ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2019 року м. Дніпро Справа № 908/1404/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач )

суддів: Кузнецової І.Л., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приазовської селищної ради

на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.11.2018 р.

( суддя Горохов І.С., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 23.11.2018 р.)

у справі

за позовом Приазовської селищної ради,

( смт. Приазовське, Запорізька обл. )

до відповідача Фізичної особи - підприємця Кірізлєєвої Галини Миколаївни,

( смт. Приазовське, Запорізька обл. )

про визнання припиненим правовідношення за договором оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Приазовська селищна рада звернулася до Господарського суду Запорізької області з позовом до Фізичної особи - підприємця Кірізлєєвої Галини Миколаївни, про визнання припиненим правовідношення за договором оренди земельної ділянки, укладеним 03.09.1999 р. між Приазовською селищною радою та приватним підприємцем Кірізлєєвою Г. М., посвідченим приватним нотаріусом Приазовського нотаріального округу Запорізької області Коверзнєвим С.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 965.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.11.2018р. в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Мотивуючи рішення суд виходив з того, що Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності порушення його законних прав і інтересів. Більше того, Позивачем не забезпечено участь уповноваженого представника в судових засіданнях та не виконано вимог суду, викладених в ухвалах по справі.

Не погодившись із вказаним рішенням, Приазовська селищна рада подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що правомірність користування Позивачем земельною ділянкою є встановленою обставиною в межах розгляду справи № 908/2213/16, оскільки у вказаній справі позовна вимога про визнання договору оренди припиненим заявлена не була. Таким чином, Позивачем обрано вірний спосіб захисту, що має на меті припинення саме правової підстави користування земельною ділянкою - правовідносин за Договором оренди земельної ділянки від 03.09.1999 p.

Водночас, на думку Скаржника, у розрізівимог ст. 604 ЦК України, уклавши договіроренди від 02.12.2003 р. № 80 сторони за взаємною згодою припинилизобов'язання за первісним договором від 03.09.1999 р. новим зобов'язанням ( договором від 02.12.2003 р.) тобто внаслідок новації. При цьому, оскільки земельна ділянка площею 0,128 га за договором оренди земельної ділянки № 80 від 02.12.2003 р. та земельна ділянка площею 0.12 га за договором оренди земельної ділянки від 03.09.1999 р. фактично одна й та ж сама, що встановлено ТОВ «Земельні інформаційні системи», то неможливе одночасне існування двох різних правочинів щодо одного предмету договору.

При цьому Скаржник зазначає, що Відповідач своїми діями шляхом виконання Договору оренди № 80 від 02.12.2003 р. підтвердила досягнення домовленості між сторонами про припинення попереднього Договору оренди від 03.09.1999 р. та зобов'язань за ним та виникнення нового зобов'язання на підставі Договору оренди № 80 від 02.12.2003 р.

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП Кірізлєєва Г.М. не погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає рішення суду першої інстанції у вказаній справі законним та обґрунтованим.

В обгрунтування своїх заперечень, ФОП Кірізлєєва Г.М. наполягає, що правовідношення за договором ( зобов'язання ) не можуть бути визнані судом припиненими, оскільки між сторонами укладений договір оренди земельної ділянки № 2 (965) від 03.09.1999 р. Так, суд може або розірвати укладений договір, або визнати його недійсним на підставах, встановлених законом. Визнати зобов'язання ( правовідношення ) за договором припиненими суд не може. Якщо ж Позивач вважає, що зобов'язання за договором припинились до моменту звернення до суду, то на цих підставах він може витребувати отримане іншою стороною за договором у випадках, встановлених законом.

Також, Відповідач посилається на те, що звернення Позивача до суду з цим позовом є зловживанням процесуальними правами в розумінні п. 3 ч. 2 ст.43 ГПК України, оскільки позов є штучним. Cудовими рішеннями судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій при розгляді справи № 908/2213/16 вже встановлені обставини, що мають преюдиціальне значення та не потребують доказування при розгляді цієї справи, зокрема - правовідносини за договором оренди земельної ділянки № 2 від 03.09.1999 р. не припинилися ні внаслідок новації, ні внаслідок будь-яких інших обставин.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019 р. апеляційну скаргу Приазовської селищної ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.11.2018 р. у справі № 908/1404/18 залишено без руху., надано апелянту строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, а саме для надання доказів сплати судового збору у розмірі 2 643 грн.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 р. поновлено строк подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 12.03.2019 р.

