У Х В А Л А

11 березня 2019 року Справа № 7/91

За позовом позивача Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Слов'яносербського відділення № 5449 ВАТ "Державний ощадний банк України", м. Слов'яносербськ Луганської області

до Фермерського господарства "Істок", с. Весняне Слов'яносербського району Луганської області

про стягнення 176660 грн. 00 коп.

Суддя Зюбанова Н.М.

Секретар судового засідання Бережна Л.В.

Представники в судове засідання не викликались

- розгляд скарги стягувача - Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" за листом від 24.01.2019 № 110.20-15/473/6961/2019-12/вих на дії та бездіяльність Слов'яносербського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі за текстом - Слов'яносербський РВ ДВС Головного ТУЮ у Луганській області) та зобов'язання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області провести перевірку.

Дослідивши матеріали справи та обставини скарги стягувача, суд дійшов до наступного.

Так, Господарський суд Луганської області ухвалами від 30.05.2018 та від 30.07.2018 відновив втрачену справу № 7/91 в частині рішення Господарського суду Луганської області від 02.09.2010, наказу від 17.09.2010 та супровідного листа до нього.

06.08.2018 суд видав дублікат наказу Господарського суду від 17.09.2010 у справі № 7/91 про стягнення з Фермерського господарства "Істок" на користь Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" заборгованості у розмірі 176660 грн. 00 коп. в рахунок часткового погашення основного боргу (кредиту) за договором невідновлюваної кредитної лінії від 12.07.2007 № 8, державного мита у сумі в сумі 1766 грн. 60 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 312 грн. 50 коп.

Як свідчать матеріали справи, 29.09.2010 Слов'яносербським РВ ДВС Головного ТУЮ у Луганській області відкривалось виконавче провадження № 21625081 на підставі наказу Господарського суду Луганської області № 7/91 від 17.09.2010.

29.08.2018 стягувач звернувся до Слов'яносербського РВ ДВС Головного ТУЮ у Луганській області із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі дублікату наказу № 7/91 від 17.09.2010, однак, вказаний відділ не прийняв до виконання дублікат наказу та повернув його стягувачу, про що виніс повідомлення від 14.01.2019 № 25/16.1-41 на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

01.02.2019 стягувач звернувся до господарського суду Луганської області зі скаргою від 24.01.2019 № 110.20-15/473/6961/2019-12/вих на дії та бездіяльність Слов'яносербського РВ ДВС Головного ТУЮ у Луганській області та зобов'язання Управління ДВС ГТУЮ у Луганській області провести відповідну перевірку.

Ухвалою від 04.02.2019 суд відкладав вирішення питання про прийняття до розгляду вказаної скарги стягувача до повернення матеріалів справи № 7/91 з апеляційної інстанції.

Постановою від 12.02.2019 Східний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу стягувача задовольнив частково, ухвалу господарського суду Луганської області від 05.12.2018 скасував та визнав неправомірною бездіяльність державного виконавця Слов'яносербського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області в частині ненадіслання постанови по відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою від 26.02.2019 суд призначив скаргу до розгляду у судовому засіданні.

Таким чином, стягувач - Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" у скарзі за листом від 22.11.2018 № 31/13-3844 просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Слов'яносербського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області Кошиль А.В. в частині затягування строків прийняття рішення про відкриття/невідкриття виконавчого провадження на підставі дублікату наказу від 17.09.2010;

- визнати неправомірним повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 14.01.2019 на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" з посиланням на невідповідність виконавчого документу;

- скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 14.01.2019 на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" з посиланням на невідповідність виконавчого документу;

- зобов'язати головного державного виконавця Слов'яносербського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області Кошиль А.В. винести постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі дублікату наказу від 17.09.2010;

- зобов'язати начальника Управління ДВС ГТУЮ у Луганській області провести перевірку дотримання головним державним виконавцем Слов'яносербського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області Кошиль А.В. законодавства про виконавче провадження в частині законності прийнятих рішень державним виконавцем при відмові у прийнятті до виконання дублікату наказу Господарського суду Луганської області № 7/91 від 17.09.2010.

Статтею 339 ГПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Строк для звернення зі скаргою визначений законодавцем у ст. 341 ГПК України в десять днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

У відповідності до наданих доказів підтверджується факт одержання оскаржуваного повідомлення стягувачем 21.01.2019 за супровідним листом від 14.01.2019 № 25/16.26-41 та його вчасне звернення до суду зі скаргою у десятиденний строк 30.01.2019 (згідно відмітки пошти на конверті).

Щодо бездіяльності, то вона може оскаржуватись у будь-який час.

Відповідно до ч. 1 ст. 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні.

