ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2019 р. Справа№ 910/10592/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

без повідомлення (виклику) учасників справи,

розглянувши апеляційну скаргу комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2018 у справі №910/10592/18 (суддя Курдельчук І.Д., повний текст складено - 10.12.2018) за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» про стягнення 36 837,62 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» про стягнення 36 837,62 грн. матеріальної шкоди.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою компенсувати в порядку регресу суму виплаченого позивачем страхового відшкодування за завдані матеріальні збитки власнику нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, внаслідок настання страхового випадку - залиття приміщення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.11.2018 у справі №910/10592/18 позов задоволено повністю; вирішено стягнути з комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» 36 837,62 грн. матеріальної шкоди та 1 762,00 грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи. В обґрунтування своїх вимог, апелянт посилається на акт від 01.08.2017, складений працівниками ЖЕД №901, в якому причиною залиття, що сталося 29.07.2017 зазначено пошкодження зовнішніх інженерних мереж, які знаходяться на балансі та обслуговуванні ПАТ «Київенерго». За переконанням скаржника, він не є відповідальним за пошкодження зовнішніх мереж гарячого водопостачання, що призвело до залиття нежитлового приміщення, оскільки такі мережі знаходяться на балансі ПАТ «Київенерго» і до відання відповідача не відносяться.

Враховуючи, що предметом розгляду у справі №910/10592/18 є вимога про стягнення 36 837,62 грн., вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні Господарського процесуального кодексу України та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заяв чи клопотань про розгляд справи у судовому засіданні відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України від учасників справи не надходило.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) 05.07.2017 було укладено договір добровільного страхування №030337/0211/0000014, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим майном (АДРЕСА_1).

Відповідно до п. 2.2.7 договору страхування, в рамках цього договору застраховано, зокрема, такі ризики: пошкодження водою внаслідок аварії водопровідних, каналізаційних, опалювальних систем та підключених до них побутових пристроїв.

Умовами п.п. 6.2, 6.3 договору страхування передбачено, що страхова сума в межах договору становить 1 770 675,10 грн., франшиза 0,50%; строк дії договору - з 07.07.2017 по 06.07.2018.

Так, 01.08.2017 комісією у складі головного інженера виконавця послуг Костюка С.П. - голови комісії, майстра технічної дільниці Борук В.Е., майстра ремонтної дільниці Алієвої С.Д. складено акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), згідно з яким 29.07.2017 в будинку АДРЕСА_1 трапилось залиття, аварія на системі центрального опалення (гарячого водопостачання). Причиною залиття зазначено: зовнішні мережі, а саме затікання в підвальне приміщення по лоткам мереж.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості матеріального /майнового/збитку від 18.08.2017 №00232195, вартість матеріального збитку, завданого власнику майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, становить на дату оцінки: 24 623 грн. - оздоблення та 21 068 грн. - рухоме майно.

Враховуючи франшизу у розмірі 8 853,38 грн., загальна сума до виплати становить 36 837,62 грн.

На підставі страхового акту №00232195 від 31.08.2017, позивачем згідно умов договору страхування було виплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 36 837,62 грн., що підтверджується платіжним дорученням №036905 від 06.09.2017.

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за завданий збиток.

Відтак, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування за завдані матеріальні збитки власнику нежитлового приміщення ОСОБА_2

Крім цього, до звернення з даним позовом до суду, позовна вимога приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення 36 837,62 грн. в порядку регресу вже була предметом розгляду в Господарському суді міста Києва у справі №910/21614/17. Проте, такий позов було заявлено до іншого відповідача - публічного акціонерного товариства «Київенерго».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.02.2018 у справі №910/21614/17 в позові відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (абз. 1, 3 п. 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 по справі №910/9823/17.

Відомості щодо оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2018 у справі №910/21614/17 в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні.

Відтак, вказане рішення набрало законної сили та має преюдиціальне значення, а встановлені ним обставини повторного доведення не потребують.

У рішенні Господарського суду міста Києва від 20.02.2018, зокрема, встановлено, що відповідно до відомостей, які містяться на офіційному веб-сайті виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), обслуговуючою та балансовою організацією у будинку за адресою: АДРЕСА_1 є комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва»; крім того, судом було встановлено, що приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» позов, з огляду на його предмет та підстави, пред'явлено до неналежного відповідача.

