ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року Справа №924/955/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Розізнана І.В.

суддя Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання Панасюк О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу державного підприємства "Нігинський кар'єр" на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 23.01.2019 р. (суддя Гладюк Ю.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ферромет 1"

до державного підприємства "Нігинський кар'єр"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерства аграрної політики та продовольства України

про стягнення грошей

за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

третьої особи - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 23.01.2019 р. у справі №924/955/18 заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволено в повному обсязі. Вжито заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт на грошові кошти державного підприємства "Нігинський кар'єр", що знаходяться на рахунках державного підприємства "Нігинський кар'єр" у банківських установах, в розмірі 1873956,47 грн.

Суд першої інстанції в обґрунтування винесеної ухвали, посилаючись на ст.ст.136, 137 ГПК України, беручи до уваги подані докази позивачем, вказав, що зазначені заявником обставини, в силу їх документального підтвердження, дійсно свідчать про майбутні реальні витрати відповідача, які будуть зумовлені винесенням обовязкових до виконання судових актів. Такі обставини обєктивно свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у цій справі.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, державне підприємство "Нігинський кар'єр" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ "Ферромет 1" про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти державного підприємства "Нігинський кар'єр" відмовити.

Апелянт, зокрема, вказує, що подані позивачем докази жодним чином не підтверджують обставини, які могли б бути підставою для застосування судом заходів забезпечення позову. Оскільки ухвалами господарського суду Хмельницької області від 15.01.2015 р. у справі №924/810/18 позов ФОП ОСОБА_4 до ДП "Нігинський карєр" про стягнення заборгованості в сумі 720591,95 грн. залишено без розгляду, а у затвердженні мирової угоди відмовлено у звязку з невідповідністю мирової угоди вимогам ст.192 ГПК України. Також наявність судового провадження у справі №924/1081/18 не дає жодних підстав вважати дану вимогу фінансовим зобовязанням відповідача і що вона буде задоволена.

Крім того, апелянт зазначає, що судом не перевірено і не встановлено факту визнання відповідачем претензії ТОВ "Компанія антаріус" про відшкодування збитків та здійснення відповідачем заявленого у претензії відшкодування. Скаржник звертає увагу, що відповідачем жодним чином не визнається заборгованість перед позивачем у даній справі.

Учасники справи правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористались.

У судове засідання, що відбулося 11.03.2019 року, позивач та третя особа не забезпечили явку своїх представників, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (т.2, а.с.35, 37).

Натомість, позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Ферромет 1", подав клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку із зайнятістю в іншому судовому засіданні в Орджонікідзевському районному суді м.Запоріжжя.

Розглядаючи вказане клопотання, колегія суддів зазначає, що за змістом ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно з абз.1 п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 р., у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Норми чинного законодавства не обмежують представництво сторін конкретними особами, відтак, у позивача була можливість забезпечити участь іншого представника, для захисту своїх прав при розгляді даної справи.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р. вказано, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Враховуючи наведене, а також те, що з поданого клопотання про відкладення не вбачається поважних причин, які б свідчили про необхідність перенесення судового засідання на іншу дату, а також те, що явка учасників справи в судове засідання обов'язковою не визнавалася, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання та відкладення розгляду справи. З огляду на вказане суд визнав за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності учасників справи.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

За приписами ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

З огляду на викладене, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов'язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Колегією суддів встановлено, що предметом даного спору є стягнення заборгованості за договором переуступки права вимоги №FG-FK-03 від 23.07.2018 р. у розмірі 1846262,53 грн., з яких 1704765,09 грн. основна заборгованість, 104995,27 грн. штрафні санкції, 36502,17 грн. 3 % річних.

Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову позивач вказує на існування сімдесяти семи відкритих, але не закінчених виконавчих проваджень відносно боржника ДП "Нігинський карєр" та відкритих судових проваджень щодо відповідача.

Оцінюючи доводи позивача, викладені в заяві, та надані докази в підтвердження мотивів вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вказує заявник, ухвалою господарського суду Хмельницької області від 21.09.2018 року відкрито провадження у справі №924/810/18 за позовом ФОП ОСОБА_4 до ДП "Нігинський карєр" про стягнення заборгованості в сумі 720591,95 грн. Враховуючи те, що сторонами було подано до суду проект мирової угоди від 30.10.2018 р., відповідач визнає цю заборгованість і тому є всі підстави, що вона буде стягнута.

