ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року Справа № 915/1486/18

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 ордер серія ЧК№73556 від 14.01.2019

представник відповідача в судове засідання не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Лайфселл, 03110, м.Київ, вул.Соломянська, 11, літера А

до відповідача: Дочірнього підприємства Торжок, 54002, м.Миколаїв, вул. Мала Морська, буд.108

про: стягнення 8 487,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю Лайфселл звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою без номеру без дати в якій просить суд стягнути з Дочірнього підприємства Торжок грошові кошти в загальній сумі 8 487,00 грн., отримані за Договором оренди приміщення №346-БЦ від 01.10.2016.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем був укладений Договір оренди приміщення №346-БЦ від 01.10.2016. Відповідно до Договору відповідач передав, а позивач отримав в тимчасове платне володіння та користування приміщення - 36,9 кв.м. офісу №815, що розташоване в Бізнес центрі за адресою: м. Миколаїв, вул.М.Морська, 108. Приміщення надане в оренду для розміщення телекомунікаційного обладнання позивача. У березні 2017 року до позивача звернулося ТОВ НІКІНВЕСТ2017, яке надало витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.02.2017, відповідно до якого єдиним власником нежитлової будівлі Бізнес центру загальною площею 5023,7 кв.м., за адресою м.Миколаїв, вул.М.Морська, буд.108 є ТОВ НІКІНВЕСТ2017. За укладеним Договором позивачем були здійснені оплати (орендна плата та забезпечувальний платіж) на загальну суму 29 704,50 грн. В той час позивачу за Договором було надано послуг на загальну суму 21 217,50 грн. Таким чином за Договором сума переплати, що була сплачена та підлягає поверненню позивачу складає 8 487,00 грн., яка складається з суми забезпечувального платежу (4 243,50 грн.) та розміру місячної орендної плати (4 243,50 грн.).

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 17.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 15 січня 2019 року.

У підготовчому засіданні 15.01.2019 було оголошено перерву до 04 лютого 2019 року.

Підготовче засідання призначене на 04.02.2019 було відкладено на 12 лютого 2019 року.

Відповідач у наданому до суду відзиві просить суд на підставі п.5 ч.1 ст.227 ГПК України зупинити провадження у справі №915/1486/18 до розгляду справ №814/721/17 та №814/1147/17, що перебувають у провадженні ОСОБА_2 Верховного Суду. В обґрунтування вказує, що вимоги позивача про повернення переплати є передчасною, оскільки на даний час ДП Торжок заперечує право власності ТОВ Нікінвест2017 на нерухоме майно, в тому числі й на орендовані приміщення, та оскаржує протиправні дії реєстратора нерухомого майна щодо реєстрації права власності за ТОВ Нікінвест2017, що вбачається із справ №814/721/17 та №814/1147/17, тому вважає, що дану справу обєктивно неможливо розглянути до вирішення іншої (інших) справи, в яких оскаржується правомірність набуття ТОВ Нікінвест2017 права власності на будівлі Бізнес центру та Торгового центру (м.Миколаїв, вул.Мала Морська, 108 та 108/5).

Представник позивача у підготовчому засіданні проти клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №915/1486/18 до розгляду справ №814/721/17 та №814/1147/17, що перебувають у провадженні ОСОБА_2 Верховного Суду заперечує, вважає його необґрунтованим та безпідставним.

Суд заслухавши думку представника позивача, розглянувши клопотання відповідача, ухвалив відхилити клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №915/1486/18 до розгляду справ №814/721/17 та №814/1147/17, що перебувають у провадженні ОСОБА_2 Верховного Суду,

оскільки судом не встановлено дійсної обєктивної неможливості розгляду цієї справи №915/1486/18 до вирішення іншої справи, №814/721/17 та №814/1147/17.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 12.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу №915/1486/18 до судового розгляду по суті на 14 березня 2019 року.

Відповідач у судове засідання 14.03.2019 не зявився, причини неявки не повідомив. Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 12.02.2019 відповідач був повідомлений про час та місце розгляду справи. Вказана ухвала була направлена відповідачеві та повернулись до суду з зазначенням причин невручення.

