ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"22" березня 2019 р. м. Київ Справа № 911/777/19

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "М-Сервіс" від 21.03.2019 про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "М-Сервіс" (м. Київ) до Фізичної особи-підприємця Захарова Олександра Костянтиновича (Київська обл., м. Ірпінь) про стягнення 187039,55 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "М-Сервіс" подало до господарського суду позов про стягнення з Фізичної особи-підприємця Захарова Олександра Костянтиновича 187039,55 грн боргу за договором № 09.10.18 про надання транспортних послуг при перевезенні вантажів в міжнародному автомобільному сполученні від 09.10.2018.

У тексті поданої заявником до господарського суду позовної заяви від 21.03.2019, міститься заява від 21.03.2019 про забезпечення позову, за якою товариство просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно та кошти на банківських рахунках Захарова Олександра Костянтиновича (ідент. номер НОМЕР_1) в межах суми 187039,55 грн.

Суд оглянув вищевказану заяву про забезпечення позову та встановив, що остання подана до суду без додержання вимог статті 139 ГПК України, тому не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню заявнику з огляду на наступне.

Так, ч. 1 ст. 139 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі та підписується заявником.

За приписами ч. 1 ст. 136 ГПК України унормовано, що із заявою про вжиття, передбачених статтею 137 цього Кодексу, заходів забезпечення позову до господарського суду може звернутися лише учасник справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ГПК України зазначено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

За ч. 1 ст. 45 ГПК України унормовано, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу, які, за приписами ч.1 статті 56 ГПК України, можуть брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У відповідності до ч. 4 ст. 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Частиною 4 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що адвокат зобов'язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 ГПК України обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Вказане положення процесуального закону кореспондується із п. 14 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 № 36, в якому зазначено, що про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об'єднання (бюро) зобов'язані вказати на звороті ордера.

На підставі викладеного суд вказує, що зворотна сторона ордера має посвідчуватися адвокатом із метою інформування щодо наявності чи відсутності у договорі про надання правової допомоги обмежень правомочності адвоката, які вказуються на зворотній стороні ордера. У разі відсутності на зворотній стороні ордера відмітки про обмеження повноважень адвоката на ведення справи клієнта, повноваження адвоката повинні підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно об'єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

При цьому підписання та/або подання заяви про забезпечення позову до суду є процесуальною формами реалізації повноважень з представництва.

Як вбачається з поданої до суду заяви про забезпечення позову, остання підписана адвокатом Товариства з обмеженою відповідальністю "М-Сервіс" ОСОБА_1, на підтвердження повноважень якого до позовних матеріалів було додано ордер серії КВ № 399927 на надання правової допомоги від 20.03.2019 та витяг з Єдиного реєстру адвокатів України.

Проте доказів, які підтверджують повноваження адвоката, як-то договір про надання правової допомоги чи витяг з нього, якими представника позивача уповноважено підписувати та подавати до суду від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "М-Сервіс" заяви про забезпечення позову, як до позовних матеріалів, так і до заява про забезпечення позову не додано.

Наданий адвокатом ордер, за відсутності на його зворотній сторінці відмітки про обмеження правомочності адвоката, не є таким доказом, оскільки ордер оформлений з порушенням п. 14 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів та не містять переліку повноважень, наданих позивачем представнику.

Разом з тим, на підтвердження статусу адвоката ОСОБА_1 не долучено до позовної заяви свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю чи посвідчення адвоката України (ст. 12 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Витяг з Єдиного реєстру адвокатів України, за відсутності вищевказаних документів, не є достатнім доказом на підтвердження у представника статусу адвоката.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що до заяви про забезпечення позову не додано допустимих доказів на право її підписання ОСОБА_1 як заявником (представником товариства/адвокатом).

Таким чином, заява про забезпечення позову вважається поданою без додержання вимог ч. 1 ст. 139 ГПК України, томуі підлягає поверненню заявнику на підставі ч. 7 ст. 140 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 139, ч. 7 ст. 140, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "М-Сервіс" заяву від 21.03.2019 про забезпечення позову без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та відповідно до приписів ст.ст. 255, 256 ГПК України та підпункту 17.5 пункту 17 частини 1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

З інформацією про дане судове рішення учасники справи можуть ознайомитися на сайті: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.М. Антонова