Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" березня 2019 р. Справа № 906/476/18.

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Давидюка В.К.,

розглядаючи заяву ПрАТ "Товкачівський ГЗК" про відвід судді у справі за позовом: Національного банку України

до: Приватного акціонерного товариства "Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк"

про звернення стягнення на предмет застави

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду перебуває справа за позовом Національного банку України про звернення стягнення на предмет застави за договором застави №32 від 24.03.2015, укладеного між ПрАТ "Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат" та Національним банком України.

Ухвалою від 12.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/476/18 до судового розгляду по суті.

Ухвалами від 28.02.2019 суд залишив без розгляду клопотання ПрАТ "Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат" про залишення позову без розгляду, призначення товарознавчої експертизи, зупинення провадження та закриття провадження у справі.

Ухвалою від 28.02.2019 з метою належної підготовки учасникам справи для розгляду справи по суті, в судовому засіданні оголошено перерву до 12.03.2019 о 12:00.

12.03.2019 від представника ПрАТ "Товкачівський ГЗК" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №906/476/18 до набрання законної сили рішенням у справі №910/23070/17 з посиланням на п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали від 12.03.2019 про відмову в задоволенні клопотання ПрАТ "Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат" про зупинення провадження у справі від 12.03.2019.

Після проголошення судом у судовому засіданні вступної та резолютивної частини ухвали від 12.03.2019 про відмову в задоволенні клопотання ПрАТ "Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат" про зупинення провадження у справі, представник ПрАТ "Товкачівський ГЗК" в засіданні суду заявив відвід судді Давидюку В.К., обґрунтовуючи тим, що головуючий суддя безпідставно відмовив в клопотанні про зупинення провадження у справі, так само як перед цим, також безпідставно відхилені всі клопотання відповідача: про закриття провадження у справі, залишення без розгляду позовної заяви, зупинення провадження у зв'язку з проведення судово-економічної експертизи. Зазначені обставини, на думку представника відповідача, викликають сумніви в упередженості судді Господарського суду Житомирської області Давидюка В.К., що унеможливлює прийняття ним участі у вирішенні даної справи. Водночас представник посилається на практику Європейського Суду з прав людини, яка визначає безсторонність суду у вирішенні справи.

Норми чинного процесуального кодексу України передбачають можливість продовження строків підготовчого провадження лише на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України.

Застосувавши вказану норму, суд ухвалою від 10.12.2018 продовжив строк підготовчого засідання.

13.12.2018 від Північно-західного апеляційного господарського суду надійшов лист про необхідність невідкладного скерування з всіма матеріалами справи №906/476/18 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у зв'язку з надходженням касаційної скарги на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2018.

На підставі пунктів 17.10, 17.12 Перехідних положень ГПК України суд ухвалою від 14.12.2018 зупинив провадження у справі та направив справу до суду вищої інстанції.

Ухвалою від 30.01.2019 провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання на 12.02.2019 о 12:00. Крім того, повідомлено учасників справи про можливість надати додаткові письмові пояснення на підтвердження своїх доводів та заперечень (за наявності).

В судовому засіданні від 12.02.2019 ПрАТ "Товкачівський ГЗК" подало клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, оскільки рішенням Господарського суду м. Києва від 27.04.2018, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2018, у справі №910/23070/17 стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ПрАТ "Товкачівський ГЗК" кошти у розмірі 8 146 840 грн, які сплачені відповідачем на користь Національного банку України в рахунок погашення зобов'язання ПАТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором №19 від 24.10.2008 в межах забезпеченого заставою зобов'язання. Однак заявою від 12.02.2019 представник відповідача відкликав подане клопотання про закриття провадження у справі. У зв'язку з цим суд вказане клопотання залишив без розгляду. Інших клопотань від відповідача не надходило.

У судовому засіданні 12.02.2019 представники сторін підписали спільну заяву про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті (а.с. 150 у т. 4).

В засіданні суду від 28.02.2019 суд залишив без розгляду клопотання представника ПрАТ "Товкачівський ГЗК" про залишення позову без розгляду, призначення товарознавчої експертизи, зупинення провадження та закриття провадження у справі.

Водночас в судовому засіданні 28.02.2019 суд оголосив перерву з метою належної підготовки учасників справи для розгляду справи по суті.

Варто зауважити, що суд не вказував, що справа №910/23070/17 має преюдиційне значення для розгляду справи №906/476/18, а лише заслухав думку представників сторін, що вказано в ухвалі суду від 28.02.2019.

Відповідно до ч.4 ст.35 ГПК України, незгода сторони, зокрема, з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Суд зазначає, що частинами 1,2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та с в о є ч а с н е вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Застосовуючи норми статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та огляду на складність останньої, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (абз. 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Європейський суд з прав людини у вказаному рішенні зазначив, що навіть якщо заявниця ніколи не заперечувала проти продовження чи перенесення, яке було на вимогу відповідача чи ним спричинено, це не звільняло суди від того, щоб дотримуватися вимоги розумного строку відповідно до статті 6 параграфа 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, оскільки обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні органи.

Відповідно до частини 2,3 ст.39 ГПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необґрунтованість відводу, вирішення питання про відвід судді Давидюка В.К. має бути здійснено суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу №906/476/18, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу, а провадження у справі підлягає зупиненню до вирішення питання про відвід.

Керуючись ст.ст. 32, 35-39, 228, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Питання про відвід судді Давидюка В.К. у справі №906/476/18 передати на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, якого буде визначено у порядку, встановленому ч.1 ст.32 ГПК України.

2. Провадження у справі №906/476/18 зупинити до вирішення питання про відвід судді Давидюка В.К..

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам

4- третій особі