СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2019 р. Справа № 913/747/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Черкас В.М.,

представників сторін:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля" (вх.№307Л/2) на рішення Господарського суду Луганської області від 23.07.2018, ухвалене у приміщенні Господарського суду Луганської області колегією суддів у складі: головуючий суддя Яресько Б.В., суддя Зюбанова Н.М., суддя Палей О.С., час проголошення рішення - 14:24год., дата складання повного тексту рішення - 02.08.2018, у справі № 913/747/16

за позовом Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" в особі Луганської філії, м. Лисичанськ, Луганська обл.,

до Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля", м. Сєвєродонецьк, Луганська обл.

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИЛА:

ДП "Регіональні електричні мережі" в особі Луганської філії звернулося до місцевого господарського суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля" про стягнення заборгованості за договором №4 від 05.12.2003 в загальному розмірі 222 324 694, 34грн, а саме, 140 358 521, 51грн за активну електроенергію, 11 447 982, 29грн пені за прострочення сплати спожитої електроенергії, 5 774 291, 16грн 3 % річних, 64 743 899, 38грн інфляційних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач відповідно до умов договору здійснював постачання електричної енергії відповідачу, проте, відповідачем своєчасно обов'язку з оплати спожитої електроенергії не виконано, у зв'язку з чим, станом на 10.06.2016 за період з жовтня 2014 року по 30.04.2015 у відповідача утворилась заборгованість за активну електроенергію в сумі 140 358 521, 51грн.

Також згідно умов договору позивачем нараховані 3% річних та інфляційні від простроченої суми заборгованості, а також пеня.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 23.07.2018 позов задоволено частково; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля" на користь Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" в особі Луганської філії 140 358 521, 51грн боргу, 9 141 083, 67грн пені, 56 816 525, 04грн інфляційних, 57 74 291, 16грн 3 % річних, 196 691, 80грн судових витрат; в решті вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що судом встановлено факт постачання позивачем електричної енергії в період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року включно; суд дійшов висновку, що пеня підлягає нарахуванню згідно з розрахунком відповідача в розмірі 9 141 083, 67грн; суд також погодився з наданим відповідачем розрахунком інфляційних, оскільки позивач здійснив свій розрахунок за місяці, в яких мав бути здійснений платіж, та не врахував в розрахунку лютий 2016 року, в якому існувала дефляція 99, 6%.

Суд також дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду та зменшення розміру пені.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивачем не надано належних і допустимих доказів поставки позивачем електричної енергії, у тому числі, акти приймання-передачі товарної продукції за період жовтень-грудень 2014 року не надані в оригіналі, а акти приймання-передачі товарної продукції за період січень-березень 2015 року є фактично непідписаними з боку відповідача; вважає, що наявні у матеріалах справи податкові накладні не є належними і допустимими доказами здійснення господарських операцій за договором №4 за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року. На думку апелянта, позивач не міг здійснювати поставку електричної енергії за договором №4 з 13 березня 2015 року по 30 квітня 2015 року.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 17.09.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля" на рішення Господарського суду Луганської області від 23.07.2018 у даній справі; зобов'язано позивача і третю особу до 02.10.2018 включно надати суду відзив на апеляційну скаргу.

02.10.2018 до Донецького апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№02-31/4562/18), вважає, що твердження відповідача про відсутність в матеріалах справи належних і допустимих доказів поставки позивачем електричної енергії за договором є помилковими і не можуть бути прийняті судом до уваги; на думку позивача, суд першої інстанції здійснив оцінку доказів, наданих позивачем та відповідачем у відповідності до вимог процесуального законодавства. Просить залишити оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 23.07.2018 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Разом з тим, Указом Президента України від 29.12.2017 №454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах", крім іншого, постановлено ліквідувати Донецький апеляційний господарський суд та утворити Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області з місцезнаходженням у місті Харкові.

