ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"01" березня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2463/18

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Оборотової О.Ю.

при секретарі судового засідання Воровіній Т.О.

За позовом: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Еталон"

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ВИМ-ТРЕЙД"

про стягнення

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 на підставі договору від 18.01.2019р.

від відповідача: ОСОБА_3 на підставі ордеру ОД36041 від 28.02.2019р.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Еталон" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ВИМ-ТРЕЙД" про стягнення заборгованості у розмірі 4485691,67грн.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем своїх зобовязань за договором поставки.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.11.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/2463/18 за правилами загального позовного провадження.

26.12.2018р. від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ВИМ-ТРЕЙД" до господарського суду Одеської області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та поновлення відповідачу строк на подання відзиву.

З урахуванням клопотання відповідача від 26.12.2018р. ухвалою господарського суду Одеської області від 16.01.2019р. продовжено строк підготовчого провадження у справі № 916/2463/18 на тридцять днів до 16.02.2019р. Підготовче засідання призначено на 08 лютого 2019 р. о 11 год. 00 хв. Запропоновано відповідачу, не пізніше 08.02.2019р. надати відзив на позовну заяву, докази направлення відзиву з додатками на адресу позивача надати до господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.02.2019р. закрито підготовче провадження у справі № 916/2463/18. Призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 14 лютого 2018 р. о 12 год. 40 хв.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14 лютого 2018 р. відкладено розгляд справи по суті на 01.03.2019р.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, відтак, даний спір судом вирішено по суті заявлених вимог за наявними матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення учасників справи, суд встановив:

01 березня 2017р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еталон» (далі - Постачальник) і ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вим-Трейд» (далі - Покупець) був укладений Договір поставки продукції із додатковими зобовязаннями дистрибюції № 6462 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору Постачальник зобов'язався передати у власність Покупця, в обумовлені цим Договором терміни, продукцію, а саме: молочні продукти, що надалі іменується «Продукція», а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити Продукцію.

Згідно з п.2.2 Договору поставка Продукції здійснюється окремими партіями на підставі Заявки Покупця на відвантаження конкретної партії Продукції. Партія - Продукції - це Продукція що поставлена по одній товарно-транспортній (видатковій) накладній (п.2.3 Договору).

Пунктом 2.6 Договору Сторони обумовили, що зобов'язання Постачальника по поставці Продукції вважаються виконаними з моменту передачі Продукції Покупцю або його уповноваженому представнику, що підтверджується датою, зазначеною у підписаній Покупцем або його уповноваженим представником товарно-транспортній (видатковій) накладній про отримання Продукції Покупцем. З цього моменту від Постачальника до Покупця переходить право власності на Продукцію.

Пунктом 3.7 Договору передбачений обовязок Покупця оплатити Продукцію, що продається за Договором у сумі, вказаній у відповідній Товарно-транспортній (видатковій) накладній, не пізніше 30 (тридцять) календарних днів з дати отримання партії Продукції Покупцем, зазначеної в товарно-транспортній (видатковій) накладній.

Згідно з п.п.13.1 - 13.3 Договору Договір вважається укладеним і набирає чинності з дати підписання і скріплення печатками Сторін. Строк цього Договору починає свій перебіг з дати його підписання та закінчується 31 грудня 2017 року. У випадку, якщо не пізніше ніж за 15 днів до дати закінчення терміну дії цього Договору жодна із Сторін не заявить про його розірвання, то строк дії цього Договору вважається продовженим на один календарний рік на тих же умовах.

Пунктом 2.7 Договору Постачальник і Покупець погодили, що Покупець зобов'язується повідомити Постачальника про зразок печатки (штампу), якою матеріально відповідальна особа, яка буде приймати товар, завіряє на супровідних документах свій підпис про одержання товару чи про зразок підпису матеріально відповідальної особи, яка буде приймати товар. Таке повідомлення є Додатком до Договору. Наявність печатки (штампу) Покупця на супровідних документах підтверджує факт отримання Покупцем Товару за погодженою ціною, належної якості та у замовлених асортименті і кількості особою, уповноваженою на це Покупцем.