У поясненнях на скаргу від 11.03.2019 № 878/16-26-77 Слов'яносербський РВ ДВС Головного ТУЮ у Луганській області заперечує проти задоволення останньої з посиланням на те, що на згідно наданих Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" документів не підтверджується зміна назви стягувача за наказом - Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Слов'яносербського відділення № 5449 ВАТ "Державний ощадний банк України" на стягувача, який подав заяву про відкриття виконавчого провадження - Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк", що суперечить ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження".

Управління ДВС Головного ТУЮ у Луганській області також проти скарги заперечує у відповідних поясненнях з подібних підстав, які вказані вище, а також зазначає про необхідність надіслання стягувачем на адресу державного виконавця документів у підтвердження зміни назви сторони виконавчого провадження.

Встановивши фактичні обставини оскарження стягувачем бездіяльності виконавчої служби, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої скарги та її задоволенні, з огляду на наступне.

Так, правове регулювання виконавчого провадження здійснюється Законом України "Про виконавче провадження" у редакції Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон України № 1404-VIII), ст. 1 якого, зокрема, передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 5 Закону України № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно зі ст. 18 Закону України № 1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, до яких, зокрема, відносяться і накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частина 1 ст. 26 Закону України № 1404-VIII передбачає, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону.

Як свідчить рішення суду від 02.09.2010 (арк. справи 46-48), позивачем у цій справі є Відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", від імені якого в судовому процесі виступав відокремлений підрозділ - філія - Слов'яносербське відділення № 5449 ВАТ "Державний ощадний банк України".

Зазначені особливості представництва учасника справи обумовлені тим, що предметом спору виступають правовідносини, які пов'язані з фінансовою діяльністю саме філії юридичної особи.

Так, відповідно до чинного законодавства, зокрема, Цивільного та Господарського кодексів України, Законів України "Про господарські товариства", "Про акціонерні товариства", "Про банки і банківську діяльність", юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами.

Пленум ВГС України у постанові від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснив, що коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу, наприклад: "Стягнути з підприємства "А" в особі його відокремленого підрозділу - філії № 1 на користь організації "Б" в особі її Н-ської філії таку-то суму" (п. 1.7).

Подібним чином суд зазначив у рішенні про стягнення з Фермерського господарства "Істок" на користь Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м. Київ в особі філії - Слов'яносербського відділення № 5449 Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" заборгованості у розмірі 176660 грн. 00 коп. та судових витрат.

06.08.2018 суд видав дублікат наказу, який за своїм змістом повністю збігається з резолютивною частиною рішення від 02.09.2010.

Згідно зі ст. 15 Закону України № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

З урахуванням вищенаведеного суд робить висновок, що стягувачем у наказі (дублікаті наказу) по цій справі є юридична особа позивача - Відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", м. Київ, яке може звертатися за стягненням боргу як самостійно, так і в особі філії - Слов'яносербського відділення № 5449 ВАТ "Державний ощадний банк України".

З цих підстав суд критично ставиться до даних "ВП - спецрозділ" щодо виконавчого провадження № 21625081 (наказ повернуто через відсутність у боржника майна) щодо зазначення стягувачем філії - "Місцезнаходження: м. Слов'яносербськ, вул. Леніна, 68, юридична особа", оскільки Слов'яносербське відділення № 5449 ВАТ "Державний ощадний банк України" не має повноважень юридичної особи.

У відповідності до заяви про відкриття виконавчого провадження від 29.08.2018 № 110.20-10/5482/80411/2018-12/вих. до Слов'яносербського РВ ДВС Головного ТУЮ у Луганській області, яке переміщено до м. Сватове Луганської області, звернулося Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк".

Заяву підписав представник Новаков В.В. на підставі довіреності від 29.01.2018 (арк. справи 62-63, т. 2), виданої в порядку передоручення від начальника філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" Бондар І.І., на представництво інтересів АТ "Ощадбанк".

В п. 1.2 Положення про філію (арк. справи 134-138, т. 2) вказано, що філія - Луганське обласне управління є відокремленим структурним підрозділом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

На підставі постанови КМ України від 06.11.2011 № 502 змінено назву Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України".

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України № 1404-VIII зміна типу акціонерного товариства не потребує заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, а лише стосується зміни назви сторони.

Слов'яносербський РВ ДВС Головного ТУЮ у Луганській області наполягає на підтвердженні правонаступництва Луганського обласного управління ПАТ "Ощадбанк" щодо Слов'яносербського відділення № 5449 ВАТ "Державний ощадний банк України".

Позивач зазначає, що на підставі постанови КМ України від 06.11.2011 № 502 Слов'яносербське відділення № 5449 ВАТ "Державний ощадний банк України" було реорганізовано у Територіальне відокремлене безбалансове відділення № 10012/030 філії Луганське обласне управління АТ "Ощадбанк".