Згідно з підпунктом 8 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно територіальних одиниць) та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

На підставі Указу Президента України від 28.09.2018 №295/2018 "Про переведення суддів" переведено суддів Донецького апеляційного господарського суду на роботу на посадах суддів Східного апеляційного господарського суду.

У відповідності до частини 6 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в газеті "Голос України" (№185 (6940) від 03.10.2018) розміщено повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду з 03.10.2018.

Згідно з частинами 5 та 7 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На виконання розпорядження керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду від 01.10.2018 "Про передачу судових справ до Східного та Центрального апеляційних господарських судів" здійснено передачу судової справи №913/747/16, що перебувала у провадженні Донецького апеляційного господарського суду до Східного апеляційного господарського суду.

18.10.2018 справа №913/747/16 надійшла до Східного апеляційного господарського суду (вх.№307Л).

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 18.10.2018 визначено склад колегії судді для розгляду даної справи: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І.

Відповідно до вимог частини 7 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.10.2018 прийнято справу №913/747/16 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля" на рішення Господарського суду Луганської області від 23.07.2018 до провадження; призначено справу до розгляду на 22.11.2018 о 10:00год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2018 зупинено апеляційне провадження у справі №913/747/16 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля" на рішення Господарського суду Луганської області від 23.07.2018 до складення ОСОБА_1 Палатою Верховного Суду повного тексту судового рішення у справі №5023/10655/11 з тих підстав, що предметом судового розгляду у даній справі, як і у справі №5023/10655/11, є спір між позивачем та відповідачем, що виник у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання після порушення щодо нього провадження у справі про банкрутство, які заявлені позивачем до стягнення в загальному позовному провадженні.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень апеляційним господарським судом встановлено, що у повному тексті постанови ОСОБА_1 Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №5023/10655/11 викладено правовий висновок, що спір про невиконання відповідачем, щодо якого порушено провадження у справі про банкрутство (у редакції Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що діяла до 19.01.2013), поточного грошового зобов'язання підлягає розгляду у загальному позовному провадженні.

Враховуючи, що обставини, які викликали зупинення апеляційного провадження у справі №913/747/16 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля" на рішення Господарського суду Луганської області від 23.07.2018 усунуті, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.01.2019 поновлено апеляційне провадження у справі №913/747/16 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля" на рішення Господарського суду Луганської області від 23.07.2018 і призначено справу до розгляду на 05.02.2019 о 16:00год.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2019, у зв'язку із лікарняним судді Бородіної Л.І., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2019, враховуючи зміну складу колегії суддів і неявку у судове засідання представників сторін, хоча сторони були належним чином завчасно повідомлені про час, дату і місце судового засідання (т.5 а.с.209-211) оголошено перерву у судовому засіданні до 11:30год. 05.03.2019.

25.02.2019 від позивача до суду надійшли письмові пояснення (вх.№2093), зазначає, що судом у справі №911/4610/15 було встановлено наявність договірних правовідносин з постачання електричної енергії між позивачем і відповідачем за договором постачання електричної енергії №4 від 05.12.2003 у період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2019, у зв'язку з відпусткою судді Мартюхіної Н.О., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В.

У судове засідання Східного апеляційного господарського суду 05.03.2019 представники сторін знову не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином завчасно повідомлені про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчать поштові повідомлення про вручення позивачу ухвали суду від 05.02.2019 (т.5 а.с.219-220).

Поштовий конверт, який був надісланий судом на адресу апелянта - ОСОБА_2 "Краснодонвугілля", зазначений в апеляційній скарзі та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, був повернутий до суду із зазначенням причини повернення "за закінченням терміну зберігання" (т.5 а.с.221-225).

Судова колегія зазначає, що згідно з пунктом 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин, рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції вжито необхідних заходів щодо належного та завчасного повідомлення учасників справи про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги, оскільки судом завчасно у встановленому господарським процесуальним законодавством порядку направлено учасникам справи ухвали, в якій зазначено час, дату і місце розгляду апеляційної скарги за адресами, що зазначені в апеляційній скарзі і вказаними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, учасники справи належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги, а повторна неявка у судове засідання їх представників не перешкоджає розгляду справи по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, між сторонами у справі 05.12.2003 був укладений договір про постачання електричної енергії №4 (реєстраційний номер договору відповідача №28-1097/01-4КУ), відповідно до умов якого позивач зобовязався постачати електричну енергію відповідачу, а останній прийняти та оплатити її вартість відповідно до умов договору.