У відповідності до п.п.4 ч.6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення зокрема є, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Враховуючи, що ухвала Господарського суду Миколаївської області від 12.02.2019 направлена на адресу відповідача яка зазначена в позовній заяві, то суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

01 жовтня 2016 року між Дочірнім підприємством Торжок (далі орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Лайфселл (далі орендар) було укладено договір №346-БЦ оренди приміщень (далі Договір), у відповідності до умов якого орендодавець зобовязується передати орендарю за плату у тимчасове володіння і користування нежиле приміщення, яке зазначено у п.1.2 цього Договору, а орендар зобовязується прийняти дане приміщення та здійснювати оплату за користування ним у відповідності з умовами цього Договору (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору, в оренду передається приміщення, розташоване в Бізнес центрі за адресою: м.Миколаїв, вул. Мала Морська, 108 та має наступні характеристики : - №217 (згідно даних технічної інвентаризації); порядковий номер офіса 815; загальна площа 36,9 кв.м.; на восьмому поверсі; відновна вартість приміщення на момент передачі в оренду, з урахуванням її індексації 20 406,20 грн. Схема розміщення приміщення з позначенням коліру меж наданого в оренду приміщення наведена у Додатку №1 до цього Договору.

Згідно п. 1.3 Договору, приміщення належить орендодавцю на праві власності (свідоцтво про державну реєстрацію права власності: серія САЕ №837373 від 16.11.2012. Право власності орендодавця обтяжено заставою на користь ПАТ ВіЕйБі Банк(договір іпотеки №2563 від 19.05.2006). Приміщення під арештом не перебуває та не є предметом позову 3-х осіб).

Пунктом 1.4 Договору визначено, що приміщення передається в оренду для розміщення телекомунікаційного обладнання.

У відповідності до п.2.1 Договору, орендодавець зобовязаний передати орендарю приміщення, а орендар прийняти його на протязі 3 днів з моменту оплати орендарем забезпечувального платежу у відповідності до п. 3.4 цього Договору. Передача приміщення в оренду оформлюється актом прийому передачі приміщення (Додаток №2 до договору), підписується сторонами, із зазначенням стану приміщення. Якщо в акті не вказано інше, то приміщення вважається придатним до використання за призначенням, визначеному у п.1.4 цього Договору (п. 2.2 Договору).

Згідно п. 3.2 Договору, сума щомісячної орендної плати визначається як добуток загальної площі приміщення та орендної ставки за один квадратний метр площі приміщення. Орендна ставка за один квадратний метр площі приміщення в місяць складає 115,00 грн., у тому числі НДС-20% за один квадратний метр площі приміщення за місць. Загальна сума орендної плати на момент укладення договору за календарний місяць складає 4 243,50 грн. в тому числі НДС 20%. Орендодавець має право в односторонньому порядку збільшити орендну ставку на індекс інфляції.

Відповідно до п. 3.4.1 Договору, на протязі 5 днів з моменту підписання цього Договору орендар на підставі виставленого рахунку перераховує орендодавцю в якості забезпечення належного виконання ним своїх зобовязань за договором забезпечувальний платіж в розмірі щомісячної орендної плати за Договором. В разі належного виконання орендарем всіх прийнятих на себе зобовязань за Договором, орендодавець зобовязується зарахувати суму забезпечувального платежу у погашення орендної плати та інших платежів по Договору за останній місяць оренди.

Пунктом 3.4.2 Договору, визначено, що при достроковому припиненні Договору суму забезпечувального платежу повертається орендарю за вирахуванням заборгованості орендаря по орендним та іншим платежам по Договору, а також вартості приведення приміщення у первісний стан (якщо орендодавцем не виконано зобовязання передбачене пунктом 2.5 Договору) та нарахованих за Договором неустойок. Внесення забезпечувального платежу не виключає обовязку орендаря сплачувати орендну плату за перший та останній місяць оренди у строки, передбачені п.3.8 цього Договору.