У п. 38 Статуту ПАТ "Державний ощадний банк України" вказано, що філії, територіально відокремлені безбалансові відділення та представництва Банку не є юридичними особами і діють від імені Банку на підставі положень, якими визначаються їх компетенція, функції, інші питання діяльності та підпорядкування.

Як відомо, не цей час тривають заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у відповідності до Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" від 18.01.2018 № 2268-VIII.

Згідно з відповідним Переліком, який є додатком до розпорядження КМ України від 07.11.2014 № 1085 в редакції розпорядження від 07.02.2018 № 79-р, населені пункти Слов'яносербського району Луганської області є такими, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Таким чином, Територіальне відокремлене безбалансове відділення № 10012/030 філії Луганське обласне управління АТ "Ощадбанк" у м. Слов'яносербськ Луганської області на цей час не функціонує.

Однак, суд звертає увагу виконавчої служби, що стягувачем за дублікатом наказу № 7/91 від 17.09.2010 є юридична особа - Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (ідент. код 00032129), яка вправі вказувати реквізити для перерахування боргу, якими, зазвичай, є відповідні філії, які надавали кредитні кошти відповідачам (боржникам).

У повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання головний державний виконавець послався на п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України № 1404-VIII, який передбачає, що виконавчий документ повертається стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Щодо вимог до виконавчого документу, то ст. 4 Закону України № 1404-VIII передбачено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5)резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Вочевидь, що дублікат наказу суду від 17.09.2010 відповідає передбаченим законом вимогам.

Також неможливо стверджувати, що стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону, оскільки обставини невідповідності назви філії банку та її коду у найменуванні стягувача не передбачені ст. 26 Закону України № 1404-VIII.

Таким чином, обставини повернення дублікату наказу суду № 7/91 від 17.09.210 не відповідають підставам для такої дії державного виконавця, які передбачені п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України № 1404-VIII.

Також суд звертає увагу Слов'яносербського РВ ДВС Головного ТУЮ у Луганській області, що відповідно до ст. 2 Закону України № 1404-VIII, яка визначає засади виконавчого провадження, виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, верховенства права та обов'язковості виконання судових рішень.

Так, відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hor№sby v. Greece) від 19.03.1997 року, п. 40, Reports of Judgme№ts a№d Decisio№s 1997-II).

Відповідно до положень п. 9.13 постанови Пленуму ВГС України № 9 від 17.10.2012, за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За таких обставин суд визнає неправомірними дії Слов'яносербського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання згідно з повідомленням від 14.01.2019 та визнає недійсним це повідомлення.

Вимоги стягувача про визнання неправомірним повідомлення та його скасування є тотожними.

Також суд зобов'язує Слов'яносербський РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області відкрити виконавче провадження на підставі дублікату наказу господарського суду Луганської області № 7/91 від 17.09.2010.

В частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця по затягуванню строків прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження, то за період з вересня 2018 року ці дії визнані неправомірними постановою Східного апеляційного господарського суду від 12.02.2019.

Після винесення Слов'яносербським РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області оскаржуваного повідомлення 14.01.2019 предметом розгляду скарги є вже дії цього органу виконання, а не бездіяльність.

Щодо зобов'язання начальника Управління ДВС ГТУЮ у Луганській області провести перевірку дотримання головним державним виконавцем Кошиль А.В. законодавства про виконавче провадження, то ці вимоги не відносяться до компетенції суду при розгляді скарги, яка подається до органу виконання судового рішення, яким Управління не є.

За таких обставин скарга стягувача - ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" на дії та бездіяльність Слов'яносербського РВ ДВС Головного ТУЮ у Луганській області та Управління ДВС ГТУЮ у Луганській області задовольняється частково, про що вказано вище.

У задоволенні решти вимог за скаргою слід відмовити з підстав, які також зазначені вище.

Керуючись ст. ст. 234, 339, 341-343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

у х в а л и в :

1. Скаргу стягувача - ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" за листом від 24.01.2019 № 110.20-15/473/6961/2019-12/вих на дії та бездіяльність Слов'яносербського РВ ДВС Головного ТУЮ у Луганській області та Управління ДВС ГТУЮ у Луганській області задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії Слов'яносербського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання згідно з повідомленням від 14.01.2019.

3. Визнати неправомірним повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 14.01.2019 (дублікат наказу № 7/91 від 17.09.2010).

4. Зобов'язати Слов'яносербський РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області відкрити виконавче провадження на підставі дублікату наказу господарського суду Луганської області № 7/91 від 17.09.2010.

5. Решту вимог за скаргою стягувача залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 18.03.2018 у відповідності до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду у порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України.

Суддя Н.М. Зюбанова