ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2019 р. Справа№ 910/11009/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

за участю представників: не викликались

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізодром»

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018, повний текст якого складений 10.12.2018,

у справі № 910/11009/18 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізодром»

до Акціонерного товариства «Київенерго»

про стягнення 25 952,51 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 24 582,62 грн. за виконані за договором про закупівлю робіт № 278/31-16 від 25.07.2016, але неоплачені роботи, 3 % річних в сумі 484,92 грн. та інфляційних втрат в сумі 884,97 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва, ухваленим 10.12.2018, повний текст якого складений 10.12.2018, у справі № 910/11009/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за умовами спірного договору (п. 4.5) остаточний розрахунок за договором проводиться відповідачем після завершення всього комплексу робіт, надання актів виконаних робіт та повного комплекту технічної документації для введення об'єкта в експлуатацію, а також усунення всіх недоробок в процесі приймання виконаних робіт (у разі необхідності) з відтермінуванням платежу 30 календарних днів, проте позивачем не надано доказів завершення ним всього комплексу робіт, надання актів виконаних робіт та повного комплекту технічної документації для введення об'єкта в експлуатацію, доказів прийняття відповідачем закінченої роботи, що свідчить про остаточну здачу роботи та обов'язок відповідача остаточно розрахуватися з позивачем за договором.

Не погоджуючись з рішенням, 19.12.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізодром» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 у справі № 910/11009/18 та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позов.

В апеляційній скарзі позивач зазначив про те, що суд першої інстанції неправильно застосував норма матеріального права, неправильно та неповно встановив обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного їх дослідження та оцінки.

В обґрунтування вказаної позиції позивач послався на те, що виконання ним своїх обов'язків за спірним договором по реконструкції вузла обліку природного газу на змінному перепаді тиску котельні «Московська-2» на пров. Коломийському, 5-А у повному обсязі підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (КБ-3), актом приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) на суму 29 055,78 грн., актом вартості устаткування підрядника на суму 74 978,40 грн., актом здавання-приймання наданих послуг на суму 7 032,00 грн. (програмний модуль програмного комплексу «Телеметрія»), актом здавання-приймання наданих послуг на суму 5 330,40 грн. (експертиза монтажу вузла обліку із застосуванням стандартних звужуючих пристроїв. Розрахунок характеристик витратоміру із застосуванням стандартних звужуючих пристроїв), актом здавання-приймання наданих послуг на суму 6 516,53 грн. (оцінка відповідності вимірювальної системи ОЕ-22 іz вимогам технічних регламентів за модулем F1).

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2019, справа № 910/11009/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою від 21.01.2019 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф., суддів: Мартюк А.І., Зубець Л.П.:

- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізодром» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 у справі № 910/11009/18;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 04.02.2019;

- учасникам судового процесу роз'яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- учасникам роз'яснено що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

04.02.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з посиланням на те, що позивачем як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції не надано доказів завершення ним всього комплексу робіт, надання актів виконаних робіт та повного комплекту технічної документації для введення об'єкта в експлуатацію, доказів прийняття відповідачем закінченої роботи, що свідчить про остаточну здачу роботи та обов'язок відповідача остаточно розрахуватися з позивачем за договором, а відтак, відповідач має повне право не проводити остаточні розрахунки за договором.

У відзиві на позов відповідач зазначив про те, що він змінив найменування на Акціонерне товариство «Київенерго», що не є перетворенням юридичної особи.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає не необхідне змінити найменування відповідача з «Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на Акціонерне товариство «Київенерго»

18.02.2019 до суду від позивача надійшли письмові пояснення, в яких позивач знов зауважив на тому, що ним виконано всі роботи по реконструкції вузла обліку природного газу на змінному перепаді тиску котельні «Московська-2» на пров. Коломийському, 5-А.

Позивач зазначив про те, що належним доказом виконання вказаних робіт є також акт від 30.08.2017, який був складений за результатами перевірки вузла обліку газу представниками відповідача та ПАТ «Київгаз».

До вказаних пояснень додано копію зазначеного акту від 30.08.2017.

Щодо вказаного акту колегія суддів зазначає таке.