Позивач у період жовтня 2014 року - квітня 2015 року здійснив поставку активної електричної енергії відповідачу наступною вартістю:

№ п/п Період поставки Вартість, грн Борг, грн.

1 Жовтень 2014 27 128 739, 78 18 048 509, 59

2 Листопад 2014 25 500 066, 60 25 500 066, 60

3 Грудень 2014 28 752 208, 43 28 752 208, 43

4 Січень 2015 30 327 328, 06 30 327 328, 06

5 Лютий 2015 23 881 774, 51 23 881 774, 51

6 Березень 2015 7 419 052, 20 7 419 052, 20

7 Квітень 2015 6 429 582, 12 6 429 582, 12

Разом: 149 438 751, 7 140 358 521, 51

На підтвердження факту поставки електричної енергії позивачем надані копії та оригінали актів приймання-передачі товарної продукції за жовтень 2014 року - квітень 2015 року, та податкові накладні:

від 31.10.2014 року №12/4 з квитанцією від 13.11.2014 року про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних;

від 30.11.2014 року №11/4 з квитанцією від 15.12.2014 року про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних;

від 31.12.2014 року №11/4 з квитанцією від 15.01.2015 року про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних;

від 31.01.2015 року №7/4 з квитанцією від 13.02.2015 року про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних;

від 28.02.2015 року № 7/4 з квитанцією від 13.03.2015 року про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних;

від 28.02.2015 року № 288/4 з квитанцією від 15.03.2015 року про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних;

від 31.03.2015 року № 14/4 з квитанцією від 14.04.2015 року про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних;

від 30.04.2015 року № 11/4 з квитанцією від 15.05.2015 року про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач не має можливості надати оригінали всіх актів приймання-передачі товарної продукції, оскільки приміщення в місті Луганську, в якому розташовувалась Луганська філія підприємства, було захоплено невідомими особами і він не має до нього доступу.

На вимогу суду першої інстанції Державною фіскальною службою України (лист від 23.06.2018 б/н) надані відомості щодо включення до податкового кредиту відповідача ОСОБА_2 "Краснодонвугілля" сум податку за податковими накладними, виписаними позивачем ДП "Регіональні електричні мережі" в особі Луганської філії за договором про постачання електроенергії №4 від 05.12.2003 у спірний період.

Позивач звернувся до відповідача з претензією №03/2469 від 24.12.2014 з вимогою оплатити борг за поставлену активну електричну енергію та перетоки реактивної електричної енергії за період з 01.09.2014 по 30.11.2014.

Відповідач листом від 13.01.2015 №1/8-6 запропонував позивачу розглянути можливість реструктуризації зазначеної заборгованості.

За клопотанням відповідача судом була призначена судова почеркознавча експертиза, проведення якої було доручено Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз.

Відповідно до висновку Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз від 26.01.2018 №190:

1. Підписи від імені ОСОБА_3, що розташовані в акті №4/01/15 приймання-передачі товарної продукції за січень 2015 року від 31.01.2015 в графі "Споживач: ПАТ "Краснодонвугілля" в рядку "Фін. директор ОСОБА_3М.", акті №4/02/15 приймання-передачі товарної продукції за лютий 2015 року від 28.02.2015 в графі "Споживач: ПАТ "Краснодонвугілля" в рядку "Фін. Директор ОСОБА_3М.", акті №4доп/02/15 приймання-передачі товарної продукції за лютий 2015 року від 28.01.2015 в графі "Споживач: ПАТ "Краснодонвугілля" в рядку "Фін. директор ОСОБА_3М.", акті №4/03/15 приймання-передачі товарної продукції за березень 2015 року від 31.03.2015 в графі "Споживач: ПАТ "Краснодонвугілля" в рядку "Фін. директор ОСОБА_3М." виконанні не ОСОБА_3, а іншими особами.

