ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

13.03.2019 м. ХарківСправа № 922/3263/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши клопотання Приватного акціонерного товариства "Люботинський хлібозавод" про призначення судової експертизи у справі № 922/3263/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Зернотрейдинг ЛТД", місто Харків
до Приватного акціонерного товариства "Люботинський хлібозавод", Харківська область, місто Люботин
про стягнення 1 041 022,60 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 довіреність б/н від 20.06.2018 - адвокат;

позивача - ОСОБА_1 довіреність б/н від 20.06.2018 - адвокат;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД Зернотрейдинг ЛТД" (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Люботинський хлібозавод" (далі - відповідач) про стягнення 1 041 022,60 грн., з яких: 670 000,00 грн. - основна заборгованість за Договором поставки № 2911/17 від 29.11.2017 (далі - Договір № 2911/17), 237 796,88 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за Договором № 2911/17, 102 910,20 грн. - втрати від інфляції та 30 315,52 грн. - 3% річних.

Також позивач просить суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору в розмірі 15 615,34 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3263/18, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

09 січня 2019 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області надійшов відзив Приватного акціонерного товариства "Люботинський хлібозавод" на позовну заяву (вх. № 496), в якому представник відповідача зазначив, що факт укладення Договору поставки № 2911/17 від 29.11.2017, факт оформлення, підписання видаткових накладних та факт отримання товару від позивача ОСОБА_3 "Люботинський хлібозавод" не визнає, а подана до позовної заяви копія Договору викликає сумнів з приводу його достовірності.

17 січня 2019 року представник відповідача адвокат ОСОБА_4 подав до суду клопотання про призначення у справі судової експертизи підпису ОСОБА_5 (директора ОСОБА_3 "Люботинський хлібозавод") на Договорі поставки № 2911/17 від 29.11.2017, ОСОБА_2 звіряння взаємних розрахунків за період: 27.11.2017-11.06.2018 між ТОВ "ТД Зернотрейдинг ЛТД" та ОСОБА_3 "Люботинський хлібозавод", накладній № 490 від 27.12.2017, а також експертизи печатки ОСОБА_3 "Люботинський хлібозавод" на вказаних документах (вх. № 1299).

В обґрунтування вказаного клопотання представник відповідача зазначає, що підпис на Договорі поставки № 2911/17 від 29.11.2017, ОСОБА_2 звіряння взаємних розрахунків за період 27.11.2017-11.06.2018 та накладній № 490 від 27 грудня 2017 року не належить ОСОБА_5, а печатка - ОСОБА_3 "Люботинський хлібозавод". Отже, на думку відповідача, є необхідність у ідентифікуванні виконавця підпису від імені директора ОСОБА_3 "Люботинський хлібозавод" - ОСОБА_5 та визначенні того, чи належить печатка відповідачу.

31 січня 2019 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області надійшли заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Зернотрейдинг ЛТД" на клопотання ОСОБА_3 "Люботинський хлібозавод" про призначення у справі судової експертизи (вх. № 2718).

У вказаних запереченнях представник позивача вказує на те, що підпис у акті та договорі відрізняються тому, що ці підписи зроблені різними особами. Договір було підписано 29.11.2017 директором ОСОБА_3 "Люботинський хлібозавод" ОСОБА_5, ОСОБА_2 звіряння взаємних розрахунків було складено станом на 11.06.2018, а згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником і підписантом ОСОБА_3 "Люботинський хлібозавод" з 29.12.2017 року є ОСОБА_6. Крім того, підписи на акті звіряння взаємних розрахунків та видатковій накладній № 490 від 27.12.2017 не розшифровано, відсутні відомості про посаду, прізвище, ім'я та по батькові особи, яка поставила підпис. Разом з тим, обставини передачі товару за видатковою накладною № 490 від 27.12.2017 підтверджуються іншими доказами, наявними у матеріалах справи.

В підготовчому засіданні 11.03.2019 представник відповідача заявлене клопотання підтримував та просив суд його задовольнити.

Представники позивача, які брали участь в підготовчому засіданні 11.03.2019, проти задоволення клопотання заперечували.