Враховуючи, що відповідач додав цей документальний доказ під час розгляду апеляційної скарги, на дату прийняття оспореного рішення такого доказу суд першої інстанції в своєму розпорядження не мав.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 269 ГПК України).

Частинами 3, 4 п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011 № 7 встановлено, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття. До згаданих підстав належить, зокрема, необґрунтоване відхилення судом першої інстанції клопотань сторін про витребування господарським судом доказів у порядку статті 38 ГПК. У такому разі суд апеляційної інстанції за відповідним клопотанням сторони самостійно витребує необхідні додаткові докази.

Отже, що підставою для прийняття апеляційною інстанцією додаткових доказів є докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від апелянта.

Позивач у письмових поясненнях не наводить жодних підстав неможливості надати вказаний доказ до суду першої інстанції.

Основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен додержуватись норм процесуального права.

Відповідно до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених ст. 269 ГПК України підстав для їх прийняття, тобто без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, адже у такому випадку суд створює позивачу більш сприятливі, аніж відповідачу умови в розгляді конкретної справи.

За таких обставин, доданий позивачем до письмових пояснень акт від 30.08.2017 як додатковий доказ колегією суддів не приймається.

Станом на 13.03.2019 інших відзивів, пояснень та клопотань до суду не надходило.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у цьому випадку 176 200 грн. (1 762 грн.*100).

Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (глава 1. Апеляційне провадження Розділу IV ГПК України - прим суду).

Частиною 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762*100=176 200 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді справи № 910/11009/18 колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої за 176 200 грн., тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

За правилом ч. 2 ст. 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п'ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 273 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізодром» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 у справі № 910/11009/18 відкрито 21.01.2019, розгляд справи в суді апеляційної інстанції розпочався, з урахуванням вихідних та святкових днів з 06.02.2019, апеляційна скарга має бути розглянута по 22.03.2019 включно.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

25.07.2016 відповідач як замовник та позивач як підрядник уклали договір про закупівлю робіт № 278/31-16 (а.с. 30-37), відповідно до умов якого позивач зобов'язався у 2016 році за завданням відповідача виконати на свій ризик та своїми силами роботи, а саме: реконструкцію вузлів обліку витрат природного газу на змінному перепаді тиску котельні «Московська-2» на пров. Коломиївському, 5-А та котельні «Санаторній ім. 1-го Травня» на вул. Лісовій, 28 (далі - роботи).

Згідно з п. 3.1 Договору:

- ціна цього договору визначена договірною ціною (додаток 2 до договору) з урахуванням вихідних даних (додаток 1 до договору) та становить 248 055,15 грн. з ПДВ;

- вартість матеріальних ресурсів та устаткування (обладнання), відповідно до договірної ціни та кошторисної документації до неї (додаток 2 до договору) становить 169 389,89 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 4.1 Договору відповідач перераховує на поточний рахунок позивача кошти в розмірі 100% від вартості матеріальних ресурсів та устаткування (обладнання), які зазначені у п.3.4 договору, сумою 169 389,89 грн. протягом 15-ти календарних днів з моменту визначення джерела фінансування.

Згідно з п. 4.4 Договору проміжні платежі за виконані будівельно-монтажні роботи у відповідному місяці проводяться відповідачем після підписання сторонами актів за формою КБ-2в та КБ-3 у розмірі 80% від суми, зазначеній у довідці КБ-3, з відтермінуванням платежу на 30 календарних днів від дня підписання замовником таких актів.

Остаточний розрахунок за Договором проводиться відповідачем після завершення всього комплексу робіт, надання актів виконаних робіт та повного комплекту технічної документації для введення об'єкта в експлуатацію, а також усунення всіх недоробок в процесі приймання виконаних робіт (у разі необхідності) з відтермінуванням платежу 30 календарних днів. При невиконанні однієї з перерахованих умов остаточний розрахунок не проводиться до усунення позивачем зауважень відповідача (п. 4.5 Договору).

Відповідно до п. 6.1 Договору відповідач, серед іншого, зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи (п.6.1.1); приймати виконані роботи згідно з актами КБ-2в та КБ-3 у разі відсутності зауважень щодо якості виконаних робіт та відповідності їх умовам договору (п. 6.1.2); забезпечити своєчасне фінансування виконаних робіт відповідно до умов цього договору на підставі наданих позивачем та підписаних замовником актів КБ-2в та довідок КБ-3 за умови відсутності зауважень та претензій до якості виконаних підрядником робіт (п. 6.1.4).