Сторони не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належний чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаних учасників провадження у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників сторін.

У судовому засіданні, яке відбулося 12.03.2019 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін виходячи з наступного.

Відповідно ст. 269 ГПК України, переглядаючи в апеляційному порядку судові рішення, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції саме в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно із рішенням дванадцятої сесії Приазовської селищної ради від 25.08.1999 р. № 71 виділено приватному підприємцю Кірізлєєвій Г .М. у тимчасове користування ( на умовах оренди ) строком на 20 років земельну ділянку площею 0,12 га для благоустрою території, реконструкції демонтажу, наведення порядку, розміщення торгівельних місць, які знаходяться між територією автостоянки в районі джерела "Гук".

03.09.1999 р. між Приазовською селищною радою ( Орендодавець ) та Фізичною особою - підприємцем Кірізлєєвою Галиною Миколаївною ( Орендар ) укладено Договір оренди земельної ділянки, за умовами розділу 1 якого Орендодавець зобов`язався передати, а Орендар прийняти в оренду земельну ділянку площею 0,12 га земель загального користування ( згідно із планом, що є невід'ємною частиною цього Договору ) розташовану у селищі Приазовське, вул. Горького, поблизу автотраси Ростов-Одеса, біля джерела "Гук". Земельна ділянка передається в оренду для благоустрою, реконструкції дренажу, розміщення торгівельних місць ( п. 1 Договору ).

Відповідно до п. 2 договору, він укладений на строк 20 років і набирає чинності з моменту його реєстрації в Приазовському районному відділі земельних ресурсів. Передача земельної ділянки провадиться на підставі акту у двохденний строк. У разі виникнення бажання сторін на продовження дії договору зацікавлена сторона повинна повідомити другу сторону письмово про бажання пролонгації договору на новий строк не пізніше ніж за 6 місяців до закінчення строку договору. Умови цього договору зберігають свою чинність на строк його дії у випадках, коли після набуття чинності договору законодавством встановлені інші правила, ніж передбачені договором, а також при зміні власника землі або орендаря, якщо інше не передбачено в договорі.

В разі припинення, або розірвання договору Орендар зобов'язаний повернути земельну ділянку у стані не гіршому у порівнянні із тим, в якому він одержав її в оренду. Повернення Орендодавцю земельної ділянки, що орендується, здійснюється двохсторонньою комісією, що складається із представників сторін. (… ) Сторони призначають своїх представників у комісію та приступають до передачі земельної ділянки, що орендується, протягом 3 днів з моменту закінчення терміну оренди ( п. 5 договору ).

П. 10 договору встановлено, що цей Договір набуває чинності після його підписання сторонами, нотаріального посвідчення та підлягає державній реєстрації в Приазовському районному відділі земельних ресурсів. Договір укладено в 4-х примірниках, які мають однакову юридичну силу, один із яких зберігається у справах приватного нотаріуса Коверзнєва С.В., другий - у власника землі, третій - у орендаря, четвертий - за місцем державної реєстрації в Приазовському районному відділі земельних ресурсів.

Додатки до договору, що є невід'ємною частиною договору ( п. 11 договору ), є:

1. План/схема земельної ділянки;

2. Акт вибору земельної ділянки для відводу;

3. Акт встановлення меж земельної ділянки в натурі;

4. Акт прийому-передачі.

03.09.1999 р. договір посвідчено приватним нотаріусом Приазовського районного нотаріального округу Запорізької області Коверзнєвим С.В. та зареєстровано в реєстрі за № 965.

За Актом прийому передачі від 09.03.1999 р. Приазовська селищна рада передала, а фізична особа-підприємець Кірізлєєва Галина Миколаївна прийняла земельну ділянку загальною площею 0,12 га, що знаходиться на території автостоянки в районі джерела "Гук" та тротуарної доріжки із земель населеного пункту Приазовське.

