними та обґрунтованими.

В частині стягнення основного боргу в розмірі 61800,00 грн., пені в розмірі 3002,50 грн.; інфляційних втрат у розмірі 7715,20 грн. та 3% річних у розмірі 2727,77 грн. суд відмовляє у задоволенні позовних вимог як необґрунтованих.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 11, 525, 526, 599, 610, 612, 624, 625, 626, 627, 628, 652, 759, 764, 785 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 284, 285, 286 Господарського кодексу України, ст.ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Павлюк Інни Анатоліївни (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; відомості про дату народження відсутні) на користь Приватного підприємства "Торгівельні ряди" (64003, Харківська область, Кегичівський район, смт. Кегичівка, вул. Миру, буд. 57; ) - заборгованість з орендної плати в розмірі 4120,00 грн.; неустойку в розмірі 61800,00 грн.; витрати зі сплати судового збору в розмірі 988,80 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Харківської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.03.2019 р.

Суддя Н.М. Кухар