Згідно п. 3.8 Договору, орендна плата сплачується орендарем щоквартально у вигляді попередньої оплати за кожний квартал користування приміщенням на підставі договору у строк не пізніше 1 числа першого місяця поточного кварталу, а за перший період оплати по договору не пізніше 10.10.2016. У даному договорі квартал (період оплати) мається на увазі у наступному сенсі: 1 квартал січень, лютий, березень; 2 квартал квітень, травень, червень; 3 квартал липень, серпень, вересень; 4 квартал жовтень, листопад, грудень.

Відповідно до п. 8.1 Договору, договір укладено строком до 31 серпня 2019 року та вступає в силу з моменту його підписання сторонами.

Згідно п. 8.6 Договору, письмові повідомлення, передбачені Договором, повинні бути доставлені рекомендованим листом, курєром, телеграмою за почтовою адресою, яка визначена у розділі 9 Договору, чи вручено під підпис уповноваженому на їх отримання представнику.

01 жовтня 2016 року у відповідності до умов договору №346-БЦ від 01.10.2016 орендодавець передав, а орендар прийняв нежитлове приміщення №217 (порядковий номер офіса №815) площею 36,9 кв.м. на восьмому поверсі в Бізнес центрі, розташованому за адресою: м.Миколаїв, вул.М.Морьска, 108, про що сторони Договору склали акт прийому передачі приміщення (зв.б а.с.21).

Позивач на виконання умов Договору сплатив відповідачу кошти у розмірі 12 730,50 грн. в рахунок орендної плати за період з жовтня 2016 року по грудень 2016 року, що підтверджується платіжним дорученням №320081 від 19.10.2016 (а.с.25) та 12 730,50 грн. за період з січня 2017 року по березень 2017 року, що підтверджується платіжним дорученням №345177 від 21.12.2016 (а.с.27).

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу позивача надійшов лист вх.№01-03/17 від 01.03.2017 від Товариства з обмеженою відповідальністю Нікінвест2017 в якому товариство, у звязку зі зміною власника будівлі БЦ за адресою: м.Миколаїв, вул.Мала Морська, 108 просить переукласти договір оренди нежитлових приміщень з новим власником будівлі бізнес центру з ТОВ «НІКІНВЕСТ2017» та надає свідоцтво на право власності (а.с.75).

Посилаючись на ту обставину, що з 28.02.2017 право власності на будівлю Бізнес центру за адресою: м.Миколаїв, вул.Мала Морська, 108 в якому позивач орендує приміщення перейшло до ТОВ Нікінвест2017 позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 8 487,00 грн., які складаються із не повернутого забезпечувального платежу - 4243,50 грн., не використаної орендної плати за березень 2017 року 4243,50 грн.

Частинами 1,6 ст. 283 Господарського Кодексу України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 759 Цивільного Кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 180 Господарського Кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

У ч.1 ст. 627 Цивільного Кодексу України передбачено, що відповідно до Цивільного Кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу К України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до п.6.2 Договору, договір може бути розірваний на підставах, передбаченими діючим законодавством, за згодою сторін, на підставах передбачених цим договором.

Пунктом 6.3 Договору передбачено, що кожна із сторін вправі відмовитись від виконання цього Договору, письмово повідомивши другу сторону про дату розірвання за 30 днів.

Позивач у позовній заяві зазначає, що у звязку із переходом права власності на обєкт оренди ТОВ Нікінвест2017, направив на адресу відповідача лист №CNONIK01 від 22.05.2017 в якому повідомив, що 28.02.2017 йому стало відомо, що власником офісного приміщення, яке орендується ТОВ «Лайфселл» є ТОВ Нікінвест2017 вдруге просить повернути надлишково сплачені кошти в сумі 8 487,00 грн. та підписати Додаткову угоду про розірвання Договору №346-БЦ від 01.10.2016 з ОСОБА_1 повернення майна від 28.02.2017 (а.с.29). Вказаний лист був направлений відповідачу 24.05.2017, про що свідчить опис вкладення у цінний лист (а.с.30) та підтвердженого представником позивача в судовому засіданні 14.03.2019.

