РІШЕННЯ

05 березня 2019 року Справа № 913/14/19

Провадження № 18/913/14/19

За позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до комунального підприємства «Спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство «Ровенькитеплокомуненерго», м. Ровеньки Луганської області

про стягнення 9.385.056,61 грн

Суддя Корнієнко В.В.

Секретар судового засідання Бережна Л.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 адвокат, за дов. від 26.10.2018;

від відповідача: не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 3.795.707,26 грн по оплаті вартості природного газу, поставленого позивачем відповідачу за договором купівлі-продажу природного газу від 27.12.2013 № 1481/14-ТЕ-20, а також пені в сумі 379839,85 грн, трьох процентів річних в сумі 451937,62 грн та інфляційних втрат в сумі 4.757.571,88 грн за прострочення платежів.

Відповідач відзив на позовну заяву суду не подав, його представник в судове засідання не прибув.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.01.2019, місцезнаходженням відповідача є м. Ровеньки Луганської області, квартал Шахтарський.

За інформацією Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», розміщеній на офіційному сайті підприємства в мережі Інтернет (http://ukrposhta.ua/robota-ukrposhti-v-doneckij-ta-luganskij-oblastyax), у звязку з тим, що на вказаній території органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, пересилання пошти у м. Ровеньки Луганської області не здійснюється.

З метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, з урахуванням розяснень викладених у пункті 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 «Про ОСОБА_2 України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції»», господарським судом розміщувались повідомлення з відповідною інформацією на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі «Новини та події суду») офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/).

Спроби повідомити відповідача про дату, час та місце розгляду справи шляхом надсилання телефонограми (за номерами телефону, вказаними у витязі з ЄДР та у позовній заяві), результатів не дали (відповідна довідка суду залучена до матеріалів справи).

Інших засобів зв'язку з відповідачем господарським судом не встановлено.

Таким чином, господарським судом вжито усіх можливих заходів щодо повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи (абз. 2 п.п. 4 п. 6 Інформаційного листа ВГСУ від 12.09.2014 № 01-06/1290/14).

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач у позовній заяві вказав наступне:

- на підставі договору купівлі-продажу природного газу від 27.12.2013 № 1481/14-ТЕ-20, укладеному між сторонами за позовом, позивач у період: січень квітень 2014 р. поставив відповідачу природний газ на суму 3.795.707,26 грн;

- відповідно до п. 6.1. договору остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем (відповідачем) до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу;

- у порушення умов договору відповідач своєчасно, у встановлений договором строк, вартість одержаного газу позивачу не сплатив, його борг складає 3.795.707,26 грн;

- на підставі п. 7.2. договору, за прострочення платежів відповідачу нарахована пеня в сумі 379839,85 грн (у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу), а також на підставі ст. 625 ЦК України три проценти річних в сумі 451937,62 грн та інфляційні втрати в сумі 4.757.571,88 грн. за прострочення платежів.

На підставі вказаних доводів позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 3.795.707,26 грн по оплаті вартості природного газу, поставленого позивачем відповідачу за договором купівлі-продажу природного газу від 27.12.2013 № 1481/14-ТЕ-20, а також пені в сумі 379839,85 грн, трьох процентів річних в сумі 451937,62 грн та інфляційних втрат в сумі 4.757.571,88 грн за прострочення платежів.

Відповідач відзив на позовну заяву суду не подав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав:

Обставини встановлені судом:

- на підставі договору купівлі-продажу природного газу від 27.12.2013 № 1481/14-ТЕ-20, укладеному між сторонами за позовом, позивач у період: січень квітень 2014 р. поставив відповідачу природний газ на суму 3.795.707,26 грн;

- відповідно до п. 6.1. договору остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем (відповідачем) до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу;

- у порушення умов договору відповідач своєчасно, у встановлений договором строк, вартість одержаного газу позивачу не сплатив, його борг складає 3.795.707,26 грн.

ОСОБА_2 факти підтверджується поданими позивачем письмовими доказами (завіреними копіями документів): договором купівлі-продажу природного газу від 27.12.2013 № 1481/14-ТЕ-20 з додатковими угодами № 1 та № 2 (а.с. 14-21); актами прийняття-передачі природного газу (а.с. 25-28); розрахунком заборгованості та штрафних санкцій (а.с. 22-24).

Відповідач позовні вимоги не оспорив, доказів, які б спростовували доводи позивача, суду не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за в сумі 3.795.707,26 грн підлягають задоволенню.

Відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем, в звязку з чим, на вимогу позивача на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України відповідач зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно обґрунтованому розрахунку позивача три проценти річних за період прострочення з 15.02.2014 по 05.03.2018 складають 451937,62 грн, інфляційні втрати (за період: березень 2014 р. січень 2018 р.) 4.757.571,88 грн.

Вимоги про стягнення з відповідача вказаних процентів річних та інфляційних втрат є законними та обґрунтованими і тому, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення пені.