Натомість, судом встановлено, що ухвалами господарського суду Хмельницької області від 15.01.2019 р. у затвердженні мирової угоди відмовлено, у звязку з невідповідністю проекту мирової угоди вимогам ст.192 ГПК України, та залишено позов без розгляду. Вказані ухвали набрали законної сили негайно з моменту оголошення суддею.

Крім того, позивач в підтвердження обставин ускладнення виконання судового рішення також посилається на судове провадження у справі №924/321/18 за позовом ТОВ "Фактор Гарант" до ДП "Нігинський карєр" про стягнення заборгованості.

Однак ухвалою господарського суду Хмельницької області від 27.08.2018 р. даний позов залишено без розгляду.

Також заявник вказує на наявність судового провадження у господарському суді Хмельницької області у справі №924/1081/18 за позовом ТОВ "Лаймстоун Мост Трейд" до ДП "Нігинський карєр" про зобовязання зареєструвати податкові накладні на суму 999450,17 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних, та, зокрема, що задоволення вказаного позову призведе до необхідності зарахування на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість з поточного рахунку відповідача значної суми грошей.

Пунктом 9 ст.129 Конституції України передбачено, що до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Згідно ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

За приписами ст.18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Статтею 326 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Аналізуючи вказані правові норми можна дійти висновку, що всі судові рішення, які набрали законної сили, мають однакову правову дію та юридичну силу, тому надання переваги одному судовому рішенню над іншим недопустиме.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги обовязковість рішення суду як одну із основних засад судочинства, апеляційний суд вважає, що наявність відкритих виконавчих проваджень та проваджень в судах щодо державного підприємства "Нігинський карєр" не є належними підставами для накладення арешту на грошові кошти відповідача, оскільки доказів вчинення останнім будь-яких активних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду судом не встановлено.

Оцінюючи претензію ТОВ "Компанія Антаріус" до ДП "Нігинський карєр" про відшкодування збитків у розмірі 322677,62 грн., подану позивачем в підтвердження обставин ускладнення та унеможливлення виконання судового рішення у даній справі, суд зауважує, що вказаний доказ не підтверджує обставин, які могли б бути підставою для застосування судом заходів забезпечення позову, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів визнання відповідачем вказаної претензії або здійснення останнім сплати заявленого відшкодування.

Відтак, враховуючи, що забезпечення позову є в першу чергу гарантією реального виконання рішення у цій справі, приймаючи до уваги ненадання позивачем доказів у підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення позову до суду, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність позивачем наявності обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі, що унеможливлює вжиття заходів забезпечення позову на підставі ст. 137 ГПК України.

Судом не приймаються до уваги доводи апелянта щодо неможливості своєчасної виплати заробітної плати та інших виплат працівникам підприємства, у звязку з накладенням арешту на рахунки боржника, які призначені для виплати заробітної плати та для обліку коштів соціального страхування, оскільки скаржником не подано жодного доказу в підтвердження вказаних обставин.

Відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява №4909/04) від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

У відповідності до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з п.4 ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч.2 ст.277 ГПК України).

За наведених обставин та з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, імовірності утруднення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, ухвала господарського суду Хмельницької області від 23.01.2019 р. підлягає до скасування, як така, що прийнята з порушенням норм процесуального права.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача згідно вимог ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 271, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу державного підприємства "Нігинський кар'єр" на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 23.01.2019 р. у справі №924/955/18 задоволити.

2. Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 23.01.2019 р. у справі №924/955/18 скасувати.

3. У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Ферромет 1" про забезпечення позову - відмовити.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Ферромет 1" (69013, м.Запоріжжя, вул.Базова, 9, ) на користь державного підприємства "Нігинський кар'єр"(32322, Хмельницька обл., Кам'янець-Подільський р-н, с.Сахкамінь, вул.Радянська, 1А, ) 1921,00 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "13" березня 2019 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.