Відповідно до п. 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995р. N 88, та керуючись п.2.7 Договору, Покупець, на підтвердження повноважень осіб, які в інтересах Покупця одержуватимуть Товар Постачальника, надав Продавцю у формі Додатку до Договору повідомлення із зразками штампів/печаток, якими матеріально відповідальні особи Покупця, які прийматимуть Товар Постачальника, завірятимуть на товаросупровідних документах свій підпис про одержання Товару. Копія Додатку із зразками штампів/печаток Покупця до позовної заяви додається.

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору на підставі заявок Покупця відповідно до умов Договору Постачальником був поставлений Покупцеві замовлений ним Товар, що підтверджується видатковими накладними, підписаними Постачальником і Покупцем, однак, відповідач не виконав договірні умови внаслідок чого у ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ВИМ-ТРЕЙД" утворилась заборгованість.

Дані обставини на думку позивача зумовили його звернення до господарського суду із відповідним позовом, з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

За змістом положень статей 626, 627 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 ЦК).

Згідно з приписами статей 525, 526, 629 ЦК і статті 193 ГК договір є обовязковим для виконання сторонами, а зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст.265 ГК України передбачено, що до відносин поставки, не врегульованих ГК України, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст.ст. 11, 526 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав і обовязків, які мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Статтею 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст.525 ЦК України).

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст.527 ЦК України), а за змістом ст.625 цього ж Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Розглянувши матеріали справи суд встановив, що по закінченні строку платежу Покупець, в порушення умов Договору, вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, своє грошове зобовязання за Договором не виконав, і не оплатив отриманий за Договором товар у повному обсязі, оплативши тільки частину отриманого товару. Станом на 29 жовтня 2018р. загальна сума заборгованості Покупця перед Постачальником за отриманий товар складала 4 485 691,67 грн.

У підпункті 4.4.1 пункту 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» зазначено, шо до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Суд констатує визнання відповідачем станом на 28.02.2018р. суми заборгованості перед позивачем за Договором поставки продукції із додатковими зобовязаннями дистрибюції № 6462 від 1 березня 2017р. у розмірі 4 460 030,33 грн. про що свідчать підписані між позивачем і відповідачем ОСОБА_4 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2018р. та акт звірки взаємних розрахунків станом на 28.02.2018р.

Підписавши ОСОБА_4, позивач і відповідач узгодили, що мають станом на 28.02.2018р. одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, а грошове зобовязання перед позивачем, строк виконання якого станом на 28.02.2018р. настав, відповідач визнав у сумі 4 460 030,33 грн. (п. 1.1 а ОСОБА_4). Копія ОСОБА_4 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2018р., а також копія акту звірки взаємних розрахунків станом на 28.02.2018р. міститься у матеріалах справи.

Відповідно до статті 1090 Цивільного кодексу України зміст і форма платіжного доручення мають відповідати вимогам, встановленим законом і банківськими правилами. Пунктом 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.04 № 22, встановлено, що реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Пунктом 3.7 Договору Сторони обумовили, що при здійсненні розрахунку за Продукцію Покупець зобовязаний вказувати у платіжному дорученні номер та дату Договору відповідно до якого проводиться оплата за отриману Продукцію.

З урахуванням викладеного, заборгованість відповідача перед позивачем, яка була підтверджена ОСОБА_4 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2018р. та актом звірки взаємних розрахунків станом на 28.22.2018р. у розмірі 4 460 030,33 грн., станом на дату звернення до суду з цим позовом складається з:

- визнаної відповідачем заборгованість станом на 28.02.2018р. на суму 4460030,33грн.

- суми товару, поставленого з 01.03.2018р. по 16.10.2018р. (підтверджується та копіями видаткових накладних) на суму 782178,38грн.

Сума заборгованості зменшується у звязку з поверненням товару з 01.03.2018р. по 16.10.2018р. на суму 87028,56 та частковою оплатою товару на суму 669588,48грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд зазначає, що розрахунок суми заборгованості здійснений вірно, з дотриманням чинного законодавства, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам. Судовий збір, сплачений позивачем щодо вимог, провадження по якому було закрито, може бути повернений виключно за клопотанням позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Еталон" до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ВИМ-ТРЕЙД" задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ВИМ-ТРЕЙД" (вул.Рішельєвська,буд.35/37, ОСОБА_3, Одеська область, 65011 ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Еталон" (вул.Промислова,2, Київ 13, 01013 ) заборгованість у розмірі 4485691,67грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 67285,38

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 11 березня 2019р.

Суддя О.Ю. Оборотова