В підготовчому засіданні 11.03.2019 судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення засідання на 13.03.2019, про що сторони були повідомлені під розписку.

В підготовче засідання 13.03.2019 представник відповідача не з'явився.

Суд, заслухавши в підготовчому засіданні 11.03.2019 позиції позивача та відповідача щодо клопотання про призначення судової експертизи, дослідивши в підготовчому засіданні 13.03.2019 клопотання представника Приватного акціонерного товариства "Люботинський хлібозавод" про призначення судової експертизи та письмові заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Зернотрейдинг ЛТД" щодо вказаного клопотання, зазначає таке.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Згідно з частиною другою статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд зазначає, що предметом доказування в межах даної справи є здійснення господарської операції між позивачем та відповідачем та наявність чи відсутність у відповідача основної заборгованості та своєчасність виконання зобов'язань за Договором поставки № 2911/17 від 29.11.2017.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану господарюючого суб'єкта.

Для з'ясування правової природи як господарської операції (спірної поставки), так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов'язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті операції. Зважаючи на принцип превалювання сутності над формою, для з'ясування реальності господарської операції суд також має встановити чи мало місце відображення операції з отримання товару у податковій звітності.

Разом з тим, обставини, на які посилається представник відповідача в обґрунтування необхідності призначення судової експертизи, не входять до предмету доказування у даній справі та належним чином не підтверджені. Так, відповідно до приписів статті 204 Цивільного Кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Однак, матеріали даної справи не містять ані доказів звернення відповідача до суду із позовом про визнання недійсним Договору поставки № 2911/17 від 29.11.2017, ані доказів на підтвердження втрати або викрадення печатки ОСОБА_3 "Люботинський хлібозавод" чи протиправності використання печатки іншими особами.

Крім того, представник відповідача адвокат ОСОБА_4 зазначає, що здійснює представництво у цій справі виходячи лише з аналізу наявних у ній доказів, а зміст договору викликає у нього сумніви щодо волі відповідача на його підписання, особливо в частині строків розрахунків та розміру пені за його порушення (умови договору є несправедливими щодо відповідача).

Згідно з частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здіснення всіх процесуальних прав та обов'язків , передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Отже, відповідно до правил доказування відповідач, заперечуючи позовні вимоги та посилаючись на непідписання договору, акту звірки та накладної, повинен довести зазначені обставини.

Однак, відповідач в підтвердження сумнівів щодо підписаня договору ОСОБА_5, не надав ні заяви даної особи (колишнього керівника відповідача) щодо підтвердження даних обставин ні інших доказів.

При цьому, суд критично оцінює твердження представника відповідача в підготовчих засіданнях з приводу того, що у зв'язку зі зміною керівництва відповідача, надати поясненя щодо обставин справи неможливо, зазначаючи при цьому про те, що відповідач зобов'язується забезпечити явку колишнього керівника ( ОСОБА_5) у разі необхідності відібрання зразків підпису.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається представник відповідача у клопотанні про призначення судової експертизи є лише його припущеннями, які не підтверджені належними та допустимими доказами. До того ж, суд враховує, що в даному випадку висновок експерта можуть замінити інші засоби доказування.

Крім того, щодо призначення експертизи акту звірки розрахунків та накладної № 490 від 27.12.2017 на предмет їх підписання ОСОБА_5, зважаючи на позицію позивача, представники якого в письмових запереченнях проти клопотання та в підготовчому засіданні неодноразово зазначали, що дані документи підписані іншою особою, ніж ОСОБА_5, що позивачем не оспорюється, та враховуючи те, що однією із засад господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами, розумність строків розгляду справи та доцільність вчинення певних процесуальних дій, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання в цій частині.

Суд також звертає увагу сторін на те, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для призначення у справі судової експертизи, у зв'язку з чим клопотання Приватного акціонерного товариства "Люботинський хлібозавод" не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 98-100, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Люботинський хлібозавод" про призначення у справі № 922/3263/18 судової експертизи відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвалу підписано 14.03.2019.

Суддя ОСОБА_7

справа № 922/3263/18