ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.03.2019 Справа № 920/7/19
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Джепи Ю.А., при секретарі судового засідання Олтушевській І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/7/19 в порядку загального позовного провадження

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дамиріс», м. Харків,

до відповідача: Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені ОСОБА_1 Національної академії аграрних наук України», с. Іванівка Великописарівського району Сумської області,

про стягнення 96 911 грн 93 коп

представники сторін:

позивача - ОСОБА_2 (ордер серія СМ № 059 від 29.01.2019)

відповідача не зявився.

Суть спору: 02.01.2019 до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Дамиріс» від 26.12.2018 № 26/12-2018, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені ОСОБА_1 Національної академії аграрних наук України» на свою користь заборгованість за договором підряду від 18.07.2017 № 180717 в сумі 77 008 грн 00 коп, пеню за несвоєчасне виконання грошових зобовязань у розмірі 14 793 грн 97 коп, штрафу в розмірі - 3 850 грн 40 коп, 3% річних від простроченої суми договору в сумі 1 259 грн 56 коп, а також стягнути з відповідача судові витрати, повязані з розглядом справи.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 04.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 920/7/19 в порядку спрощеного провадження.

24.01.2019 від відповідача до суду надійшла заява-заперечення проти розгляду справи № 920/7/19 в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 04.02.2019 задоволено клопотання представника відповідача про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження; постановлено подальший розгляд даної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі з призначенням підготовчого засідання.

13.02.2019 до суду надійшов відзив відповідача від 12.02.2019 ВИХ.№ 37, в якому директор ДПДГ «Правдинське» МІН НААН просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Дамиріс», посилаючись на те, що дата акту приймання виконаних будівельних робіт, який повторно надсилався, є 26 квітня 2018 року, в попередньому акті приймання виконаних будівельних робіт зазначено - 2017 рік, що викликає сумніви у достовірності зазначених в актах відомостей. На думку відповідача, на деякіх видах робіт підвищена їх кількість та вартість, деякі роботи не виконувались. Вважає податкову накладу, внесену 07.05.2018, недостатнім доказом здійснення господарської операції. Щодо стягнення штрафу за непідписання акту заперечує, оскільки на акті приймання-передачі виконаних будівельних робіт за 2017 рік міститься підпис та відбитки печаток сторін, вважає необгрунтованим та неправильним нарахування пені, 3 % річних та заявлені до стягнення суми витрат на правничу допомогу. Також посилається на норму ст. 551 Цивільного кодексу України щодо наявності підстав для зменшення розміру неустойки.

У вступному слові в судовому засіданні представник позивача виклав позовні вимоги, на задоволенні яких у повному обсязі наполягає.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи Державне підприємство «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені ОСОБА_1 Національної академії аграрних наук України» повідомлено належним чином.

Представником позивача надані пояснення з приводу обставин, на які він посилалається у позові, а також відповідач у відзиві, викладено позицію та обґрунтування, зміст яких не відрізняється від викладеного у позові.

Оцінивши та дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами на підтвердження своїх позицій по суті спору, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

18.07.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дамиріс» та Державним підприємством «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені ОСОБА_1 Національної академії аграрних наук України» було укладено договір підряду № 180717 на виконання капітального ремонту приміщення гаража в с. Іванівка Великописарівського району Сумської області (далі за текстом Договір).

Відповідно до пункту 2.1. Договору загальна вартість робіт, яку замовник сплачує підряднику складає 127 008 грн 00 коп. Вона визначається договірною ціною на виконання робіт, визначеною на підставі локального кошторису № 2-1-1, які є невідємною частиною договору.

Вартість робіт узгоджується сторонами, фіксується у додатку №1 «Договірна ціна» і становить 127 008 грн 00 коп. Вартість робіт сплачується замовником виконавцю не пізніше 5 (пяти) банківських днів після підписання сторонами актів виконаних робіт (п. 2.1., п. 2.2. договору).

За умовами п. 3.1. договору, виконані згідно з договором роботи підрядник здає замовнику по акту здавання-приймання виконаних робіт по формі КБ-2 та довідкою КБ-3.

Відповідно до п. 3.2. договору роботи вважаються виконаними після підписання сторонами акту здавання-приймання виконаних робіт, який замовник зобовязаний підписати протягом 5 (пяти) робочих днів з моменту надання підрядником акту.

Згідно з п. 3.3. договору мотивована відмова замовника від приймання робіт та підписання акту здавання-приймання робіт підряднику має бути викладена у письмовій формі, зокрема, сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок та термінів їх виконання. Якщо замовник не надає протягом 5 (пяти) робочих днів письмову відмову від підписання акту здавання-приймання виконаних робіт, роботи вважаються прийнятими в повному обсязі і з належною якістю.

