ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2019 року м.Дніпро Справа № 904/4805/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Березкіна О.В. (доповідач)

суддів: Дармін М.О., Іванов О.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “ДТЕК Павлоградвугілля”, м. Павлоград

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2018 року у справі №904/4805/18 (суддя Васильєв О.Ю.)

За позовом: Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця”, м. Дніпро

До: Приватного акціонерного товариства “ДТЕК Павлоградвугілля”, м. Павлоград

Про: стягнення 25 919, 40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - АТ “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” звернулась до ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” (відповідач) з позовною заявою про стягнення заборгованості з плати за користування вагонами в розмірі 25 919, 40 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2018 року у справі №904/4805/18 позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Суд стягнув з відповідача - Приватного акціонерного товариства “ДТЕК Павлоградвугілля” (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул.Соборна,76; ) на користь позивача - Акціонерного товариства “Українська залізниця” (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ) в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” (49600, м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, 108; ): 25 919, 40 грн. - плати за користування вагонами та 1 762, 00 грн. – витрат на сплату судового збору .

Не погодившись з рішенням суду, відповідач – Приватне акціонерне товариство “ДТЕК Павлоградвугілля” звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції від 27.12.2018 року у даній справі та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на те, що рішення прийнято при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Зокрема, апелянт посилається на те, що через відсутність обладнаного пункту технічної передачі станції Ароматна, відповідач не мав можливості встановити придатність вагонів для перевезення вантажу в комерційному відношенні під час складання пам’яток про подавання вагонів та виявити пошкодження вагонів зсередини.

Крім того, на думку апелянта, суд не правильно застосував положення Правил користування вагонами й контейнерами в частині, що стосується предмету спору- нарахування плати за користування вагонами, які були передані залізницею на навантажувальні фронти шахт у технічно несправному стані та відповідно ремонтувались тільки залізницею.

Апелянт посилається на те, що суд у своєму рішенні не надав оцінку зверненню відповідача до залізниці стосовно виявлення у травні 2018 року непридатності до навантаження вагонів.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення суду та відмови у позові.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.01.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля". Розгляд апеляційної скарги призначено провести в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в травні 2018 року станцією Ароматна Придніпровської залізниці були подані ПАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” під навантаження порожні вагони №№65396483, 60228319, 60246337, 61829289. Вантажовласник – ПАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” приймав спірні вагони на свою під’їзну колію, що підтверджується пам’ятками про подавання вагонів №№1373, 1424, 1420, які підписані представниками вантажовласника (а.с.12, 16, 17),

Повернення спірних вагонів з під’їзної колії вантажовласника підтверджується пам’ятками про забирання вагонів № 2229, 2214, 2231 (а.с.13-15). Одночасно у пам’ятці №2214 відповідачем зроблено наступні застереження: “ … вагон №61829289 зарахований 03.05.18р на 4:10, після ремонту по ст. Ароматна поданий по навантаження забракований з причини – лопнутий люк; вагон №60246337 прибув з ремонту, зарахований 03.05.18р. на 1:00, поданий під навантаження та забракований з причин - гниле дно, провислий люк; дані вагони були здані на ст. Ароматна 04.05.18р. в 22:50, для подачі у ремонтний тупик” (а.с.13).

На підставі пам’яток про подавання та забирання вагонів ф. ГУ-45 за час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні вантажовласника ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” нарахована плата за користування вагонами по відомостям ф.ГУ-46 №№14059055, 14059056 та 14059057 в загальному розмірі 25 919, 40 грн. (а.с.9-11).

На відомостях міститься напис, що із нарахованими сумами ПАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” не погоджується, а зазначені інші суми (які відповідач в односторонньому порядку розрахував та зазначив їх у відомостях; так по відомості №14059055 відповідачем визнано плату за користування вагонами в розмірі 7 322, 10 грн.; по відомості14059056 визнано плату за користування вагонами в розмірі 1 519, 90 грн.; та по відомості №14059057 визнано плату за користування вагонами в розмірі 6 512, 70 грн.) .

Звертаючись до ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” із позовом про стягнення заборгованості з плати за користування вагонами, позивач - АТ “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” посилався на відмову відповідача здійснити оплату за користування вагонами в розмірі 25 919, 40 грн. ( розраховану позивачем за весь час користування вагонами).

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що позивач своєчасно подав на приймально-здавальні колії відповідача – ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля”- станції Ароматна вагони, які були прийняті представниками відповідача у технічному і комерційному відношенні, - тобто, в момент здійснення приймально-здавальних операцій вагони були справні, що підтверджується підписами відповідальних представників останнього у пам'ятках про подавання вагонів форми ГУ-45.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до положень частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до статті 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, з подальшими змінами (далі - Статут), взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до статті 46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно зі статтею 6 Статуту залізниці України вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

Відповідно до абзацу третього пункту 1.6. Роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 року (з подальшими змінами та доповненнями) №04-5/601 “Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею” порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус “вантажу”, які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі втрати частини вагонів із групи, оформленої одним перевізним документом, - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом розмірах; право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу; а також обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов'язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (з подальшими змінами).

Відповідно до наведеного пункту Правил зберігання вантажів збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 року №317, збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Відповідно до абзацу третього пункту 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 864/5085) усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Правилами користування вагонами чітко встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на підходах до станції призначення.