Питання "1." в частині встановлення виконання підписів від імені ОСОБА_3 в акті №4/10/14 приймання-передачі товарної продукції за жовтень 2014 року від 31.10.2014 в графі "Споживач: ПАТ "Краснодонвугілля" в рядку "Фін. директор ОСОБА_3М.", акті №4/08/14 приймання-передачі товарної продукції за листопад 2014 року від 30.11.2014 в графі "Споживач: ПАТ "Краснодонвугілля" в рядку "Фін. директор ОСОБА_3М.", акті № 4/12/14 приймання-передачі товарної продукції за грудень (1-8) 2014 року від 31.12.2014 в графі "Споживач: ПАТ "Краснодонвугілля" в рядку "Фін. директор ОСОБА_3М.", акті №4/12/14 приймання-передачі товарної продукції за грудень (9-31) 2014 року від 31.12.2014 в графі "Споживач: ПАТ "Краснодонвугілля" в рядку "Фін. директор ОСОБА_3М." самим ОСОБА_3, або іншою особою - не вирішувалось з причин, які зазначені в п. 1 п.п. в) дослідницької частини висновку експертизи (почеркознавчі дослідження проводяться тільки за наявністю оригіналів документів).

Підпис від імені ОСОБА_4, що розташований в акті №4/04/15 приймання-передачі товарної продукції за квітень 2015 року від 30.05.2015 в графі "Споживач: ПАТ "Краснодонвугілля" в рядку "в.о. фін.директора ОСОБА_4В." - виконаний самим ОСОБА_4

Разом з тим, місцевим господарським судом встановлено, що відповідач в повному обсязі врахував надані йому позивачем податкові накладні за спірний період, що підтверджується відомостями щодо включення до податкового кредиту відповідача ОСОБА_2 "Краснодонвугілля" сум податку за податковими накладними, виписаними позивачем ДП "Регіональні електричні мережі" в особі Луганської філії за договором про постачання електроенергії № 4 від 05.12.2003 у період з 01.10.2014 по 31.12.2015, які були надані на вимогу суду Державною фіскальною службою України (лист від 23.06.2018 б/н).

Відповідач не здійснював корегування зазначених відомостей у подальшому.

За таких обставин, суд встановив, що віднесення відповідачем до податкового кредиту вартості отриманої від позивача електричної енергії за період жовтень 2014 року - квітень 2015 року є доказом факту отримання платником податку товарів/послуг у повному обсязі.

Апеляційним господарським судом встановлено, що укладений сторонами у справі договір від 05.12.2003 не визнаний в судовому порядку недійсним.

Стаття 204 Цивільного кодексу України встановлює презумпцію правомірності правочину; відтак, доки не буде доведено іншого, договір вважається правомірним.

У межах даної справи ОСОБА_2 "Краснодонвугілля" зверталось із зустрічною позовною заявою до ДП "Регіональні електричні мережі", яка була повернута Господарським судом Луганської області від 18.08.2016 без розгляду з тих підстав, що позивачем за зустрічним позовом не було надано доказів сплати судового збору.

Як вбачається зі змісту поданої зустрічної позовної заяви, ОСОБА_2 "Краснодонвугілля" предявлено вимогу ДП "Регіональні електричні мережі" про зобовязання підписати акт від 05.08.2016 про виявлені порушення умов договору на постачання електричної енергії № 28-1097/01-4КУ від 05.12.2003; внести зміни в акти приймання-передачі товарної продукції за період з жовтня 2014 року по 30.04.2015 до договору на постачання електричної енергії № 4 від 05.12.2003, відобразивши у відповідних графах кількість та вартість отриманої електроенергії "0"; стягнути з відповідача на користь позивача 9 080 230,00 грн.

