ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

15.03.2019

Справа №910/1375/19

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Татьяна»

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Заммлер Україна»

про

стягнення 143899,00 грн,

Суддя Смирнова Ю.М.

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Татьяна» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Заммлер Україна» заборгованості у розмірі 143899,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладених між сторонами договорів-заявок на перевезення у міжнародному сполученні №301050 від 30.08.2017, №261002 від 26.09.2017, №051421 від 05.10.2017, №031550 від 03.11.2017 в частині оплати послуг перевезення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/1375/19, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов – протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 про відкриття провадження у справі вручена відповідачу 15.02.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №203.

01.03.2019 до Господарського суду міста Києва в межах справи №910/1375/19 надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Заммлер Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Татьяна» про стягнення шкоди, завданої викраденням та пошкодженням товару, у розмірі 313741,78 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Заммлер Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Татьяна» про стягнення 313741,78 грн повернуто заявнику без розгляду.

13.03.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву.

Заява мотивована тим, що в межах строку для подання відзиву відповідачем було подано зустрічний позов про стягнення шкоди, завданої викраденням та пошкодженням товару, однак, 11.03.2019 зустрічну позовну заяву судом повернуто заявнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи доводи відповідача, наведені у заяві, суд знаходить причини пропуску строку поважними, а відтак заява відповідача про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву підлягає задоволенню.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи, виходячи з предмету та підстав позовних вимог, з огляду на докази, які було подано сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку щодо доцільності постановлення ухвали про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. При цьому, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов'язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Белеш та інші проти Чеської Республіки).

Суд завжди займав визначне місце, забезпечуючи право на справедливий суд (Рішення Європейського суду з прав людини у справах Ейрі проти Ірландії та Станєв проти Болгарії. Ця гарантія є «одним з основних принципів будь-якого демократичного суспільства, відповідно до Конвенції» (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Претто та інші проти Італії).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Клінік дез Акація та інші проти Франції вказано, що сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги.

У ст.11 Міжнародного пакту про політичні та громадянські права, який ратифіковано Указом №2148-08 від 19.10.1973 Президії Верховної Ради Української РСР, кожен має право при визначенні його прав і обов'язків у будь-якому цивільному процесі на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004 Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м'якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов’язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Водночас, з огляду на правила вирішення спору у порядку спрощеного позовного провадження, повне та всебічне з’ясування всіх обставин справи, які входять в предмет доказування у розглядуваному спорі, та справедливе вирішення спору не вбачається за можливе без проведення підготовчого провадження.

Таким чином, з метою дотримання основних засад господарського судочинства, справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору, маючи на меті забезпечення дійсного вирішення правового спору між сторонами, суд дійшов висновку про необхідність розгляду справи №910/1375/19 за правилами загального позовного провадження, починаючи зі стадії відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 3, 119, 234, 235, ч. 6 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Заммлер Україна» про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву задовольнити.

2. Прийняти відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Заммлер Україна» на позовну заяву до розгляду.

3. Здійснювати розгляд справи №910/1375/19 за правилами загального позовного провадження.

4. Підготовче засідання у справі призначити на 10.04.19 о 12:30. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: 01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 44-Б, зал судових засідань № 5 (корпус «Б»). Явку повноважних представників сторін визнати обов’язковою.

5. Встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив – протягом 7 днів з дня вручення даної ухвали.

6. Звернути увагу сторін на визначені ст. 202 Господарського процесуального кодексу України наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя                                                               Ю.М. Смирнова