ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2019 р. Справа№ 910/8408/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Мартюк А.І.

секретар Добрицька В.С.

за участю

представників: позивача - Качмар О.Й.

відповідача - Іванов П.І.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародно-діловий центр"

на рішення Господарського суду м. Києва від 08.10.2018 р. (повне рішення складено 19.10.2018 р.)

у справі № 910/8408/18 (суддя - Трофименко Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародно-діловий центр"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рома-М"

про заборону вчинення дій та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародно-діловий центр" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рома-М" про заборону відповідачу здійснювати будівництво офісно-готельного комплексу з житловими апартаментами, об'єктами торгівлі, харчування, з влаштуванням проїзду, підземним паркінгом на бул. Т. Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва; про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Рома-М" погодити проектну документацію (стадія проект) на будівництво офісно-готельного комплексу з житловими апартаментами, об'єктами торгівлі, харчування, з влаштуванням проїзду, підземним паркінгом на бул. Т. Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва з Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародно-діловий центр».

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що будівництво відповідачем офісно-готельного комплексу за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 32, 32-А, на суміжних земельних ділянках, здійснюється з порушенням прав та інтересів позивача, з порушенням будівельних норм і правил, без дотримання вимог безпеки щодо здійснення будівництва в умовах ущільненої забудови, на підставі проектної документації, в якій наявні істотні порушення будівельних норм і правил.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 08.10.2018 р. у цій справі у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародно-діловий центр" відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародно-діловий центр" подало апеляційну, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі позивач вказує на те, що будівництво офісно-готельного комплексу з житловими апартаментами, об'єктами торгівлі, харчування, з влаштуванням проїзду, підземним паркінгом на бул. Т. Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва є самочинним, оскільки відповідачем не отримано необхідних дозволів, не виконано приписів про усунення порушень вимог законодавства, а проект будівництва розроблено і затверджено з порушенням будівельних норм і правил та вимог закону.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилається на відсутність фактів самочинного будівництва, заявленого позивачем порушення (перешкод у користуванні майном), випадків порушення правил добросусідства та умов будівництва щодо ущільненої забудови. Окрім того, відповідач вказує на погодження ним проектної документації після проведення експертизи та відсутність обов'язку погоджувати її з позивачем. Відповідач також зазначає про невірно обраний позивачем спосіб захисту та не співмірність позовних вимог із підставами позову.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2018 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародно-діловий центр" у справі № 910/8408/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Мартюк А.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2019 р. було призначено розгляд справи на 16.01.2019 р.

У судовому засіданні 16.01.2019 р. було оголошено перерву до 14.02.2019 р.

14.02.2019 р. через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи листа Міністерства культури України № 587/10-2/13-19 від 05.02.2019 р.

Розглянувши вказане клопотання представника позивача у судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про відмову в його задоволенні, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Як передбачено ч. 1 та 3 ст. 80 ГПК України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно з 4 ст. 80 ГПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 8 статті 80 ГПК України також передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи вищенаведені положення процесуального законодавства, апеляційний суд зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародно-діловий центр" не було позбавлене можливості у порядку ч. 4 ст. 80 ГПК України письмово та завчасно повідомити суд першої інстанції про неможливість подання у встановлений законом строк доказу, та об'єктивних причини, з яких такий доказ не міг бути поданий у встановлений строк.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародно-діловий центр" є власником земельної ділянки за кадастровим номером :88:211:0012, загальною площею 0,4715 га, що знаходиться за адресою: бул. Т. Шевченка, 28-30, у Шевченківському районі м. Києва, та підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №050409 від 27.04.2009 р.

На вказаній земельній ділянці за кадастровим номером :88:211:0012 знаходиться нерухоме майно позивача, а саме: готель, загальною площею 21210,9 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 30641645 від 08.12.2014 р.