У зустрічній позовній заяві (т.2 а.с.2-8) ОСОБА_2 "Краснодонвугілля" підтверджує підписання сторонами у справі договору від 05.12.2003 на постачання електричної енергії, хоча й під різними реєстровими номерами; вказує, що за період з 01.01.2014 по 30.04.2015 ДП "Регіональні електричні мережі" направлялись на адресу ОСОБА_2 "Краснодонвугілля" акти приймання-передачі товарної продукції, які позивач помилково підписував, вважаючи, що електроенергія поставляється ДП "Регіональні електричні мережі", проте, ОСОБА_2 "Краснодонвугілля" обґрунтовує свою позицію тим, що фактично постачання електричної енергії здійснювало ТОВ "Луганське енергетичне обєднання", а не ДП "Регіональні електричні мережі".

Апеляційним господарським судом встановлено, що ОСОБА_2 "Краснодонвугілля" також звертався до ДП "Регіональні електричні мережі" з аналогічними позовними вимогами у межах справи №911/4610/15 про банкрутство ДП "Регіональні електричні мережі" (т.3 а.с.107-119, 145-149).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.10.2016, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2016 і постановою Вищого господарського суду України від 25.01.2017, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 "Краснодонвугілля".

Судом у справі №911/4610/15 встановлено, що 05.12.2003 між Державним підприємством "Укренерговугілля", правонаступником якого є Державне підприємство "Регіональні електричні мережі" (постачальник) та Державним підприємством "Краснодонвугілля", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Краснодонвугілля" (споживач), укладено договір № 28-1097/01-4КУ про постачання електричної енергії, згідно умов якого постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач приймає та оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

ОСОБА_2 "Краснодонвугілля", з посилання на те, що з грудня 2014 року ДП "Регіональні електричні мережі" не має доступу до своїх активів на непідконтрольній органам державної влади території, в односторонньому порядку було анульовано звіти про використану електроенергію за період з 01.10.2014 по 30.04.2015 та запропоновано відповідачу підписати акт від 05.08.2016 про виявлені порушення умов договору на постачання електричної енергії № 28-1097/01-4КУ від 05.12.2003; внести зміни в акти приймання-передачі товарної продукції за період з жовтня 2014 по 30.04.2015 до договору на постачання електричної енергії № 4 від 05.12.2003, відобразивши у відповідних графах кількість та вартість отриманої електроенергії "0".

Судом у справі №911/4610/15 встановлено, що ОСОБА_2 "Краснодонвугілля" не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених обставин, зокрема матеріалами справи №911/4610/15 спростовуються твердження ОСОБА_2 "Краснодонвугілля" про знеструмлення 17.11.2014 року ліній електропередач; твердження ОСОБА_2 "Краснодонвугілля" про нездійснення ДП "Регіональні електричні мережі" ліцензійної діяльності щодо постачання електроенергії на території Луганської області у спірний період не підтверджені у встановленому порядку. В той же час, судом встановлено, що ДП "Регіональні електричні мережі" надано докази наявності правовідносин між сторонами протягом жовтня 2014 року - квітня 2015 року, у тому числі щодо часткової оплати поставленої електроенергії, листування, складення проектів додаткових угод.

Таким чином, судом встановлено недоведеність ОСОБА_2 "Краснодонвугілля" позовних вимог, невідповідність тверджень останнього фактичним обставинам справи і спростування заявлених вимог наданими ДП "Регіональні електричні мережі" доказами.

За таких обставин, суд у справі №911/4610/15 дійшов висновку про безпідставність і необґрунтованість вимоги ОСОБА_2 "Краснодонвугілля" внести зміни в акти приймання-передачі товарної продукції за період з жовтня 2014 року по 30.04.2015 року до договору на постачання електричної енергії № 4 від 05.12.2003 року, відобразивши у відповідних графах кількість та вартість отриманої електроенергії "0".