16.11.2017 сторонами підписані довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (КБ-3), акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) на суму 29 055,78 грн., акт вартості устаткування підрядника на суму 74 978,40 грн., акт здавання-приймання наданих послуг на суму 7 032,00 грн., акт здавання-приймання наданих послуг на суму 5 330,40 грн., акт здавання-приймання наданих послуг на суму 6 516,53 грн.

Загальна вартість виконаних робіт та переданого обладнання становить 122 913,11 грн.

Звертаючись з позовом, позивач зазначає, що відповідач частково оплатив виконані позивачем роботи, в розмірі 98 330,49 грн., а відтак, загальна вартість неоплачених робіт становить 24 582,62 грн.

Факт виконання робіт на вказану суму та факт перерахування відповідачем в рахунок їх оплати грошових коштів в сумі 98 330,49 грн. сторонами не заперечується.

Суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовив, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом Договору, який є обов'язковим для виконання сторонами, проміжні платежі за виконані будівельно-монтажні роботи у відповідному місяці проводяться відповідачем після підписання сторонами актів за формою КБ-2в та КБ-3 у розмірі 80% від суми, зазначеній у довідці КБ-3, з відтермінуванням платежу на 30 календарних днів від дня підписання замовником таких актів, а остаточний розрахунок за Договором проводиться відповідачем після завершення всього комплексу робіт, надання актів виконаних робіт та повного комплекту технічної документації для введення об'єкта в експлуатацію, а також усунення всіх недоробок в процесі приймання виконаних робіт (у разі необхідності) з відтермінуванням платежу 30 календарних днів.

Відповідно до п.6.3.15, 6.3.16 Договору позивач зобов'язаний: передати відповідачу закінчені роботи (закінчений будівництвом об'єкт) в порядку передбаченому чинним законодавством України, брати участь спільно із замовником у роботі приймальної комісії із приймання закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію; після закінчення робіт за договором передати замовнику відповідно до чинних нормативних документів України виконавчу документацію, акти прихованих робіт, протоколи випробувань, паспорти та сертифікати на використані матеріали і обладнання та інші документи компетенції підрядника, необхідні для здачі закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію.

При цьому виконанням всього комплексу робіт за Договором, виходячи з його умов, слід вважати виконання робіт з реконструкції вузлів обліку витрат природного газу на змінному перепаді тиску котельні «Московська-2» на пров. Коломиївському, 5-А та котельні «Санаторній ім. 1-го Травня» на вул. Лісовій, 28.

Надані позивачем документи свідчать про виконання ним лише частини з комплексу робіт, а саме, робіт за об'єктом - котельня «Московська-2» на пров. Коломиївському, 5-А, що не може вважатися належним доказом виконання всього комплексу робіт за Договором.

Тобто позивачем не надано доказів завершення ним всього комплексу робіт, надання актів виконаних робіт та повного комплекту технічної документації для введення об'єкта в експлуатацію, доказів прийняття відповідачем закінченої роботи, що свідчить про остаточну здачу роботи та обов'язок відповідача остаточно розрахуватися з позивачем за договором.

Отже, за умовами Договору позивач на даний час має право на отримання 80 % вартості виконаних ним робіт, а саме 98 330,49 грн., які він, за його твердженням, і отримав.

При цьому колегія суддів зауважує позивачу на тому, що у випадку неможливості виконання ним повного комплексу робіт за Договором, він не позбавлений права ініціювати його розірвання, в тому числі і в судовому порядку.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 24 582,62 грн. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні цих вимог залишається без змін.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 24 582,62 грн., позовні вимоги про стягнення 3 % річних в сумі 484,92 грн. та інфляційних втрат в сумі 884,97 грн., які є наслідком задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу, за відсутності підстав для такого, також не можуть бути задоволенні, з огляду на що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні і цих позовних вимог. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізодром» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 у справі № 910/11009/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України всі судові витрати по справі, в тому числі і за звернення з апеляційною скаргою, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізодром» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 у справі № 910/11009/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 у справі № 910/11009/18 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/11009/18.

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець