ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1994/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: В.В. Бєляновського, К.В. Богатиря,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Інфокс в особі філії ,,Інфоксводоканал

на рішення Господарського суду Одеської області від 26.12.2018 року (суддя Лічман Л.В., м. Одеса, повний текст рішення складено та підписано 29.12.2018)

у справі № 916/1994/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Інфокс в особі філії ,,Інфоксводоканал

до відповідача ОСОБА_1 кооперативу ,,Київський-8

про стягнення 44 700 грн. 11 коп.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Інфокс в особі філії ,,Інфоксводоканал звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 кооперативу ,,Київський-8, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 кооперативу ,,Київський-8 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Інфокс в особі філії ,,Інфоксводоканал борг за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2018 року по 01.08.2018 року в сумі 44 700 грн. 11 коп., а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач не виконав у повному обсязі свій обовязок щодо оплати отриманих послуг з водопостачання та водовідведення, наданих за договором на послуги водопостачання та водовідведення від 01.11.2000 року № 4192/1.

19.11.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Інфокс в особі філії ,,Інфоксводоканал звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про закриття провадження у справі в частині позовних вимог на суму 11400 грн. 00 коп., яка мотивована частковими оплатами відповідачем заборгованості за надані послуги.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.12.2018 року у справі №916/1994/18 (суддя Лічман Л.В.) у задоволенні позову в частині стягнення 33300 грн. 11 коп. заборгованості відмовлено, провадження у справі про стягнення 11400 грн. 00 коп. закрито.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог мотивовано тим, що вартість послуг водопостачання та водовідведення, спожитих в період з 01.03.2018 року по 01.09.2018 року, оплачено в повному обсязі: оплата послуг у розмірі 11400 грн. 00 коп. була здійснена 26.09.2018 року, 02.11.2018 року та 06.11.2018 року, тобто після звернення позивача до суду з відповідним позовом. Закриття провадження у справі про стягнення 11400 грн. 00 коп. мотивовано задоволенням відповідної заяви позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Інфокс в особі філії ,,Інфоксводоканал з рішенням суду не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 26.12.2018 року у справі № 916/1994/18 повністю і прийняти нове рішення, яким задовольнити повністю позовні вимоги.

Позивач зазначає, що судом першої інстанції не було враховано те, що донарахування вартості послуг за період з 01.12.2016 року по 06.12.2017 року було неможливо здійснити у відповідному періоді, оскільки протокол №1 Одеської обласної ради, на підставі якого здійснено донарахування, було підписано лише 31.01.2017 року. У вказаному протоколі зазначено про розгляд питання щодо неправомірності нарахувань ТОВ ,,Інфокс оплати за послугу водопостачання житлово-будівельним кооперативам, не обладнаними загальнобудинковими вузлами обліку, і постановлено призупинити нарахування по нормативу (нормі) споживання за послугу з водопостачання ЖБК, починаючи з лютого 2017 року, за умови відповідного звернення до філії ,,Інфоксводоканал, щодо розробки проектної документації та подальшого встановлення загальнобудинкового засобу обліку води. Перерахунок відповідно до нормативів і показників засобу обліку, який було встановлено 06.12.2017 року, здійснено на підставі акту контрольної зйомки, за результатами якого 20.03.2018 року зафіксовані показники - 02338 куб.м. Тому, на думку скаржника, дані донарахування були виставлені у березні місяці 2018 року у вигляді боргу, який входить до спірного періоду, оскільки така можливість настала лише після настання певних обставин, а саме після встановлення засобу обліку та на протязі відповідного часу його роботи.

Відповідач своїм правом згідно з ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами ч. 10 ст. 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч. 2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п'ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Станом на час прийняття даної постанови до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку без проведення судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Інфокс (Виробник) як правонаступником Комунального підприємства ,,Одесводоканал та ОСОБА_1 кооперативом ,,Київський-8 (Споживач) існують господарські правовідносини, які ґрунтуються на чинному до теперішнього часу договорі на послуги водопостачання та водовідведення (населення) від 01.11.2000 року № 4192/1 з урахуванням додаткової угоди від 10.09.2010 року № 190/1-2.

За умовами договору Виробник зобовязався надавати послуги по подачі питної води по ДСТУ 2874-82 ,,Вода питна і прийому стічних вод на обєкти Споживача, а Споживач зобовязався сплачувати надані йому послуги водопостачання і водовідведення, подавати кожного місяця за встановленою формою відомості про водоспоживання Споживача тощо. Перераховані Споживачем платежі зараховуються в наступному порядку: в першу чергу в рахунок погашення пені, далі заборгованості по оплаті, потім поточних платежів. Обєм скинутих Споживачем в каналізацію стічних вод застосовується рівний спожитому обєму води… (п.п.1.1, 1.2, 2.3.9, 3.6, 3.7 Договору).

24.02.2017 року ОСОБА_1 кооператив ,,Київський-8 звернувся із заявою №545 з проханням обстежити систему водопостачання житлового будинку за адресою: вул. Ільфа і Петрова, 37а, виконати проектні роботи та облаштувати водомірний вузол.

Позивач вказує, що 06.12.2017 року за адресою: вул. Ільфа і Петрова, 37а було встановлено прилад обліку з показаннями 00027 куб.м. 20.03.2018 року за вищенаведеною адресою було проведено контрольну зйомку показників водоміра 02338 куб.м. (акт від 20.03.2018 року №3461).

На підставі вищенаведеної інформації після контрольної зйомки у березні 2018 року позивачем було проведено донарахування за приладом обліку за період: з 01.12.2016 року по 27.07.2017 року (239 діб) 5310,58 куб.м., з 28.07.2017 року по 06.12.2017 року (132 діб) 2933,04 куб.м. Розраховано: 02338-27=2311куб.м. : 104 діб=22,22 куб.м./доб.

В апеляційній скарзі вказано, що перерахування, що відображено у розрахунках за березень місяць 2018 року 5310,58 куб.м. - 3822,07 куб.м.=1488,51 куб.м. за тарифом 12,892грн., 3822,07куб.м. - 1947,41 куб.м.=1874 куб.м. за тарифом 16,164 грн. було нараховано помилково, та виконано перерахунок різниці нарахувань.

Водночас, з наданих до матеріалів справи Виробником звітів про водоспоживання, які йому подав Споживач, останнім згідно показників приладу обліку в березні 2018 року спожито 629 куб. м води, у квітні 2018 року 641 куб. м води, у травні 2018 року 700 куб. м води, у червні 2018 року 710 куб. м води, у липні 2018 року 740 куб. м води, у серпні 2018 року 804 куб. м води. Така ж кількість води відведена до системи каналізації.

У позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Інфокс в особі філії ,,Інфоксводоканал вказує, що відповідно до умов договору у відповідача утворилась заборгованість за період з 01.03.2018 року по 01.09.2018 року у розмірі 44 700 грн. 00 коп.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, які кореспондуються із способами цивільного захисту, зазначеними у ст. 16 Цивільного кодексу України, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Підставу позову становлять фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмету позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Разом з тим, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального та процесуального права.

Предмет і підстава позову сприяють з'ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов'язку. Разом з цим, під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об'єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає і обґрунтовує у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред'явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і, в залежності від встановлених обставин, вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для судового захисту.

Так, позивачем визначено у позовній заяві предмет позову заборгованість з оплати отриманих послуг з водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2018 року по 01.09.2018 року у розмірі 44 700 грн. 00 коп.

Підстава позову договір на послуги водопостачання та водовідведення від 01.11.2000 року № 4192/1 з додатковими угодами до нього.

Правове обґрунтування Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Мінжитлокомунгоспу України від 27.06.2008 року №190, ст. ст. 11, 264, 526, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України.

В апеляційній скарзі позивач вказує на те, що фактично у даній справі просить стягнути вартість донарахованих коштів за попередні періоди, які виникли через різницю у показах лічильника.

Судова колегія вважає, що в апеляційній скарзі відповідач вказує на інший предмет позовних вимог.

Частиною 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за пять днів до початку першого судового засідання у справі.

В суді першої інстанції позивачем не заявлялись клопотання про зміну предмету або підстав позову у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України, тому судом першої інстанції були розглянуті визначені позивачем самостійно предмет та підстава позову з обґрунтуванням вказаними ним правовими нормами чинного законодавства України.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд переглядає рішення Господарського суду Одеської області, виходячи саме з тих позовних вимог, що викладено у позовній заяві.

В силу приписів ст.ст. 901, 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Оплатний характер послуги зумовлений, насамперед, наявністю прямої на це вказівки у визначенні договору про надання послуг.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з п. 17 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року №190 послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку.