Судова колегія зазначає, що відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Матеріалами даної справи також підтверджується, що ДП "Регіональні електричні мережі" у період з жовтня 2014 року по квітень 2015 здійснював закупівлю електричної енергії у ДП "Енергоринок" для постачання електричної енергії споживачам (т.3 а.с.35-56).

При цьому, відповідач посилаючись на не укладення з позивачем договору від 05.12.2003 про постачання електричної енергії, протирічить сам собі, звертаючись до суду з позовною заявою про зобов'язання ДП "Регіональні електричні мережі" внести зміни в акти приймання-передачі товарної продукції за період з жовтня 2014 року по 30.04.2015 року, складених саме на виконання укладеного сторонами у справі договору на постачання електричної енергії № 4 від 05.12.2003.

Апеляційним господарського судом також встановлено, що відомості у наданих ДП "Регіональні електричні мережі" податкових накладних (т.4 а.с.205-220) повністю відповідають відомостям у наданих позивачем копіях і оригіналів актів приймання-передачі товарної продукції за період з жовтня 2014 по 30.04.2015 до договору на постачання електричної енергії № 4 від 05.12.2003, у тому числі, відповідають дата виникнення податкового зобовязання, найменування поставленого товару, його обєм і ціна постачання.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Згідно зі статтею 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Умовами укладеного сторонами у справі договору передбачено обовязок споживача оплатити спожиту електричну енергію.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з такого.

По-перше, судом у справі №911/4610/15 встановлено укладення між ДП "Регіональні електричні мережі" (постачальник) та ОСОБА_2 "Краснодонвугілля" (споживач) про постачання електричної енергії від 05.12.2003, згідно умов якого постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач приймає та оплачує постачальнику її вартість.

ОСОБА_2 "Краснодонвугілля" не спростовано наявність укладеного між сторонами у справі договору від 05.12.2003, хоча й під різними реєстровими номерами.

Судова колегія вважає безпідставними доводи апелянта, що фактично постачання електричної енергії з березня 2015 року здійснював не позивач, а ТОВ "Луганське енергетичне обєднання", про що відповідачем надано копії договорів про постачання електричної енергії і рахунків, оскільки згідно матеріалів справи, у березні та квітні 2015 року наявність договірних відносин між сторонами у справі підтверджується зверненнями відповідача до позивача з проектом додаткової угоди до договору від 05.12.2003 (т.2 а.с.27-29); позивач також у розрахунку посилається на те, що оплата за спожиту реактивну електричну енергію за цим же договором була здійснена відповідачем у березні і квітні 2015 року, і відповідачем зазначене не спростовується.

По-друге, досліджуючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності з урахуванням положень статті 86 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судова колегія доходить висновку, що відповідач не спростовував доводів позивача, що послуги з постачання електричної енергії у спірний період позивачем надавались.

Поза увагою колегії суддів не можуть залишитись доводи позивача щодо неможливості надання ним оригіналів актів приймання-передачі товарної продукції за жовтень-грудень 2014 року у зв'язку із тим, що з грудня 2015 року приміщення в місті Луганську, в якому розташовувалась Луганська філія підприємства, було захоплено і він не має до нього доступу;

Разом з тим, у матеріалах справи наявні податкові накладні за спірний період жовтень 2014 року - квітень 2015 року, що зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до частин 198.1 та 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів. Датою виникнення прав платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Місцевим господарським судом встановлено, що відповідач в повному обсязі врахував надані йому позивачем податкові накладні за спірний період, що підтверджується відомостями щодо включення до податкового кредиту відповідача ОСОБА_2 "Краснодонвугілля" сум податку за податковими накладними, виписаними позивачем ДП "Регіональні електричні мережі" в особі Луганської філії за договором про постачання електроенергії №4 від 05.12.2003 у період з 01.10.2014 по 31.12.2015.

Відповідач не здійснював корегування зазначених відомостей у подальшому.

За таких підстав, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що віднесення відповідачем до податкового кредиту вартості отриманої від позивача електричної енергії за період жовтень 2014 року - квітень 2015 року є також доказом факту отримання платником податку товарів/послуг.