Місцевим господарським судом також встановлено, що на час розгляду спору в суді договір є діючим, оскільки не був визнаний недійсним та свою дію не припинив. Даний факт неодноразово встановлювався рішеннями господарського суду Запорізької області та судів апеляційної і касаційної інстанцій, зокрема, постановою Верховного Суду від 14.05.2018 р. у справі № 908/2213/16.

Згідно із рішенням Приазовської селищної ради Запорізької області від 27.10.2003 р. "Про затвердження проекту відведення земельної ділянки" вирішено надати в оренду строком на 3 роки ФОП Кірізлєєвій Г.М. земельну ділянку площею 0,128 га під вулицями для благоустрою, реконструкції дренажу, розміщення торгівельних місць, наведення порядку.

02.12.2003 р. між Приазовською селищною радою ( Орендодавець ) та приватним підприємцем Кірізлєєвою Г.М. ( Орендар ) укладено Договір оренди земельної ділянки № 80 (далі - Договір 2), за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду земельну ділянку загальною площею 0,128 га, яка розташована на території с. Приазовське, вул. Горького Приазовської селищної ради у стані придатному для її цільового використання ( п. 1.1 Договору-2 ).

Цільове призначення земельної ділянки - для благоустрою, реконструкції дренажу, розміщення торгівельних місць, наведення порядку ( п. 1.3 Договору - 2 ).

Категорія земельної ділянки під вулицями - 0,128 га ( п. 1.4 Договору - 2 ).

Місце розташування земельної ділянки - землі населеного пункту с. Приазовське, вул. Горького Приазовського району Запорізької області ( п. 1.6 Договору - 2 ).

П. 2.1 Договору - 2 сторони встановили, що договір укладається на термін 3 роки і набуває чинності з дня його державної реєстрації в Приазовському районному відділі земельних ресурсів. У разі припинення або розірвання договору Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцю земельну ділянку у стані не гіршому у порівнянні з тим, в якому він одержав її в оренду ( п. 5.1 Договору - 2 ). Повернення земельної ділянки оформлюється актом прийому-передачі (п. 5.2 Договору- 2 ).

Відповідно до п. 11.1 Договору - 2 договір набуває чинності після його підписання сторонами і державної реєстрації в Приазовському районному відділі земельних ресурсів.

Вказаний Договір від 02.12.2003 р. № 80 зареєстрований у Приазовському районному відділі земельних ресурсів Приазовського району Запорізької області, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 02.12.2003 р. Також зазначений Договір оренди земельної ділянки від 02.12.2003 р. № 80 зареєстровано у Приазовській селищній раді Запорізької області, про що у книзі реєстрації договорів оренди 02.12.2003 р. вчинено запис за відповідним реєстраційним номером.

Таким чином, як слушно зазначив суд першої інстанції - строк дії Договору № 80 від 02.12.2003 р. закінчився 02.12.2006 р.

Актом прийому-передачі земельної ділянки по Договору оренди землі комісія у складі голови Приазовської селищної ради Варбанського С.Є. та приватного підприємця Кірізлєєвої Г.М. засвідчили, що Орендодавець в особі Приазовського селищного голови Варбанського С.Є. передав, а Орендар - приватний підприємець Кірізлєєва Г.М. прийняла на умовах оренди земельну ділянку загальною площею 0,128 га, в т.ч. під вулицями 0,128 га, яка перебуває в задовільному стані передається в оренду для благоустрою, реконструкції дренажу, наведення порядку, розміщення торгівельних місць терміном до "___" ______ 2000_ р. Вказаний акт підписано Орендодавцем - Приазовським селищним головою Варбанським С.Є., Орендарем - приватним підприємцем Кірізлєєвою Г.М., а також начальником Приазовського районного відділу земельних ресурсів Школовим О.М. та посвідчено печатками Приазовської селищної ради, приватного підприємця та Приазовського районного відділу земельних ресурсів.

