УХВАЛА

26 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 911/2012/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пескова В.Г. - головуючий, Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Л.,

за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

за участю представників:

Білоцерківської міської ради - Кириленко Т.К.,

Фонду державного майна України - Бєльського-Панасюка О.О.,

прокурора Генеральної прокуратури України - Доценко Т.О.,

розглянув касаційні скарги Білоцерківської міської ради та Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2018

у складі колегії суддів: Верховця А.А. (головуючий), Доманської М.Л., Сотнікова С.В.

та на рішення Господарського суду Київської області від 13.06.2018

у складі судді Мальованої Л.Я.

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Росава»

до Білоцерківської міської ради Київської області

за участю третьої особи - Відкритого акціонерного товариства «Росава»,

про визнання протиправним та скасування окремих положень рішення

та за позовом Відкритого акціонерного товариства «Росава»

до Білоцерківської міської ради Київської області,

за участю третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Росава»,

про визнання протиправним та скасування окремих положень рішення.

За результатами розгляду касаційних скарг Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Росава» як кредитор боржника (ВАТ «Росава») та Відкрите акціонерне товариство «Росава» звернулися до Господарського суду Київської області з позовами про визнання протиправним та скасування рішення Білоцерківської міської ради «Про затвердження переліку комунальної інфраструктури м. Біла Церква» від 08.09.2016 № 236-15-VІІ в частині включення в перелік майна об'єктів комунальної інфраструктури м. Біла Церква наступного майна, що належить ВАТ «Росава»: палац культури «Росава», м. Біла Церква, вул. Леваневського, 53 (нежитлова будівля літ. «А- 3», площею 9 194, 5 кв.м; нежитлова будівля літ. «Б», площею 1 126, 7 кв.м); поліклініка, м. Біла Церква, вул. Леваневського, 140 (площею 5 917, 8 кв.м).

Свої вимоги позивачі обґрунтували тим, що оскільки спірні об'єкти нерухомості були приватизовані ВАТ «Росава» в установленому порядку і є власністю товариства, вказані об'єкти не відносяться до об'єктів комунальної інфраструктури, які в порядку статей 41, 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону від 22.12.2011 № 4212-VІ, чинній з 19.01.2013; далі - Закон про банкрутство) підлягають передачі в комунальну власність територіальній громаді, у зв'язку з чим у Білоцерківської міської ради Київської області були відсутні законні підстави для винесення оскаржуваного в судовому порядку рішення.

Рішенням Господарського суду Київської області від 13.06.2018, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2018, у задоволенні позову ПрАТ «Росава» відмовлено. Позов ВАТ «Росава» задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 08.09.2016 № 236-15-VІІ «Про затвердження переліку комунальної інфраструктури м. Біла Церква» в частині включення в перелік майна об'єктів комунальної інфраструктури м. Біла Церква наступного майна, що належить ВАТ «Росава»: палац культури «Росава», м. Біла Церква, вул. Леваневського, 53 (нежитлова будівля літ. «А-3», площею 9 194, 5 кв.м; нежитлова будівля літ. «Б», площею 1 126, 7 кв.м); поліклініка, м. Біла Церква, вул. Леваневського, 140 (площею 5 917, 8 кв.м).

Судові рішення в частині відмови в задоволенні позову ПрАТ «Росава» мотивовані відсутністю порушених прав цього позивача як кредитора ВАТ «Росава».

У частині задоволення позову суди дійшли висновку з посиланням на преюдиційність обставин, встановлених у справі № Б8/191-10, що зазначені об'єкти нерухомості - Палац культури ВАТ «Росава» та поліклініка (медико- санітарна частина ВАТ «Росава») - були приватизовані банкрутом в установленому порядку і є власністю підприємства, вказані об'єкти хоч і є об'єктами соціальної-побутової сфери, а саме соціальної інфраструктури, однак не відносяться до об'єктів комунальної інфраструктури, які в порядку статей 41, 42 Закону про банкрутство підлягають передачі в комунальну власність територіальній громаді.

Також судами зазначено про недопустимість позбавлення права власності з посиланням на практику Європейського суду з прав людини.

28.12.2018 Білоцерківською міською радою Київської області та 29.12.2018 Першим заступником прокурора Київської області в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради подані касаційні скарги, в яких наведені прохання скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2018 та рішення Господарського суду Київської області від 13.06.2018 у справі № 911/2012/17 в частині задоволення позову ВАТ «Росава», ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ВАТ «Росава».

Посилання в скаргах зроблені на неправильне застосування положень статті 42 Закону про банкрутство, статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та статті 2 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» щодо тлумачення судами поняття «об'єкти комунальної інфраструктури».

Стосовно порушення норм процесуального права, то скаржники зазначають про безпідставність застосування статті 75 ГПК України щодо преюдиційності обставин, встановлених у справі № Б8/191-10, а також стверджують про порушення правил предметної юрисдикції та необхідність розгляду цієї справи адміністративним судом.