19.02.2009 р. рішенням Київської міської ради "Про передачу земельних ділянок та зміну цільового призначення земельної ділянки Товариства з обмеженою відповідальністю "Рома-М" і використання її для будівництва, експлуатації та обслуговування офісного центру з об'єктами торгівлі, харчування, з влаштуванням проїзду, підземним паркінгом і для організації будівельних робіт з подальшим благоустроєм території на бул. Тараса Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва" № 89/1144 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок Товариству з обмеженою відповідальністю "Рома-М" для будівництва, експлуатації та обслуговування офісного центру з об'єктами торгівлі, харчування, з влаштуванням проїзду, підземним паркінгом і для організації будівельних робіт з подальшим благоустроєм території на бул. Т. Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рома-М" є власником земельної ділянки за кадастровим номером :88:211:0009 за адресою м. Київ, бул. Тараса Шевченка, 32, 32-А, цільове призначення - будівництво, експлуатація та обслуговування офісного центру з об'єктами торгівлі, харчування, з влаштуванням проїзду, підземним паркінгом і для організації будівельних робіт з подальшим благоустроєм території; площа земельної ділянки 0,1861 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №746477 від 21.12.2012 р.

05.05.2010 р. між Київською міською радою (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рома-М" (далі - орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (далі - договір оренди).

Відповідно до п. 1.1 договору оренди орендодавець, на підставі рішення Київської міської ради від 19.02.2009 р. за № 89/1144 та на підставі рішення Київської міської ради від 24.12.2009 р. за № 930/2999, за актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку (об'єкт оренди або земельна ділянка), визначену цим договором.

Згідно з п. 2.1 договору оренди об'єктом оренди відповідно до цього договору є земельна ділянка з наступними характеристиками: місце розташування - бул. Т. Шевченка, 32 (тридцять два), 32-А (тридцять два "А") у Шевченківському районі м. Києва; розмір - 271 (двісті сімдесят один) кв.м., в межах червоних ліній; цільове призначення - для будівництва, експлуатації та обслуговування офісного центру з об'єктами торгівлі, харчування, з влаштуванням проїзду, підземним паркінгом і для організації будівельних робіт з подальшим благоустроєм території; кадастровий номер - : 88:211:0035.

25.05.2010 р. між Київською міською радою (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рома-М" (далі - орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець, на підставі рішення Київської міської ради від 19.02.2009 р. за № 89/1144 та на підставі рішення Київської міської ради від 24.12.2009 р. року за № 930/2999 за актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку (об'єкт оренди або земельна ділянка), визначену цим договором.

Як передбачено п. 2.1 вказаного договору оренди, об'єктом оренди відповідно до цього договору є земельна ділянка з наступними характеристиками: місце розташування - бул. Т. Шевченка, 32 (тридцять два), 32-А (тридцять два "А") у Шевченківському районі м. Києва; розмір - 336 (триста тридцять шість) кв.м., в межах червоних ліній; цільове призначення - для будівництва, експлуатації та обслуговування офісного центру з об'єктами торгівлі, харчування, з влаштуванням проїзду, підземним паркінгом і для організації будівельних робіт з подальшим благоустроєм території; кадастровий номер - : 88:211:0044.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що будівництво об'єкта за адресою: бул. Т. Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва, на думку позивача, здійснюється відповідачем незаконно, без належних дозволів, з порушенням будівельних норм і правил, прав та інтересів позивача, без дотримання вимог безпеки, а саме: будівництво об'єкта здійснюється відповідачем на земельних ділянках, право користування якими у нього припинилось; будівництво об'єкта здійснюється без дозволу органу охорони культурної спадщини; проектна документація на будівництво об'єкта затверджена та будівельні роботи здійснюються без розроблення історико-містобудівного обґрунтування; надані відповідачу містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки не відповідають містобудівному законодавству, порушують права та інтереси позивача; будівництво здійснюється без дотримання вимог безпеки, з порушенням встановлених законодавством будівельних норм і правил будівництва в умовах ущільненої забудови, відповідачем не здійснено обстеження прилеглих об'єктів існуючої забудови; відповідачем не оформлено з позивачем акта-допуску перед початком будівельних робіт; будівництво об'єкта здійснюється відповідачем на межі земельних ділянок; будівництво об'єкта здійснюється на підставі проектної документації, склад та зміст якої не відповідає його встановленій назві, державним будівельним нормам та діючому законодавству України; будівництво об'єкта здійснюється за наявності численних рішень Департаменту культури КМДА та Департаменту ДАБІ в м. Києві про усунення порушень; будівництво об'єкта порушує права та законні інтереси позивача, створює загрозу подальшому їх порушенню.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов'язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб'єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Така позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб'єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 р. у справі № 910/15567/17.