За умовами п. 4.1. договору, підрядник зобовязаний: 1) почати виконання робіт після того, як замовник виконає в сукупності наступні умови: надасть підряднику технічне замовлення та документи, передбачені законодавством; надасть обєкт для виконання робіт в належному вигляді, а саме: вільним від устаткування та сміття; 2) виконати всі роботи, які визначено у договорі та додатках до нього, в повному обсязі, якісно, у встановлені терміни та з дотриманням дійсних в Україні нормативно технічних документів, вимог охорони навколишнього середовища, норм техніки безпеки, пожежної безпеки, охорони праці; 3) здійснити за взаємною згодою з замовником усі додаткові роботи, що виникнуть у ході виконання основних робіт; 4) забезпечити на обєкті виконання необхідних заходів з техніки безпеки та пожежної безпеки; 5) повідомляти замовника про готові для прийому обсяги робіт щодо обєкта і обєкт в цілому.

Пунктом 4.3. договору визначено, що замовник зобовязаний: узгодити з підрядником технічне замовлення та строк його виконання; забезпечити своєчасне передання підрядникові кошторисної документації та обєкту на час виконання робіт; забезпечити на обєкті до початку робіт і в період виконання робіт по цьому договору всі необхідні умови та технологічні вимоги для виконання даного виду робіт; надати підряднику можливість доступу на обєкт для виконання робіт; забезпечити підрядника для виконання робіт водопостачанням та електроенергією; не пізніше 5-ти днів після отримання виконання робіт підрядником підписати акти виконаних робіт та оплатити виконані роботи.

Сторонами підписано договірну ціну до договору (а.с. 27) та локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 (а.с. 29).

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно зі ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ст. 843 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобовязаний негайно повідомити про це підрядника.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства обовязок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

В матеріалах справи наявні копії акту приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3 за 2017 рік на суму 127 008 грн 00 коп, що підписані сторонами, підписи скріплені печатками підприємств. Вказані акт та довідка не містять дати їх підписання.

В процесі виконання робіт відповідачем проведено оплату, відповідно до умов договору, на загальну суму 50 000 грн 00 коп, що підтверджується платіжним дорученням від 04.09.2017 № 462 (а.с. 83).

Як пояснює позивач, підписані сторонами акт та довідка містили недоліки, (відсутність дати підписання), тому позивач надіслав повторно на адресу відповідача акт приймання виконаних будівельних робіт та довідку про вартість виконаних будівельних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що 16.05.2018 позивач листом за вих. № 16/05-01 надіслав відповідачу для підписання акти приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт, в тому числі акт № 2 виконаних будівельних робіт за квітень 2018 року на суму 127 008 грн 00 коп. та відповідну довідку за квітень 2018 року.

З урахуванням нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958 «Про затвердження нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень» мали бути отримані для підписання примірник акта виконаних робіт , форма КБ-2, та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, форма КБ-3, 20.05.2018, а тому 25.05.2018 вважається таким, що сплив, пятиденний строк, що встановлений п. 3.3 договору, тому з 26.05.2018 позивачем нараховано пеню та три відсотки у звязку з порушенням відповідачем умов договору щодо проведення розрахунку за виконані роботи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства. За приписами ст. 4 даного Закону, одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

В силу приписів ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або електронній формі та повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Згідно з п. п. 2.1, 2.4, 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні мати такі обовязкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Порушення правил оформлення первинних документів не спричиняє їх недійсність, але безпосередньо впливає на можливість доведення стороною обставин, на підтвердження яких вона подала відповідні документи.

Відповідальність та контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств. Відтиском печатки засвідчується, серед іншого, також справжність підпису її власника. Порядок використання печатки встановлюється її власником самостійно, власник на свій розсуд розпоряджається печаткою, а також самостійно відповідає за її збереження.

Судом встановлено, що сторонами підписано акт приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в на загальну суму 127 008 грн 00 коп за 2017 рік та відповідну довідку про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3. Підписи скріплені печатками підприємств.

Таким чином, відповідач, підписуючи акт та довідку за 2017 рік, скріплюючи їх печаткою, погодився з обємом та вартістю робіт, виконаних позивачем за договором.

Відповідач не подав суду доказів протиправності використання своєї печатки, у звязку з чим відсутні правові підстави вважати, що печатка Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України використовувалась не на розсуд відповідача чи всупереч його волі.

Замовник виконав свій обовязок щодо підписання наданого йому підрядником акту приймання-передачі виконаних робіт.

Доводи відповідача не спростовують факту виконання робіт позивачем та факту підписання акту приймання виконаних робіт.