Ухвалами Верховного Суду від 25.01.2019 та 14.02.2019 відкрито касаційні провадження у справі № 911/2012/17 за касаційними скаргами Білоцерківської міської ради та Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2018 та рішення Господарського суду Київської області від 13.06.2018.

14.02.2019 ліквідатор ВАТ «Росава» арбітражний керуючий Кіцул С.Б. подав відзив на касаційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради, а 26.02.2019 ліквідатор ПрАТ «Росава» арбітражний керуючий Дьоміна С.С. подала відзив на касаційні скарги Білоцерківської міської ради і Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради. У відзивах арбітражні керуючі Кіцул С.Б. і Дьоміна С.С. з посиланням на правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій просили залишити касаційні скарги без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Крім того, 26.02.2019, до початку судового засідання, ліквідатор ПрАТ «Росава» арбітражний керуючий Дьоміна С.С. та ліквідатор ВАТ «Росава» арбітражний керуючий Кіцул С.Б. подали клопотання про відкладення розгляду справи.

Арбітражний керуючий Дьоміна С.С. зазначила про неможливість прибути у судове засідання представника ПрАТ «Росава» без наведення жодних мотивів і пояснень з приводу неможливості представлення інтересів ПрАТ «Росава» у суді касаційної інстанції, у зв'язку з чим судова колегія відмовляє у задоволенні цього клопотання.

Арбітражний керуючий Кіцул С.Б. підставами для відкладення розгляду справи зазначив неможливість подати відзив на касаційну скаргу Білоцерківської міської ради через ненадходження на його адресу ухвали Верховного Суду від 14.02.2019, а також поганий стан його здоров'я.

Судова колегія відмовляє у задоволенні цього клопотання, оскільки нез'явлення представників учасників справи у судове засідання в суд касаційної інстанції не є перешкодою для розгляду касаційної скарги.

Крім того, ухвала Верховного Суду від 14.02.2019, якою відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Білоцерківської міської ради у цій справі, оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 16.02.2019, інформацію з якого слід вважати загальновідомою згідно із Законом України «Про доступ до судових рішень», що дозволяло арбітражному керуючому Кіцулу С.Б., враховуючи його обізнаність про розгляд зазначеної справи в суді касаційної інстанції, ознайомитися з її повним текстом без одержання копії ухвали від суду касаційної інстанції в максимально стислі строки.

Стосовно посилань на поганий стан його здоров'я, то арбітражним керуючим Кіцулом С.Б. не надано жодних доказів на підтвердження цього.

Розглянувши доводи касаційних скарг та відзивів на них, заслухавши присутніх у судовому засіданні представників учасників справи, судова колегія відзначає, що відповідно до положень статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Конституційний Суд України у рішенні від 07.05.2002 у справі № 8-рп/2002 за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частини другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначив, що юрисдикція судів - це повноваження судів вирішувати спори про право та інші правові питання.

Серед загальних критеріїв визначення судової юрисдикції виділяють предметний (характер спірних матеріальних правовідносин) і суб'єктний (суб'єктний склад цих правовідносин) критерії. Критерії розмежування видів судової юрисдикції - це передбачені законом підстави, з якими пов'язується можливість віднесення справи до того чи іншого виду судової юрисдикції.

Відповідно до статті 125 Конституцій України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Як вбачається зі змісту касаційних скарг скаржники оскаржують постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2018 та рішення Господарського суду Київської області від 13.06.2018 у даній справі в тому числі з підстав порушення судами визначених статтею 20 ГПК України правил предметної та суб'єктної юрисдикції.

Крім того, питання про порушення правил юрисдикції неодноразово ставилося учасниками справи як в суді першої, так і апеляційної інстанції. Зокрема, про це зазначали у суді першої інстанції: прокурор у відзиві на позов (т. 2, а.с. 22-23), представник Фонду державного майна України у письмових поясненнях (т. 2, а.с. 38), представник Білоцерківської міської ради у додаткових поясненнях та в клопотанні про закриття провадження у справі (т. 2, а.с. 48-49, т. 3, а.с. 102-103); а також в суді апеляційної інстанції представник Білоцерківської міської ради вказував про це питання в апеляційній скарзі (т. 3, а.с. 189).

Частиною шостою статті 302 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Тобто наведена норма є імперативною і визначає, що Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в разі надходження такої касаційної скарги повинен передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки в іншому разі він порушить принцип «суду, визначеного законом», і будь-яке його рішення може вважатися незаконним з огляду на практику Європейського суду з прав людини.

З огляду на викладене, оскільки Білоцерківська міська рада і Перший заступник прокурора Київської області оскаржують постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2018 та рішення Господарського суду Київської області від 13.06.2018 у цій справі з підстав порушення судами правил предметної та суб'єктної юрисдикції та з огляду на пряму вказівку частини шостої статті 302 ГПК України, Суд дійшов висновку про передачу справи № 911/2012/17 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

У Х В А Л И В :

1. Справу № 911/2012/17 разом із касаційними скаргами Білоцерківської міської ради та Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2018 та рішення Господарського суду Київської області від 13.06.2018 передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

2. Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Г. Пєсков

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Я. Погребняк