Таким чином саме на Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародно-діловий центр", як позивача, покладений обов'язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими доказами, тобто довести, що його права та інтереси дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вбачається, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві зареєструвала декларацію про початок виконання підготовчих робіт "Будівництво, експлуатація та обслуговування офісного центру з об'єктами торгівлі, харчування з влаштуванням проїзду, підземним паркінгом за адресою: бул. Т. Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва" від 16.07.2013 р. за № КВ 40.

24.09.2013 р. Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано Товариству з обмеженою відповідальністю "Рома-М", як замовнику, та Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інтергал-Буд", як генеральному підряднику, дозвіл № ІУ 00 на будівництво офісно-готельного комплексу з житловими апартаментами, об'єктами торгівлі, харчуванням влаштування проїзду, підземним паркінгом за адресою: бул. Т. Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва.

08.02.2017 р. Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції України було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, за наслідками проведення якої складено акт.

У вказаному акті встановлено, що земельна ділянка за адресою м. Київ, бул. Т. Шевченка, 32, 32-А, огороджена парканом, будівельні роботи не виконуються та встановлено ряд порушень.

Рішенням Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08.06.2017 р. № 150 "Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт" анульовано дозвіл на виконання будівельних робіт із будівництва офісно-готельного комплексу з житловими апартаментами, об'єктами торгівлі, харчуванням влаштування проїзду, підземним паркінгом за адресою: бул. Т. Шевченка, 32, 32-А, у Шевченківському районі м. Києва від 24.09.2013 р. № ІУ 00.

15.08.2013 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Рома-М" затверджено Проект "Будівництво офісно-готельного комплексу з житловими апартаментами, об'єктами торгівлі, харчуванням, влаштування проїзду, підземним паркінгом за адресою: бул. Т. Шевченка, 32, 32-А, у Шевченківському районі м. Києва".

Відповідно до Експертного звіту Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна експертиза" № 3-065-13ЕП/КО від 03.09.2013 р. щодо розгляду проектної документації за проектом "Будівництво офісно-готельного комплексу з житловими апартаментами, об'єктами торгівлі, харчуванням, влаштування проїзду, підземним паркінгом за адресою: бул. Т. Шевченка, 32, 32-А, у Шевченківському районі м. Києва" (замовник будівництва - ТОВ "Рома-М", генеральний проектувальник - ТОВ ТАМ "Ю. Бородкін"), за результатами розгляду проектної документації і зняття зауважень встановлено, що зазначена документація розроблена відповідно до вихідних даних на проектування з дотриманням вимог до міцності, надійності та довговічності об'єкту будівництва, його експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, у тому числі щодо осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення; санітарного та епідеміологічного благополуччя населення: охорони праці; екології: пожежної безпеки: техногенної безпеки; енергозбереження і може бути затверджена в установленому порядку, з наведеними технічними показниками.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про основи містобудування" при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил; розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів; раціональне використання земель та територій для містобудівних потреб, підвищення ефективності забудови та іншого використання земельних ділянок; охорона культурної спадщини, збереження традиційного характеру середовища населених пунктів; урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва; інформування через засоби масової інформації громадян про плани перспективного розвитку територій і населених пунктів, розміщення важливих містобудівних об'єктів; участь громадян, об'єднань громадян в обговоренні містобудівної документації, проектів окремих об'єктів і внесення відповідних пропозицій до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій; захист прав громадян та громадських організацій згідно із законодавством.

Як передбачено ст. 27 Закону України "Про архітектурну діяльність", замовники та підрядники під час створення об'єкта архітектури зобов'язані: доручати виконання окремих видів проектних і будівельних робіт особам, які мають відповідну ліцензію; обирати виконавців робочої документації для будівництва з додержанням вимог статті 8 цього Закону; забезпечувати будівництво об'єктів архітектури згідно з робочою документацією, застосовувати будівельні матеріали, вироби і конструкції, які відповідають державним стандартам, нормам і правилам і такі, що пройшли сертифікацію, якщо вона є обов'язковою; не порушувати під час організації і виконання будівельних робіт законні права та інтереси користувачів прилеглих земельних ділянок, власників розташованих на них будинків і споруд, відшкодовувати завдані їм збитки відповідно до закону; поінформувати у триденний строк місцеві органи охорони пам'яток історії та культури про нововиявлені під час будівельних робіт об'єкти, що мають антропологічне, археологічне, естетичне, етнографічне, історичне, мистецьке, наукове чи художнє значення; не включати до завдання на проектування вимог, що суперечать вимогам законодавства України, затвердженій містобудівній документації, державним нормам, стандартам і правилам.