За прострочення оплати вартості поставленого газу пунктом 7.2. договору передбачена відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

На підставі вказаних положень договору позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню в сумі 379839,85 грн за шість місяців прострочення щодо кожного місяці поставки газу (січень квітень 2014 р.) (за період з 15.02.2014 по 14.08.2014 за зобовязаннями січня; за період з 15.03.2014 по 14.09.2014 за зобовязаннями лютого, і так далі).

Разом з тим, частиною 2 статті 2 Закону України від 13.01.2015 № 85-VIII «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» (із змінами та доповненнями; далі ОСОБА_2 № 85-VIII) встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами-виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Час, визначений у статті 1 цього Закону до 31.12.2020.

ОСОБА_2 набрав чинності з 07.02.2015.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 №747 «Про визначення гарантованих постачальників природного газу» встановлено, що гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

У пункті 5 статуту Компанії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 № 1044 встановлено, що метою діяльності Компанії є сприяння структурній перебудові нафтової, газової та нафтопереробної галузей, підвищення рівня енергетичної безпеки держави, забезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтового комплексу, більш повного задоволення потреб промислових і побутових споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах, і одержання прибутку від провадження господарської діяльності.

Пунктом 6 статуту Компанії встановлено, що предметом діяльності Компанії є, зокрема, видобування нафти і природного газу, постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ.

Законом України «Про енергозбереження» визначено, що: «енергозбереження» це діяльність (організаційна, наукова, практична, інформаційна), яка спрямована на раціональне використання та економне витрачання первинної та перетвореної енергії і природних енергетичних ресурсів в національному господарстві і яка реалізується з використанням технічних, економічних та правових методів; «паливно-енергетичні ресурси» це сукупність всіх природних і перетворених видів палива та енергії, які використовуються в національному господарстві.

Відповідно до пункту 1.5. статті 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», енергоносії це кам'яне і буре вугілля, торф, інші види первинного твердого палива, кам'яновугільні брикети, інші види вторинного твердого палива, буровугільні і торф'яні брикети, газ нафтопереробки, нафтопродукти, природний газ, природні енергетичні ресурси (ядерна, гідравлічна та геотермальна енергія, інші природні ресурси), електрична і теплова енергія.

Тобто природний газ як матеріальний об`єкт, різновид палива, в якому зосереджена енергія, придатна для практичного використання, є одним з видів енергетичних ресурсів.

З урахуванням наведеного, в силу приписів чинного законодавства Компанія (позивач) є енергопостачальною компанією в розумінні статті 2 Закону № 85-VIII.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України (у складі суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду) від 18.01.2019 у справі № 913/66/18.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.01.2019 предметом діяльності відповідача є постачання пари та гарячої води.

ОСОБА_2 послуги, відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є комунальними послугами.

Пунктом 1.2. договору купівлі-продажу природного газу від 28.01.2014 № 2348/14-КП-20 (в редакції додаткової угоди від 28.04.2014 № 2), укладеного між сторонами за позовом (на підставі якого позивач поставляв відповідачу природний газ) встановлено: «Газ, що передається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.».

Відповідач здійснював свою господарську діяльність у м. Ровеньки Луганської області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р.

Таким чином, відповідач є підприємством-виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг, що надає такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Відповідно, в період з 07.02.2015 по 31.12.2020, на підставі ч. 2 ст. 2 Закону № 85-VIII, діє мораторій на нарахування та стягнення позивачем з відповідача пені за порушення строків оплати природного газу, поставленого за договором купівлі-продажу природного газу від 28.01.2014 № 2348/14-КП-20.

У супереч вимогам вказаного Закону позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню в сумі 379839,85 грн за шість місяців прострочення щодо кожного місяці поставки газу (за період з 15.02.2014 по 14.08.2014 за зобовязаннями січня ; за період з 15.03.2014 по 14.09.2014 за зобовязаннями лютого, і так далі).

За таких обставин, у задоволенні вимог про стягнення пені в сумі 379839,85 грн слід відмовити у звязку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України витрати позивача на судовий збір в сумі 135074,43 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог; заявлено до стягнення грошові кошти в сумі 9.385.056,61 грн; стягнуто судом 9.005.216,76 грн; позов задоволено на 95,95 %) підлягають відшкодуванню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства «Спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство «Ровенькитеплокомуненерго», 94700, м. Ровеньки Луганської області, квартал Шахтарський, ідентифікаційний код 35100378, на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720, борг в сумі 3.795.707,26 грн, інфляційні втрати в сумі 4.757.571,88 грн, три проценти річних в сумі 451937,62 грн, витрати на судовий збір в сумі 135074,43 грн; наказ видати.

3. В решті позову (про стягнення пені в сумі 379839,85 грн) відмовити.

05 березня 2019 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення буде складено 12 березня 2019 р. і може бути оскаржене протягом 20 днів з цієї дати шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя В.В. Корнієнко