Відповідно до пунктів 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом) (пункти 9, 10 Правил).

Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року № 113).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

З матеріалів справи вбачається, що позивач своєчасно подав спірні вагони на приймально-здавальні колії відповідача – ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля”, станції Ароматна, які були прийняті представниками відповідача у технічному і комерційному відношенні, - тобто, в момент здійснення приймально-здавальних операцій вагони були справні, що підтверджується підписами відповідальних представників останнього у пам'ятках про подавання вагонів форми ГУ-45. (а.с.12, 16, 17).

Отже, представник відповідача визнав придатність спірних вагонів для перевезення вантажу, як в технічному так і в комерційному відношенні, з огляду на те, що пам’ятки про подавання вагонів, які були зазначені вище , підписані без заперечень.

Відповідно статті 76 Статуту залізниць України час знаходження вагонів на залізничних під'їзних коліях, що обслуговуються їх локомотивами, визначається з моменту передачі вагонів на передавальних коліях. Місце і порядок операцій встановлюються договором про експлуатацію залізничної під'їзної колії.

Статтею 71 Статуту залізниць України визначено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором.

Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів). Експлуатація залізничних під'їзних колій, які мають свої локомотиви, повинна здійснюватися на основі єдиного технологічного процесу роботи під'їзної колії і станції примикання.

Згідно Єдиного технологічного процесу роботи під’їзної колії ПАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” і виробничо-технологічного підрозділу станція Ароматна регіональної філії “Придніпровська залізниця” ПАТ “Українська залізниця”, а саме, п.2.2. “Організація передавальних операцій” : з ціллю розмежування відповідальності за справний стан вагонів і дотримання правил навантаження при передачі вагонів з під’їзної колії ПАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” на станцію Ароматна та навпаки здійснюються приймально-здавальні операції, які складаються з комерційного огляду та технічного обслуговування (а.с.68-69).

Всі технічні несправності реєструються у книзі натурного огляду вагонів у пунктах технічної передачі форми ВУ-15 та по виходу вагонів з під’їзної колії, звіряються з фактичним станом. Результати огляду всіх вагонів реєструються в книзі пред’явлення вагонів до технічного обслуговування форми ВУ-14 та завіряються особистими підписами старшого прийомоздавальника вантажу та багажу станції та оглядача вагонів. Час закінчення приймально-здавальних операцій фіксується в пам’ятках про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, на підставі яких формуються відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що за наявності підписаних сторонами Пам’яток про подавання/забирання вагонів, відомостей плати за користування вагонами, та відсутності доказів технічної несправності вагонів в момент їх подання за формою ВУ-15, позивач обґрунтовано нарахував плату за користування вагонами починаючи з дати подавання до дати забирання вагонів в сумі 25 919, 40 грн.

При цьому, доводи апелянта про зазначення відповідачем на пам’ятках про забирання вагонів застережень щодо несправності вагонів, не є підставою для звільнення відповідача від оплати за користування вагонами, оскільки відповідачем не надано жодного доказу непридатності вагонів для перевезення вантажу як в технічному, так і в комерційному відношенні.

Підпунктом 2.1.1 п. 2 Інструкції для обліку наявності та ремонту несправних вагонів від 28.02.1995 року, затвердженої заступником Генерального директора Укрзалізниці, яка регламентує порядок обліку наявності несправних вагонів вантажного та пасажирського парку, пересилання їх на ремонт, випуск з ремонту, простоювання в несправному стані, відчеплення вагонів за технічним станом від поїздів та составів вагонів, передбачено наступне: несправним вважається вагон вантажного або пасажирського парку, непридатний за технічним станом для експлуатації, що не забезпечує безпеку руху, цілісність вантажів, нормальні умови перевезення пасажирів і не відповідає іншим вимогам Правил технічної експлуатації.

Ці вагони мають бути забраковані і оформлені повідомленням на ремонт форми ВУ-23.

Повідомлення форми ВУ-23М є документом, що засвідчує технічно несправний стан вагона, і є підставою для перерахування вагонів із робочого парку до неробочого до числа несправних.

Проте, таке повідомлення в матеріалах справи відсутнє, а тому доводи апелянта про те, що він не повинен сплачувати за користування вагонами за час, коли він ними фактично не користувався, є безпідставними.

Крім того, колегія суддів зауважує, що плата за користування вагонами не є мірою відповідальності, яка може застосовуватися лише за наявності вини сторони у зобов'язанні. В силу приписів ст. 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов’язання.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що спірні вагони були завантажені ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” та передавались залізниці навантаженими, що підтверджується відповідними пам’ятками про забирання №№2229, 2214, 2231. Даний факт повністю спростовує твердження відповідача про їх технічну несправність.

А відтак , відповідач не надав належних доказів на спростування доводів позивача, а також не довів наявності обставин, які могли бути підставою для відмови у позові з огляду на положення пункту 121 Статуту та пункту 16 Правил користування вагонами і контейнерами .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2018 р. у справі № 904/4805/18 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню у зв’язку із малозначною справою, крім випадків передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 15.03.2019року

Головуючий суддя                                                   О.В.Березкіна

Суддя                                                                                  М.О.Дармін

Суддя                                                                                 О.Г.Іванов