Так, в матеріалах справи відсутні докази порушення відповідачем прав та інтересів позивача як власника прилеглої земельної ділянки станом на час звернення позивача з даним позовом до суду.

При цьому, припис № 402/П від 30.06.2017 р. Департаменту культури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не є достатнім доказом виконання будівельних робіт відповідачем та допущення усіх визначених позивачем порушень.

Крім того, чинним законодавством не передбачено, зокрема, Законом України "Про основи містобудування", Законом України "Про архітектурну діяльність", Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", обов'язок погодження проектної документації замовником будівництва з власником або користувачем суміжної земельної ділянки, а лише встановлено обов'язок дотримуватися при будівництві прав та інтересів останніх.

Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 12.09.2017 р. у справі № 910/11221/17 було відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю "Міжнародно-діловий центр" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рома-М" про усунення перешкод у користуванні майном, а саме, земельною ділянкою за кадастровим номером :88:211:0012, загальною площею 0,4715 га, що знаходиться за адресою: бул. Т. Шевченка, 28-30 у Шевченківському районі м. Києва, із розташованим на ній готелем "Hilton" загальною площею 21210,9 кв.м.

До того ж, рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08.06.2017 р. № 150 "Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт" оскаржено Товариством з обмеженою відповідальністю "Рома-М" шляхом звернення до адміністративного суду з відповідним позовом.

Вимога позивача про заборону Товариству з обмеженою відповідальністю "Рома-М" здійснювати будівництво офісно-готельного комплексу з житловими апартаментами, об'єктами торгівлі, харчування, з влаштуванням проїзду, підземним паркінгом на бул. Т. Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва на підставі проектної документації, розробленої ТОВ ТАМ "Ю. Бородкін", затвердженої наказом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рома-М" від 09.09.2013 р. № 7, має ознаки забезпечення позову.

Наказом № 2 від 03.09.2018 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Рома-М" у зв'язку із зміною технічних рішень та концепції забудови для об'єкту: "Будівництво офісно-готельного комплексу з житловими апартаментами, об'єктами торгівлі, харчування, з влаштуванням проїзду, підземним паркінгом на бульв. Тараса Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва", скасовано дію Наказу № 7 від 15.08.2013 р., яким було затверджено проектну документацію по об'єкту: "Будівництво офісно-готельного комплексу з житловими апартаментами, об'єктами торгівлі, харчування, з влаштуванням проїзду, підземним паркінгом на бул. Т. Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва", розроблену ТОВ ТАМ "Ю. Бородкін", а також вирішено не використовувати розроблену ТОВ ТАМ "Ю. Бородкін" проектну документацію по об'єкту: "Будівництво офісно-готельного комплексу з житловими апартаментами, об'єктами торгівлі, харчування, з влаштуванням проїзду, підземним паркінгом на бул. Т. Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва", при веденні підготовчих та/або будівельних робіт на земельній ділянці.

Вбачається, що вимога позивача про зобов'язання відповідача погодити проектну документацію (стадія проект) на будівництво офісно-готельного комплексу з житловими апартаментами, об'єктами торгівлі, харчування, з влаштуванням проїзду, підземним паркінгом па бул. Т. Шевченка. 32, 32-А у Шевченківському районі міста Києва на земельних ділянках з кадастровими номерами :88:211:0009, :88:211:0035, :88:211:0044 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародно-діловий центр" фактично стосується зобов'язання відповідача вчинити дії на майбутнє, які не відповідають нормам чинного законодавства, позивачем не доведено порушення його прав чи інтересів відповідачем на момент звернення до господарського суду та заявлені позовні вимоги не призведуть до відновлення права, яке позивач вважає порушеним.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про заборону відповідачу здійснювати будівництво офісно-готельного комплексу з житловими апартаментами, об'єктами торгівлі, харчування, з влаштуванням проїзду, підземним паркінгом на бул. Т. Шевченка, 32, 32-А у Шевченківському районі м. Києва та про зобов'язання відповідача погодити проектну документацію (стадія проект) на будівництво, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 08.10.2018 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародно-діловий центр" задоволенню не підлягає.

Аргументи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують наведене вище.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародно-діловий центр" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 08.10.2018 р. у справі № 910/8408/18 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародно-діловий центр".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту відповідно до ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.03.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Н.Ф. Калатай

А.І. Мартюк