В подальшому між Приазовською селищною радою та Відповідачем були укладені Договори оренди земельної ділянки ( тимчасові ) від 01.01.2007 р., від 01.01.2008 р., від 01.01.2009 р., від 01.01.2010 р., від 01.01.2011 р., від 01.01.2012 р., відповідно до яких Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для благоустрою, реконструкції дренажу, розміщення торгівельних місць, наведення порядку, яка знаходиться в с. Приазовське, вул. Горького, біля джерела "Гук" Приазовської селищної ради. Ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав і обов'язків є, зокрема, припинення правовідношення.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на припинення правовідношення за договором від 03.09.1999 р. внаслідок новації.

Так, предметом спору по цій справі є вимоги Приазовської селищної ради про визнання припиненими правовідношення за Договором оренди земельної ділянки, укладеним 03.09.1999 р. між Приазовською селищною радою та приватним підприємцем Кірізлєєвою Г.М. Підставою припинення правовідношення, Позивач вважає заміну первісного зобов'язання за Договором від 03.09.1999 р. новим зобов'язанням ( новація ) на підставі ст. 604 ЦК України.

За умовами ч. 1, 2 ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

Місцевим господарським судом також встановлено, що в постанові Харківського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 р. у справі № 908/454/14 зазначається, що договір оренди № 80 від 02.12.2003 р. був укладений за загальним порядком передачі земельної ділянки в оренду на підставі ст. ст. 123, 124 Земельного кодексу України і не містить жодних положень про домовленість сторін про новацію, або посилань на те, що договір від 02.12.2003 р. № 80 укладено замість договору оренди земельної ділянки від 03.09.1999 р. Також з постанови Вищого господарського суду України від 16.07.2015 р. у справі № 908/454/14 вбачається, що суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність новації, оскільки приписами ч. 2 ст. 604 ЦК України визначено, для того, щоб новація відбулась, сторони повинні обумовити в своїй угоді припинення зобов'язання, що раніше діяло і заміну його новим зобов'язанням.

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В основу оскаржуваного рішення покладено висновки місцевого господарського суду про те, що посилання Позивача на припинення правовідношення за договором від 03.09.1999 р. внаслідок новації є безпідставним та необґрунтованим, оскільки з укладеного договору не вбачається, що сторони мали намір припинити попереднє зобов'язання і замість нього створити нове.

Крім того, приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції врахував обставини, встановлені рішеннями судів у господарських справах № 908/454/14, № 908/2213/16 у яких брали участь ті самі особи і вказані обставини відповідно до ст. 75 ГПК України не доказуються при розгляді цієї справи.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком суду попередньої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

За змістом ч. 2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом України "Про оренду землі" визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Як зазначалося раніше за умовами ч. 1, 2 ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

З наведеного визначення новації вбачається, що основною ознакою новації є домовленість, волевиявлення сторін, спрямована на заміну попереднього зобов'язання новим. Тобто, з укладеного договору має вбачатися, що сторони мають намір припинити попереднє зобов'язання і замість нього створити нове.

Зі змісту Договору оренди № 80 від 02.12.2003 р. не вбачається про досягнення домовленості між сторонами про припинення попереднього Договору оренди від 03.09.1999 р., що також знайшло своє підтвердження і в судових рішеннях при розгляді справи № 908/2213/16

Крім того, як слушно зауважив суд першої інстанції Позивачем жодним належним доказом не доведено, що за вказаними договорами в оренду передавалась одна і та ж земельна ділянка. Так, Вищий господарський суд України у постанові від 16.07.2015 р. у справі № 908/454/14 зазначив, що конфігурація та площа земельних ділянок за договорами від 03.09.1999 р. та 02.12.2003 р. є різними. В постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.05.2018 р. у справі № 908/2213/16 за позовом Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області до фізичної особи - підприємця Кірізлєєвої Г.М. про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки також було зазначено, що підприємець користується земельною ділянкою за наявності правової підстави, а саме договору оренди земельної ділянки від 03.09.1999 р., який є діючим.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція, ратифікована Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР ). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приазовської селищної ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 13.11.2018 р. у справі № 908/1404/18 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14.03.2019 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя Е.В. Орєшкіна