Відомості, зазначені у всіх актах приймання-передачі товарної продукції за спірний період повністю відповідають відомостям, зазначеним у податкових накладаних; акти приймання-передачі товарної продукції скріплені печаткою ОСОБА_2 "Краснодонвугілля".

Відповідач посилається на те, що наказом ОСОБА_2 "Краснодонвугілля" №185-УВ від 27.02.2015 було звільнено ОСОБА_3 з підприємства на підставі пункту 5 статті 36 Кодексу законів про працю України, за таких обставин, вважає, що акти за лютий, березень 2015 року, оригінали яких містяться в матеріалах справи, підписані не уповноваженою особою.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", одним із обов'язкових реквізитів первинного документу бухгалтерського обліку є особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судова колегія зазначає, що на актах приймання-передачі товарної продукції містяться мокрі відбитки печатки ОСОБА_2 "Краснодонвугілля"; матеріали справи не містять інформації про викрадення печатки товариства чи зловживання службовим становищем працівників відповідача щодо використання печатки товариства; доказів такого відповідачем не надано.

За наявності на актах відомостей про дату складання документа, назви підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, з урахуванням наявності у матеріалах справи податкових накладних за цей період, які свідчать про відображення здійснення господарських операцій з поставки та отримання товару в податковому обліку відповідача, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що дані доводи апелянта не є підставою для визнання господарської операції у спірний період такою, що не відбулась.

Наявний у матеріалах справи акт приймання-передачі товарної продукції за квітень 2015 року підписаний в.о. фінансового директора відповідача ОСОБА_4, що відповідачем не спростовується.

Згідно наявної у матеріалах справи посадової інструкції фінансового директора ОСОБА_2 "Краснодонвугілля", фінансовий директор має право діяти від імені відповідача, представляти відповідача в інших організаціях і установах, здійснювати господарські операції.

Відповідач також не спростовує відомості в розрахунку позивача про стягнення заборгованості щодо часткової оплати відповідачем вартості спожитої активної електричної енергії в жовтні 2014 року, та повної оплати вартості спожитої реактивної електричної енергії за період з 01.10.2014 по 30.04.2015.

Колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє доводи апелянта, що надані Державною фіскальною службою відомості щодо включення до податкового кредиту ОСОБА_2 "Краснодонвугілля" сум податку за податковими накладними не є належними і допустимими доказами з посиланням на те, що такий доказ не був надісланий апелянту, оскільки апелянт посилається на статтю 80 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено порядок подання доказів учасниками справи.

Проте, у даному випадку, відомості щодо включення до податкового кредиту ОСОБА_2 "Краснодонвугілля" сум податку за податковими накладними були надані Державною фіскальною службою на виконання вимог ухвали місцевого господарського суду.

Доводи апелянта, що ОСОБА_2 "Краснодонвугілля" у 2014-2015 роках знаходився на непідконтрольній території Луганської області, яка була знеструмлена, вже були предметом розгляду суду у справі №911/4610/15 і судом було встановлено, що ОСОБА_2 "Краснодонвугілля" не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених обставин, зокрема матеріалами справи №911/4610/15 спростовуються твердження ОСОБА_2 "Краснодонвугілля" про знеструмлення у листопаді 2014 року ліній електропередач.

Судом у справі №911/4610/15 також встановлено, що твердження ОСОБА_2 "Краснодонвугілля" про нездійснення ДП "Регіональні електричні мережі" ліцензійної діяльності щодо постачання електроенергії на території Луганської області у спірний період не підтверджені у встановленому порядку, що спростовує доводи апелянта про зворотнє.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм процесуального права, апелянт не оскаржує рішення місцевого господарського суду від 23.07.2018 в частині нарахування 3% річних, інфляційних та пені, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 23.07.2018 у справі №913/747/16 слід залишити без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 255-256, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Луганської області від 23.07.2018 у справі №913/747/16 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття; порядок і строки оскарження передбачені статтями 296-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.03.2019

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя В.В. Лакіза