Статтею 530 Цивільного Кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до абз. п. 1.7 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Лист №CNONIK01 від 22.05.2017 в якому зазначено про повернення надлишково сплачених коштів за оренду та про розірвання Договору оренди приміщення №346-БЦ від 01.10.2016 був направлений відповідачу 24.05.2017.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обовязок відповідача щодо повернення оплачених коштів по Договору настав 31.05.2017 (24.05.2017 + 7 дні), однак у встановлений строк грошові кошти не повернуті, отже зобов'язання є простроченим. Також, відповідач належним чином у відповідності до п.6.3 Договору був повідомлений позивачем, про припинення дії Договору.

Так, позивач у звязку із припиненням дії Договору №346-БЦ просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 8 487,00 грн., які складаються із не повернутого забезпечувального платежу - 4 243,50 грн., місячної орендної плати за березень 2017 року 4 243,50 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача орендної плати за березень 2017 року у розмірі 4 243,50 грн. задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Як встановлено судом, та не заперечено позивачем, укладений між сторонами Договір оренди №346-БЦ від 01.10.2016 станом на 21.12.2016 (дата сплати за орендну плату) не припинив свою дію, отже перерахування коштів позивачем у розмірі 12 730,50 грн. (у тому числі 4 243,50 грн. орендна плата за березень 2017 року) згідно платіжного доручення №345177 від 21.12.2016 (а.с.27) відбулося на виконання п.3.8 чинного на той час Договору оренди №346-БЦ від 01.10.2016.

Відповідно до ч.4 ст.653 Цивільного Кодексу України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобовязанням до моменту розірвання договору.

Враховуючи, що позивач здійснив відповідачу платіж 21.12.2016 на виконання діючого на той час Договору оренди №346-БЦ від 01.10.2016, то відсутні підстави вимагати повернення виконаного позивачем зобовязання у розмірі 4 243,50 грн. до моменту припинення Договору.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача забезпечувального платежу у розмірі 4 243,50 грн.

На виконання п.3.4.1 Договору №346-БЦ від 01.10.2016 позивачем на рахунок відповідача згідно платіжного доручення №320082 від 19.10.2016 було перераховано забезпечувальний платіж у розмірі 4 243,50 грн. (а.с.26).

Згідно п.3.4.2 Договору, визначено, що при достроковому припиненні Договору суму забезпечувального платежу повертається орендарю за вирахуванням заборгованості орендаря по орендним та іншим платежам по Договору, а також вартості приведення приміщення у первісний стан (якщо орендодавцем не виконано зобовязання передбачене пунктом 2.5 Договору) та нарахованих за Договором неустойок. Внесення забезпечувального платежу не виключає обовязку орендаря сплачувати орендну плату за перший та останній місяць оренди у строки, передбачені п.3.8 цього Договору.

Враховуючи, що Договір оренди №346-БЦ від 01.10.2016 достроково припинив свою дію, то сплачений позивачем забезпечувальний платіж у відповідності до п.3.4.2 Договору підлягає поверненню позивачу, у звязку з цим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 4 243,50 підлягають задоволенню.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі статтями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь - яких доказів того, що відповідач належним чином і в повному обсязі виконав свої зобовязання щодо повернення забезпечувального платежу, відповідач, у порушення приписів ст.73,74 ГПК України, суду не надав, тобто не довів безпідставність позовних вимог, тоді як надані позивачем докази, як зазначалось вище, навпаки, підтверджують наявність вказаної у позові заборгованості, а відтак і обґрунтованість позовних вимог.

Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовує наведених вище висновків.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.2, 11, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 195, 196, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства Торжок (54002, м.Миколаїв, вул.Мала Морська, 108, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Лайфселл (03110, м.Київ, вул.Соломянська, 11, літера А, , р/р 2801 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005) грошові кошти у розмірі 4 243,50 грн. та 881,00 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вступна і резолютивна частина рішення проголошені в судовому засіданні 14.03.2019, повний текст рішення складено 22.03.2019.

Суддя Н.О. Семенчук