ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

18.03.2019р. м.Харків Справа № 905/65/18

Господарський суд у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григор'євій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Азовмашпром», м.Маріуполь, Донецька область №18 та №19 від 12.02.19р.

про розстрочку та відстрочку виконання судового рішення у справі №905/65/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат", м.Покров, Дніпропетровська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Азовмашпром", м.Маріуполь, Донецька область

про зобов'язання виконати умови договору поставки №Т1008/05 від 09.03.17р. в частині здійснення поставки товару та про стягнення штрафу у розмірі 327567,00грн.

За участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 28.02.18р. у справі №905/65/18 задоволені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат", м.Покров, Дніпропетровська область до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Азовмашпром", м.Маріуполь, Донецька область; зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Азовмашпром" виконати умови договору поставки №Т1008/05 від 09.03.17р. та поставити на адресу Публічного акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" візок спекательний, зварювальний вариант ч.А-1767,000 (на підставі ч.М-6967СБ) (без колосників) у кількості 5 шт.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Азовмашпром" на користь Публічного акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" штраф в сумі 327567,00грн. та судовий збір в сумі 6513,51грн.

23.03.17р. господарським судом Донецької області на виконання вказаного рішення видано відповідні накази про примусове виконання рішення.

До господарського суду Донецької області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Азовмашпром", м.Маріуполь, Донецька область надійшли: заява №18 від 12.02.19р. про розстрочку виконання рішення суду та заява №19 від 12.02.19р. про відстрочку виконання рішення суду по справі №905/65/18.

Ухвалою суду від 18.02.19р. вказані заяви залишено без руху.

05.03.19р. до суду від відповідача надійшов лист (з додатками) про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 07.03.19р. вказані заяви прийняті та призначені до розгляду в судовому засіданні на 18.03.19р.

У судове засіданні 18.03.19р. представник заявника не з'явився, про дату, місце та час проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник позивача (стягувача) у судове засідання 18.03.19р. не з'явився, але надіслав заперечення проти надання відповідачу відстрочку виконання судового рішення у справі №905/65/18.

Дослідивши подані заяви про розстрочку та відстрочку виконання судового рішення, суд зазначає наступне:

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч.2 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Згідно рішення від 20.07.2004р. Європейського суду з прав людини «Шмалько проти України» право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Тобто, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Таким чином, відповідно до вимог Конституції України, рішення суду у даній справі, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

За приписом ч.ч.1, 2 ст.331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 3 ст.331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно положень ч.4 ст.331 Господарського процесуального кодексу України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для відстрочення, розстрочення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарсько-процесуальне законодавство не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами, встановленими ГПК України.

При цьому, необхідно враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все необхідно врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.18р. у справі №920/199/16.

Як встановлено судом, в обґрунтування своїх заяв про відстрочення, розстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області по справі №905/65/18 відповідач посилається на наявність обставин, які на його думку, значно ускладнюють виконання рішення суду, зокрема, здійснення господарської діяльності на території проведення антитерористичної операції та станом на теперішній час операції об'єднаних сил; складні фінансові взаємовідносини з контрагентами, в тому числі з контрагентом, який розташований на території Російської Федерації; перебування Товариства у скрутному фінансовому становищі; наявність заборгованості з податків, заробітної плати та інших платежів до бюджету, у зв'язку з чим одночасне та повне виконання рішення суду в даній справі може призвести до збільшення такої заборгованості, та як наслідок, припинення господарської діяльності підприємства. При цьому, відповідач зазначив, що має намір добровільно сплатити заборгованість в повному обсязі, зокрема, вчинив всі можливі дії щодо сплати позивачу судових витрат, стягнутих за рішенням суду у даній справі.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано баланс (фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва) станом на 31.12.17р., копію ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 11.01.19р. у справі №200/430/19-а та копію адміністративного позову про стягнення з платника податків податкового боргу; копію позовної заяви до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгівельно-промисловій палаті Російської Федерації про стягнення боргу та пені за договором поставки. Інших доказів наявності обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим суду не надано.

Водночас, наведені доводи та посилання відповідача, не є винятковими та достатніми в розумінні ст.331 ГПК України, за наявності яких можливе надання розстрочки, відстрочки виконання рішення.

Наведені заявником підстави для відстрочки, розстрочки виконання судового рішення, зокрема, скрутний фінансовий стан, не є тими виключними обставинами, які б давали підстави для відстрочки чи розстрочки виконання судового рішення, оскільки вони носять не особливий і надзвичайний характер, а свідчать про негативні явища в поточній діяльності відповідача.

Недостатність/відсутність необхідних коштів у відповідача, в тому числі через скрутний фінансовий стан, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання рішення, не може бути безумовною підставою для надання розстрочки виконання судового рішення. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 15.03.18р. у справі №910/8153/17.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно вимог ч.5 ст.331 ГПК України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Як зазначено вище, рішення господарського суду Донецької області у даній справі ухвалено 28 лютого 2018 року.

Тому в даному випадку, строк на який може бути надано розстрочку, відстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 28 лютого 2018 року у справі №905/65/18 не може перевищувати - 28 лютого 2019 року (сплив річного строку встановленого ч.5 ст.331 ГПК України).

Водночас, заявник (боржник) у поданих заявах просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Донецької області від 28 лютого 2018 року у справі №905/65/18 строком на один рік, а саме з березня 2019 року по лютий 2020 року, а також відстрочити виконання вказаного рішення на строк до вересня 2019 року, тобто поза межами строку, встановленого вимогами ч.5 ст.331 ГПК України, що є підставою для відмови у розстроченні, відстроченні виконання судового рішення, оскільки згадана норма не ставить в залежність початок перебігу річного строку для розстрочення чи відстрочення виконання судового рішення з моментом винесення рішення про таке відстрочення чи розстрочення, а чітко встановлює, що такий строк не може перевищувати одного року саме з дня його ухвалення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяв Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Азовмашпром» про розстрочку та відстрочку виконання рішення суду по справі №905/65/18.

Керуючись ст.ст.13, 74, 76, 86, 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяв Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Азовмашпром», м.Маріуполь, Донецька область №18 та №19 від 12.02.19р. про розстрочку та відстрочку виконання судового рішення у справі №905/65/18.

Ухвала набрала законної сили 18.03.19р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (підпункт 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України) шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її прийняття (проголошення).

Ухвалу складено та підписано 18.03.19р.

Суддя М.О. Лейба