Із доданого до позову розрахунку та звітів про водоспоживання вбачається, що відповідач мав сплатити за воду за березень 2018 року 7037 грн. 76 коп., за квітень 2018 року 7172 грн. 02 коп., за травень 2018 року 7832 грн.16 коп., за червень 2018 року 7944 грн. 05 коп., за липень 2018 року 8748 грн. 58 коп. (в середині цього місяця тариф змінився з 11 грн. 18,88 коп. на 12 грн. 45, 6 коп. за 1 куб. м), за серпень 2018 року 10014 грн. 62 коп. Всього з урахуванням відображеної в розрахунку пільги (370,88 грн): 48378 грн. 31 коп.; за водовідведення за березень 2018 року 5135 грн. 66 коп., за квітень 2018 року 5233 грн. 64 коп., за травень 2018 року 5715 грн. 36 коп., за червень 2018 року 5797 грн. 01 коп., за липень 2018 року 6979 грн. 68 коп. (в середині цього місяця тариф змінився з 8 грн. 16,48 коп. на 10 грн. 69,92 коп. за 1 куб. м), за серпень 2018 року 8602 грн. 16 коп. Всього: 37463 грн. 51 коп.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що протягом березня серпня 2018 року послуги водопостачання та водовідведення ОСОБА_1 кооперативом ,,Київський-8 сплачено: за березень 2018 року 12496 грн.12 коп., що підтверджено платіжними дорученнями № 46 на суму 44000 грн. 00 коп., № 53 на суму 5096 грн. 12 коп., № 60 на суму 3000 грн. 00 коп.); за квітень 2018 року 11321 грн. 92 коп., що підтверджено платіжними доручення № 52 на суму 1000 грн. 00 коп., № 62 на суму 7000 грн. 00 коп., № 63 на суму 3321 грн. 92 коп.; за травень 2018 року 9500 грн. 00 коп., що підтверджено платіжними дорученнями № 72 на суму 4500 грн. 00 коп., № 82 на суму 5000 грн. 00 коп.; за червень 2018 року 10000 грн. 00 коп. за платіжним дорученням № 103; за липень 2018 року 4825 грн. 84 коп. платіжним дорученням № 109; за серпень 2018 року 19500 грн. 00 коп. за платіжним дорученням № 119 на суму 15000 грн. 00 коп., № 133 на суму 4500 грн. коп.; без зазначення місяця призначення платежу 6900 грн. 00 коп. за платіжним дорученням № 159 на суму 6000 грн. 00 коп., № 160 на суму 900 грн. 00 коп., а всього: 74543 грн. 88 коп.

У наданому до позовної заяви розрахунку заборгованості не вказано заборгованості відповідача перед позивачем станом на 01.03.2018 року, тому судом першої інстанції правомірно враховано всі вищевказані платежі як оплату за послуги, спожиті з березня по серпень 2018 року включно. Крім того, з огляду на зміст п.3.6 договору різниця (11297 грн. 94 коп.) між ціною послуг (85841 грн. 82 коп.) та сплаченими коштами (74543 грн. 88 коп.) була компенсована здійсненими в жовтні 2018 року платежами в розмірі 8000 грн. 00 коп. платіжним дорученням № 135 та 6000 грн. 00 коп. платіжним дорученням № 137.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2018 року по 01.09.2018 року не підтверджені належними і допустимими доказами у справі, тому місцевий господарський суд вірно відмовив у задоволенні позовних вимог у сумі 33300 грн. 11 коп.

В апеляційній скарзі позивач просив суд скасувати рішення місцевого господарського суду повністю і задовольнити позовні вимоги повністю.

Водночас, судова колегія зазначає, що саме позивач заявив клопотання про закриття провадження у справі на оплачену відповідачем суму заборгованості у розмірі 11400 грн. 00 коп.

Також скаржник не надав жодного обґрунтування щодо того, що закриття провадження у справі щодо позовних вимог у розмірі 11400 грн. 00 коп. не узгоджується з приписами чинного законодавства.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи та вищенаведеними висновками суду першої інстанції.

Переглядаючи у апеляційному порядку рішення Господарського суду Одеської області від 26.12.2018 року у справі № 916/1994/18, суд апеляційної інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і на підставі встановлених фактичних обставин справи не виявив порушення чи неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, які б призвели до прийняття неправильного судового рішення у справі.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Інфокс в особі філії ,,Інфоксводоканал на рішення Господарського суду Одеської області від 26.12.2018 року у справі №916/1994/18 не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 26.12.2018 року у справі №916/1994/18 відповідає обставинам справи та вимогам закону і правові підстави для його скасування відсутні.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Інфокс в особі філії ,,Інфоксводоканал залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 26.12.2018 року у справі №916/1994/18 залишити без змін.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і згідно з ч.5 ст.12, ч.2 ст.282 та п.2 ч.3 ст.287 касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.03.2019 року.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя К.В. Богатир