У п. 2.1 Договору сторони визначили, що вартість робіт становить 127 008 грн 00 коп. Відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт, їх вартість складає 127 008 грн 00 коп, що не перевищує погоджену сторонами у договорі ціну робіт.

Підписуючи акт виконаних підрядних робіт, претензій стосовно невиконання чи неналежного виконання позивачем робіт, вказаних у акті, відповідачем не предявлялось, в тому числі стосовно обсягів виконаних робіт та ціни. Докази предявлення претензій відсутні в матеріалах справи.

Також відповідач не висловив будь-яких заперечень після направлення йому відповідних акту та довідки повторно в травні 2018 року.

Згідно зі ст. ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобовязання не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею ст. 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідачем позивачеві було перераховано, лише 50 000 грн 00 коп, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 77 008 грн 00 коп.

Враховуючи викладені обставини, оскільки факт виконання позивачем робіт за договором підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт, відповідачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження предявлення позивачу претензій стосовно неналежного виконання робіт, в тому числі стосовно обсягів виконаних робіт та ціни, доказів оплати виконаних робіт повністю, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 77 008 грн 00 коп заборгованості за виконані роботи.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобовязання, і за своєю правовою природою вони є самостійними способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобовязань.

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційних нарахувань та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

За прострочення виконання грошового зобовязання відповідачу нараховані 3 % річних в сумі 1 259 грн 56 коп, за період з 26.05.2018 по 10.12.2018, виходячи з суми боргу в розмірі 77 008 грн 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України, законом щодо окремих видів зобовязань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є субєктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобовязання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобовязань, зазначених у частині другій цієї статті.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 10.01.2002№ 2921-ІІІ, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Згідно з п. 5.2. договору, при простроченні розрахунку за виконані роботи замовник сплачує підрядникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

За прострочення виконання грошового зобовязання відповідачеві нарахована пеня в сумі 14 793 грн 97 коп за період з 26.05.2018 по 10.12.2018, виходячи з суми боргу в розмірі 77 008 грн 00 коп.

Відповідачем у відзиві міститься посилання на застосування до позовних вимог положень ст. 551 Цивільного кодексу України, однак конкретного розміру, на який він вважає необхідним зменшити розмір пені та доказів на підтвердження відповідних обставин щодо винятковості даного випадку, виходячи з інтересів сторін, з огляду на причини невиконання зобовязання, співрозмірності стягуваної неустойки тощо, ним суду не надано. Тому судом не вбачається підстав для відповідного зменшення пені.

Враховуючи факт невиконання відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати виконаних робіт, оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних, пені передбачене діючим законодавством України та умовами укладеного між сторонами договору, суд, здійснивши перевірку розрахунку позивача, вважає правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1 259 грн 56 коп та пені в сумі 14 793 грн 97 коп.

Згідно з п. 5.4. договору, за невиконання обовязку щодо прийняття виконаних робіт та підписання акта приймання-передачі виконаних робіт замовник сплачує підряднику штраф у розмірі 5 (пять) відсотків від суми договору.

Позивачем відповідачу нарахований штраф в сумі 3 850 грн 40 коп за невиконання обовязку щодо прийняття робіт та підписання акта приймання-передачі робіт, що був надісланий відповідачу повторно.

Суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача штрафу в сумі 3 850 грн 40 коп безпідставними, оскільки як встановлено судом, відповідачем були прийняті виконані позивачем роботи, акт приймання виконаних будівельних робіт при первісному направаленні з боку відповідача підписаний.

З огляду на вказане, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафу в сумі 3 850 грн 40 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, враховуючи, що позивачем заявлено до стягнення в судовому засіданні лише витрати зі сплати судового збору, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 1 691 грн 99 коп відшкодування відповідних витрат.

Керуючись ст.ст. 11, 526, 530, 551, 599, 625, 626, 629, 837, 853, 882 Цивільного кодексу України, ст.ст. 230-232 Господарського кодексу України, ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України (42839, вул. Іванівська, буд. 1; с. Іванівка Великописарівського району Сумської області, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дамиріс» (61145, вул. Новгородська, буд. 1, кімн. 2; м. Харків, ) заборгованість за договором підряду від 18.07.2017 № 180717 в розмірі 77 008 грн 00 коп, пеню за несвоєчасне виконання грошових зобовязань в розмірі 14 793 грн 97 коп, 3% річних в розмірі 1 259 грн 56 коп, а також 1 691 грн 99 коп судового збору.

3. В стягненні 3 850 грн 40 коп штрафу відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено 15.03.2019.

Суддя ОСОБА_3