Також встановлено наступне:

- відповідно до типової форми акта про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), що міститься в додатку до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, у акті чітко зазначаються причини залиття. Також, у акті вказуються висновки та рекомендації комісії та з актом ознайомлюються власники приміщень;

- тобто, факт залиття та його наслідки фіксуються актом комісійного обстеження за участю представників організації, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкової території; представників організації, яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання; представника власника приміщення та затверджується начальником організації, яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою. Акт має бути підписаний всіма членами комісії;

- однак, як вбачається з акта від 01.09.2017, вказаний акт складений без участі ПАТ «Київенерго», оскільки про його участь у складанні акта не зазначено (тоді-як причиною залиття зазначено пошкодження зовнішньої мережі центрального опалення, яка знаходиться на балансі ПАТ «Київенерго»); в акті чітко не зазначено яким чином вода потрапила до нежитлового приміщення, тобто, зазначеним актом підтверджується виключно факт залиття нежитлового приміщення, а не причини його залиття;

- між ПАТ «Київенерго» та комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» укладено договір від 05.08.2014 №0910001 про співпрацю виконавця послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання гарячої води з балансоутримувачем під час надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання гарячої води і розмежування відповідальності;

- відповідно до підпункту 2.4.15 договору №0910001 балансоутримувач зобов'язаний протягом однієї доби з моменту виявлення, а в разі звернення виконавця послуг - невідкладно інформувати ПАТ «Київенерго» про аварійні ситуації, однак, в матеріалах відсутні докази того, що відповідач повідомлявся про залиття підвального приміщення, в матеріалах справи також відсутні будь-які докази про виклик представників відповідача для складання відповідного акта із визначенням причин залиття.

Тобто, суд у справі №910/10592/18 дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з ПАТ «Київенерго» 36 837,62 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Приписами ч. 1 ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Статтею 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що балансоутримувач зобов'язаний: забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

У відповідності до п. 2.8.8 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій у літній період проводяться такі роботи: г) щодо систем опалення і гарячого водопостачання - ревізія кранів та іншої запірної арматури розширювачів і повітрозбірників, відновлення зруйнованих або заміна недостатньої теплової ізоляції труб у сходових клітках, підвалах, на горищах і в нішах санітарних вузлів. За наявності непрогрівання радіаторів проводиться їх гідропневматичне промивання. По закінченні всіх ремонтних робіт весь комплекс пристроїв з теплопостачання підлягає експлуатаційній наладці під час пробного опалення.

Під час підготовки житлового фонду до експлуатації в зимовий період виконуються такі роботи: - забезпечення належної гідроізоляції фундаментів, стін підвалу і цоколю та їх сполучення із суміжними конструкціями, сходових кліток, підвальних і горищних приміщень, машинних відділень ліфтів, справність та утеплення пожежних гідрантів (п. 2.8.2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій).

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій також встановлено типову форму акту залиття. Відповідно до вказаної форми в акті описується, що трапилось і наслідки залиття (що залито, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено).

Враховуючи, що комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» є обслуговуючою та балансовою організацією у будинку за адресою: АДРЕСА_1 та з огляду на умови договору №0910001 від 05.08.2014, яким було чітко врегульовано процедуру встановлення обсягу та якості надання послуг, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для покладення страхового відшкодування саме на відповідача.

Посилання апелянта на те, що в акті від 01.08.2017, складеному працівниками ЖЕД №901, причиною залиття зазначено «пошкодження зовнішніх інженерних мереж, які знаходяться на балансі та обслуговуванні ПАТ «Київенерго»», а відтак, на його думку, він не є відповідальним за пошкодження зовнішніх мереж гарячого водопостачання, що призвело до залиття нежитлового приміщення, оскільки такі мережі знаходяться на балансі ПАТ «Київенерго» і до відання відповідача не відносяться, колегією суддів не приймаються з огляду на наступне.

Як вже зазначалось, згідно умов п. 2.4.15 договору №0910001 від 05.08.2014 укладеного між ПАТ «Київенерго» та відповідачем у справі, балансоутримувач зобов'язаний протягом однієї доби з моменту виявлення, а в разі звернення виконавця послуг - невідкладно інформувати ПАТ «Київенерго» про аварійні ситуації.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів зауважує, що акт від 01.08.2017 підписаний комісією у складі головного інженера виконавця послуг Костюка С.П. - голови комісії, майстра технічної дільниці Борук В.Е., майстра ремонтної дільниці Алієвої С.Д. про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), не є належним і допустимим доказом вини ПАТ «Київенерго» у завданні шкоди, як і не є доказом протиправної його поведінки, адже вказаний акт складено без участі його представника. Докази, які б підтверджували повідомлення ПАТ «Київенерго» про аварійну ситуацію (залиття) в матеріалах справи відсутні.

При цьому, судом не приймається до уваги наявний у справі лист №901/733/04 від 27.07.2017 адресований відповідачем до ПАТ «Київенерго» наступного змісту: «….Просимо Вас направити Вашого представника для участі в комісійному обстеженні для встановлення причин та складання акту про залиття 01.08.2017 о 11-00 год. за адресою: АДРЕСА_1.», оскільки дата листа передує настанню самої події - залиттю приміщення, і доказів надсилання такого листа відповідачем не надано.

Таким чином, як вірно встановив місцевий господарський суд, неналежне складання акту від 01.08.2017 - без участі представника ПАТ «Київенерго», з урахуванням судового рішення, яке набрало законної сили є підставою для покладення обов'язку відшкодування шкоди на балансоутримувача будинку - комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва».

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», а наведені доводи за апеляційною скаргою підлягають залишенню без задоволення, у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2018 у справі №910/10592/18 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню в касаційному порядку згідно п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 20.03.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко