ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2019 р. Справа№ 910/15054/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Хрипуна О.О.

Агрикової О.В.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Луговик Є.В., адвокат, представник згідно ордеру серії КВ №138022 від 09.01.19

від відповідача: Васильковський О.В. довіреність № 3708 від 06.12.18

розглянувши матеріали апеляційних скарг Акціонерного товариства "Укрпошта" та Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

на рішення Господарського суду міста Києва від 22 січня 2019 року(повний текст складено 24.01.2019 р.)

у справі № 910/15054/18 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрпошта"

в особі філії Донецька дирекція ПАТ "Укрпошта"

до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

про стягнення 351 928, 59 грн., -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство "Укрпошта" в особі філії Донецька дирекція ПАТ "Укрпошта" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення 351 928, 59 грн. (т.І, а.с. 8-13).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22 січня 2019 року у справі № 910/15054/18 позов ПАТ "Укрпошта" в особі філії Донецька дирекція ПАТ "Укрпошта" до ПАТ "Укртелеком" задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "Укртелеком" на користь ПАТ "Укрпошта" в особі філії Донецька дирекція ПАТ "Укрпошта" 57 228,53 грн. - суму переплати та 858,43 грн. судового збору. В іншій частині в позові відмовлено (т.ІІ, а.с. 165-169).

АТ "Укрпошта" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 22 січня 2019 року у справі №910/15054/18, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині незадоволених вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ПАТ "Укртелеком" на користь ПАТ "Укрпошта" в особі філії Донецька дирекція ПАТ "Укрпошта" решту суми боргу в розмірі 294 700,06 грн., з яких: сума основного боргу 133 016,96 грн., сума індексу інфляції 139 784,40 грн., 3% річних - 19 238,36 грн., пеня - 2 660,34 грн.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) від 18 лютого 2019 року, апеляційна скарга АТ "Укрпошта" на рішення Господарського суду міста Києва від 22 січня 2019 року у судовій справі № 910/15054/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21 лютого 2019 року у справі №910/15054/18 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрпошта" на рішення Господарського суду міста Києва від 22 січня 2019 року у справі № 910/15054/18 залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків.

Крім того, ПАТ "Укртелеком" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 р. у справі № 910/15054/18, в якій просить оскаржуване рішення частково, щодо стягнення з ПАТ "Укртелеком" суми переплати у розмірі 57228,53 грн. та судового збору у розмірі 858,43 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні зазначених вимог.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 лютого 2019 року, апеляційна скарга ПАТ "Укртелеком" у судовій справі № 910/15054/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21 лютого 2019 року у справі №910/15054/18 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/15054/18 за апеляційною скаргою ПАТ "Укртелеком" на рішення Господарського суду міста Києва від 22 січня 2019 року. Розгляд апеляційної скарги ПАТ "Укртелеком" на рішення Господарського суду міста Києва від 22 січня 2019 року у справі № 910/15054/18, призначено на 19 березня 2019 року.

01 березня 2019 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження у справі № 910/15054/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укрпошта" на рішення Господарського суду міста Києва від 22 січня 2019 року, яку об'єднано до спільного розгляду з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", призначений на 19 березня 2019 року.

15 березня 2019 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача.

У судовому засіданні 19 березня 2019 року представник АТ "Укрпошта" надав пояснення, в яких підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Проти задоволення апеляційної скарги ПАТ "Укртелеком" - заперечував та просив відмовити у її задоволенні.

Представник ПАТ "Укртелеком" у судовому засіданні 19 березня 2019 року надав пояснення, в яких підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених позовних та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Проти задоволення апеляційної скарги АТ "Укрпошта" - заперечував та просив відмовити у її задоволенні.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, встановила наступне.

05 листопада 2014 року Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" в особі Донецької дирекції ПАТ "Укрпошта" (далі - позивач), як виконавцем та ПАТ "Укртелеком" (далі - відповідач), як замовником укладено Договір № 14-142500-426/233 про приймання платежів, відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов'язався приймати платежі від платників за послуги замовника та здійснювати їх переказ на поточні рахунки замовника у строки, в порядку та на умовах, визначених договором, а замовник сплатити виконавцю винагороду в розмірі, передбаченому договором (т.І, а.с. 15-17).

Пунктом 4.2 договору № 14-142500-426/233 від 05.11.2014 передбачено обов'язок замовника повернути виконавцю помилково перераховані ним кошти після отримання належного письмового повідомлення про виявлення такої помилки, за умови визнання її замовником.

Відповідно до пункту 5.1 договору відповідач сплачує позивачу винагороду в розмірі 0,9 % без ПДВ від суми платежів, прийнятих та перерахованих останнім у містах, 2,5 % без ПДВ від суми платежів, прийнятих та перерахованих позивачем у селах, смт. Оплата винагороди здійснюється відповідачем на підставі рахунку позивача у формі авансу у розмірі 50 % винагороди, нарахованої за попередній місяць, який підлягає оплаті до 15 числа поточного місяця, протягом якого позивач приймає та перераховує платежі на користь відповідача. Аванс за перший місяць дії договору обчислюється від обсягів платежів, прийнятих та перерахованих позивачем, у місяці, що передує даті укладання такого договору, у розмірі 50 % винагороди, обчисленої за ставками генерального договору. Остаточний розрахунок здійснюється протягом п'яти банківських днів з дня отримання рахунку, виставленого позивачем після підписання відповідачем акту про прийняті позивачем платежі на користь відповідача.

За змістом п. 7.1 Договору, у випадку порушення строків оплати комісійної винагороди, зазначених у п. 5.1 цього Договору, замовник за письмовою вимогою виконавця сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день затримки оплати але не більше 2% від суми платежу.

Строк дії цього договору визначається сторонами відповідно до положень генерального договору від 28.04.2014 №803520-107-107/841-66 про приймання платежів (п. 8.1 Договору).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання і скріплення печатками сторін та діє до 01.11.2015, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 8.2 Договору).

Згідно пункту 2.1 договору № 14-142500-426/233 від 05.11.2014 підтвердженням прийняття через мережу об'єктом поштового зв'язку при прийманні платежів є рахунок з прикріпленим касовим чеком, касовий чек.

Відповідно до умов договору № 14-142500-426/233 сторонами підписано та скріплено печатками підприємств акти про прийняті платежі на користь замовника, а саме: від 30.11.2014, за яким сума прийнятих платежів - 4119166,30 грн., сума перерахованих платежів - 3 583 295, 96 грн., сума винагороди - 39189,50 грн., з якої до сплати підлягає 36137,39 грн. (з огляду на утримання при перерахуванні 1660,92 грн. та 1391,19 грн.); від 31.12.2014, за яким сума прийнятих платежів - 3869104,70 грн., сума перерахованих платежів 3 931 621, 80 грн., сума винагороди - 47 570, 33 грн.; від 31.01.2015 р., за яким сума прийнятих платежів - 3968005,31 грн., сума перерахованих платежів - 3 992 074, 51 грн., сума винагороди - 49 309, 34 грн., також у акті від 31.01.2015 р., зазначено, що залишок прийнятих та не перерахованих платежів на 01.02.2015 р. складає 449284,04 р. (т.І, а.с. 21-23). На підтвердження вказаних обставин позивачем також надано копії банківських виписок по рахунку виконавця (т.І, а.с. 34-301, т.ІІ, а.с. 1-114).

Листом від 09.06.2015 р. №09-302 позивач повідомив відповідача про те, що останній отримав надані позивачем послуги за договором №14-142500-426 від 05.11.2014 р., проте не розрахувався за них, що підтверджується актами від 30.11.2014, від 31.12.2014, від 31.01.2015 р. про прийняті платежі на користь замовника до договору № 14-142500-426/233, враховуючи що просив сплатити заборгованість у сумі 136069,07 грн. (т.І, а.с. 24).

Про аналогічні обставини та такі самі вимоги позивач також зазначав у адресованому відповідачу листі від 16.02.2016 №09-106 (т.І, а.с. 25).

Крім того, листом від 26.08.2015 №03/1788 ЦПЗ №5 "До дог. №38-19 від 01.01.2003 р. та №14-1425000-426 від 01.11.2014" Донецької дирекції Українського державного підприємства зв'язку "Укрпошта" повідомлено ЦППОС Донецької філії ПАТ "Укртелеком" про існування переплати у розмірі 58716,07 грн. та недоплати у розмірі 1487,54 грн., з огляду на що переплату визначено у розмірі 57228,53 грн., щодо якої викладено прохання повернути перераховані кошти на зазначені у цьому листі реквізити (т.І, а.с. 26).

У відповідь на вказаний лист відповідач листом від 18.09.2015 р. №14/200/2-12 повідомив позивача про підтвердження сальдо на 01.10.2014 р. та нарахування послуг за грудень (т.І, а.с. 27).

30 грудня 2015 року відповідач направив позивачу претензію №26-16/389 від 25.12.2015 р. на суму 449284,04 грн., у якій з посиланням на акти про прийняті платежі на користь замовника вказав на неперерахування за актами за листопад грудень 2014 р. та січень 2015 р. коштів у сумі претензії та вимагав їх перерахування (т.ІІ, а.с. 125, 126).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, в порушення умов договору про приймання платежів №14-142500-426/233, не перераховано позивачу винагороду за приймання платежів та не повернуто зайво перерахованих за вказаним договором коштів. Також, враховуючи, невиконання відповідачем обов'язків за договором щодо сплати винагороди, позивачем нараховано на суму заборгованості пеню, інфляційні втрати та 3% річних.

На стадії розгляду справи судом першої інстанції відповідачем у відзиві на позов заявлено про застосування позовної давності, загальної та спеціальної до вимог про стягнення пені.

У апеляційній скарзі відповідач зазначає, що вказані у листі від 26.08.2015 №03/1788 переплати стосувались договору, який не є предметом дослідження у даній справі (станом на періоди з 01.10.2016 по 01.12.2014 за договором №38-19 від 01.01.2003, строк дії якого закінчився 31.10.2014). Заперечуючи посилання суду першої інстанції на акт звіряння станом на 01.03.2016 р., відповідач вказував, що його підписано начальником відділу бухгалтерського та податкового обліку Донецької філії ПАТ "Укртелеком", в якого станом на вказану дату були відсутні повноваження з проведення звіряння взаєморозрахунків за договором та підписання акту з боку ПАТ "Укртелеком", з посиланням на надану до апеляційної скарги копію довіреності, щодо уповноваження Катрич А.Є. - начальник бухгалтерського та податкового обліку на підставі п. 1.3 Довіреності №1785 від 25.11.2015, дійсної до 31.12.2016 (копію якої надано до апеляційної скарги (т.ІІ, а.с. 183) та зміну територіальної діяльності шляхом переходу до територіальної діяльності Дніпропетровської філії в т.ч. дебіторську та кредиторську заборгованість. Відповідач зазначає про ненадання позивачем для огляду суду оригіналу акту звірки, що на його думку свідчить про те, що наявна у матеріалах справи копія такого акту, не мав братись до уваги суду. На думку відповідача, зазначені у актах за листопад-грудень 2014 та січень 2015 року суми не кореспондуються із зазначеними у Акті звірки, який в т.ч. за доводами відповідача не є первинним документом. Також, за доводами відповідача, переплата існує за іншим договором та не відноситься до предмету спору. Обґрунтовуючи неможливість вчасного подання доказів, відповідач вказує, витребування їх з архіву потребувало тривало чого періоду часу.

У апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції відмовлено у витребуванні доказів без належного обґрунтування, порушено вимоги ст.ст. 236, 237 ГПК України, оскільки не обґрунтовано, що саме в клопотанні не було зазначено, а лише викладено посилання на ч. 2 ст. 81 ГПК України та вирішено про перехід до розгляду справи по суті в порушення ч. 6 ст. 183 ГПК України за відсутності письмової згоди всіх учасників (позивача). Також, обґрунтовуючи те, що строк позовної давності ним не пропущено, позивач посилається на те, що спір розглядався у справі №905/2220/17 та був залишений без розгляду, після чого, позивач, скориставшись визначений ч. 6 ст. 226 ГПК України правом звернувся до суду повторно, що, на думку позивача свідчить про переривання позовної давності в силу положень ч.ч. 2, 3 ст. 264 ГПК України.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги відповідача, у відзиві на неї позивач вказує, що переплата за договором підтверджена актом звіряння за цим договором, підпис особи на якому скріплено печаткою філії; про відсутність підстав враховувати додаткові докази з посиланням на те, що відповідачем необґрунтовано поважності їх подання з пропуском строку; про безпідставність посилань на ч. 6 ст. 91 ГПК України з огляду на неподання відповідачем клопотання про витребування оригіналу акту та не висловлення сумнівів у його відповідності поданій копії. З послання на позицію Верховного Суду у справі №825/1468/17 позивач вказує, що акт звірки є дією у розумінні ст. 244 ЦК України, яка свідчить про визнання сторонами сум заборгованості і як насідок переривання строку позовної давності.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги позивача, у відзиві на неї відповідач зазначає доводи аналогічні до викладених у своїх апеляційній скарзі, а також про те, що відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

З'ясувавши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до умов договору № 14-142500-426/233 сторонами підписано та скріплено печатками підприємств акти на загальну суму 133 016, 96 грн. про прийняті платежі на користь замовника, а саме: від 30.11.2014, за яким сума прийнятих платежів - 4119166,30 грн., сума перерахованих платежів - 3 583 295, 96 грн., сума винагороди - 39189,50 грн., з якої до сплати підлягає 36137,39 грн. (з огляду на утримання при перерахуванні 1660,92 грн. та 1391,19 грн.); від 31.12.2014, за яким сума прийнятих платежів - 3869104,70 грн., сума перерахованих платежів 3 931 621, 80 грн., сума винагороди - 47 570, 33 грн.; від 31.01.2015 р., за яким сума прийнятих платежів - 3968005,31 грн., сума перерахованих платежів - 3 992 074, 51 грн., сума винагороди - 49 309, 34 грн. також у актів від 31.01.2015 р., зазначено, що залишок прийнятих та не перерахованих платежів на 01.02.2015 р. складає 449284,04 р. (т.І, а.с. 21-23).

При цьому, зазначення у вказаних актах про наявність не перерахованих за договором відповідачу коштів не впливає на наявність заборгованості з комісійної винагороди, оскільки її розмір розраховано шляхом множення суми перерахованих платежів на визначену договором відсоткову ставку, що спростовує доводи відповідача у вказаній частині.

Також, позивач просив стягнути з відповідача: 139784,40 грн. інфляційних втрат, 19 238, 36 грн. 3 % річних, 2660,34 грн. пені (т.І, а.с. 8-13).

Також з посиланням на існування переплати перерахованих відповідачу коштів позивач просив стягнути з відповідача 57228,53 грн.

Пунктом 4.2 договору № 14-142500-426/233 від 05.11.2014 передбачено обов'язок відповідача повернути позивачу помилково перераховані ним кошти після отримання належного письмового повідомлення про виявлення такої помилки, за умови визнання її відповідачем.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, що у разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивач в т.ч. посилався на те, що у акті звіряння зазначено про проведення розрахунків за договором № 14-14250-426 від 05.11.2014 за період листопад 2014 - лютий 2015 року (т.І, а.с. 20).

Вказаний акт підписано начальником відділу Донецької філії "Укртелеком" О.П. Обривковою та скріпленою печаткою Донецької філії ПАТ "Укртелеком", що в свою чергу свідчить про участь цієї юридичної особи у вказаному правочині.

Також на підтвердження обставин існування переплати позивачем надано копію його листа від 26.08.2015 №03/1788 (т.І, а.с. 26), у якому зазначено про існування переплати у розмірі 57228,53 грн. та відповіді Донецької філії ПАТ "Укртелеком" від 18.09.2015 р. №14/200/2-12, якою підтверджено зазначене у вказаному листі сальдо (т.І, а.с. 27).

Викладене свідчить про обізнаність відповідача станом на 01.03.2016 з наявністю переплати за договором № 14-142500-426/233. Разом з тим, доказів повернення грошових коштів в розмірі 57228,53 грн. позивачу матеріали справи не містять, що в свою чергу свідчить про обґрунтованість вимог позивача у вказаній частині.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідачем не обґрунтовано об'єктивної неможливості подання до суду першої інстанції доданих до апеляційної скарги доказів.

Частиною 3 ст. 80 ГПК України визначено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене та те, що відповідачем не обґрунтовано об'єктивної неможливості подання доданих до апеляційної скарги доказів на стадії розгляду справи судом першої інстанції, колегія суддів зазначає про відсутність їх урахування під час розгляду справи та, відповідно, залишення без розгляду.

Крім того, у наданій до апеляційної скарги довіреності зазначено, що з питань діяльності філій товариства Дніпропетровського макрорегіону, а саме Дніпропетровської, Запорізької та Кіровоградської одноособово підписувати акти звіряння взаємних розрахунків за укладеними договорами (т.ІІ, а.с. 183). Доказів, що на вчинення таких дій була уповноважена лише визначена у цій довіреності особа - відповідачем не надано.

У п. 1 наказу ПАТ "Укртелеком" від 01.12.2014 р. №674 "Про зміну територіальної діяльності філій ПАТ "Укртелеком" зазначено: "з 01.12.2014 р. змінити територію діяльності Донецької, Луганської, Дніпропетровської та Харківської філій, в т.ч. 1.1. збільшити територію діяльності Дніпропетровської філії та поширити її на частину території Донецької області згідно з Додатком 1. Територію діяльності Донецької філії відповідно зменшити" (т.ІІ, а.с. 184-185).

Вказаним наказом також наказано (п. 5) директорам в т.ч. Донецької філії, до 31.12.2014 провести інвентаризацію в т.ч. дебіторської і кредиторської заборгованості за договорами в т.ч. з постачальниками послуг станом на 30.11.2014, в т.ч. проведення звіряння розрахунків станом на вказану дату та підписання актів звіряння розрахунків за можливості (п. 5.1.2); до 31.12.2014 здійснити приймання-передачу оригіналів договорів, укладених з постачальниками послуг, дебіторської та кредиторської заборгованості за договорами, укладеними з постачальниками послуг, крім заборгованості, яка на дату складання акту є безнадійною, порядок передачі договорів та заборгованості погодити з відповідними функціональними дирекціями (п. 5.1.3). у додатку №1 до наказу зазначено перелік адміністративно-територіальних одиниць Донецької області, що переходять до території діяльності Дніпропетровської філії, а саме: Олександрівський, Артемівський, Великоновосілківський, Волноваський, Володарський, Добропільський, Константинівський, Червоноармійський, Червонолиманський, Мар'їнський, Первомайський, Славянський, м. Маріуполь.

Доказів вчинення таких дій відповідачем не надано.

Крім того, доводи відповідача в т.ч. про передачу дебіторської та кредиторської заборгованості Дніпропетровській філії не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки вимоги у даній справі спрямовано до товариства.

Таким чином, з урахуванням відсутності у матеріалах справи доказів сплати відповідачем заборгованості та повернення переплати, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

Разом з тим, у відзиві на позов відповідачем заявлено клопотання про застосування правових наслідків спливу строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Згідно статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Оскільки строк позовної давності щодо вимоги про стягнення з відповідача 133016,96 грн. основного боргу сплинув у січні 2018 року та представником відповідача заявлено клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності до винесення судового рішення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні цих позовних вимог та похідних від них вимог про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат у зв'язку зі спливом позовної давності.

При цьому, колегія суддів зазначає про безпідставність доводів позивача про те, що позовну давність щодо вказаних вимог ним не пропущено, які обґрунтовані з посиланням на те, що шляхом пред'явлення позову у справі №905/2220/17 позовна давність переривалась, з огляду на те, що в силу ч. 1 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Крім того у п. 4.4.3 постанова пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" зазначено, що з огляду на вимоги частини першої статті 265 ЦК України залишення господарським судом позову без розгляду, не зупиняє перебігу позовної давності, тобто перебіг позовної давності, що розпочався до подання позову, продовжується в загальному порядку.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про необхідність застосування позовної давності і до вимог про стягнення з відповідача переплати в розмірі 57 228, 53 грн. слід зазначити наступне.

Згідно акту звіряння, копія якого знаходиться в матеріалах справи та скріплена печатками підприємств, станом на 01.03.2016 відповідач визнав та підтвердив переплату саме за договором № 14-142500-426/233 від 05.11.2014 в розмірі 57 228, 53 грн., про наявність переплати за іншим договором в акті станом на 01.03.2016 не вказано.

У п. 4.4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" зазначено, що у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати в т.ч.: підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

Таким чином шляхом підписання акту звірки відбулось переривання позовної давності.

З позовом у даній справі позивач звернувся 07.11.2018 р. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовна давність щодо вимоги про стягнення переплати не пропущена, а відповідно оскільки є обґрунтовано - підлягає задоволенню.

Щодо наведених у апеляційних скаргах посилань сторін на порушення судом першої інстанції норм процесуального права слід зазначити, що відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Факту неправильного вирішення спору за результатами апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів зазначає про помилковість доводів відповідача щодо відсутності підстав враховувати наявну у матеріалах справи копію акту звірки, обґрунтовані з посиланням на ненадання цього доказу в оригіналі на огляд суду з огляду на відповідність наявної у матеріалах справи копії цього доказу вимог чинного законодавства, неподання відповідачем клопотання про витребування такого доказу в оригіналі та не висловлення сумнівів щодо його відповідності оригіналу на стадії розгляду справи судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги позивача про відмову судом першої інстанції у витребуванні доказів без належного обґрунтування також є безпідставними, з огляду на наступне.

Вимоги, що ставляться до клопотання про витребування доказів визначено у ч. 2 ст. 81 ГПК України, а саме у клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Клопотання про витребування доказів (документів у відповідача) заявлено представником позивача у судовому засіданні 22.01.2019 р., що відображено у протоколі судового засідання (т.ІІ, а.с. 162-163).

Разом з тим, матеріали справи письмового клопотання про витребування доказів з наведенням відповідного обґрунтування - не містять, що свідчить про відсутність підстав встановлювати його відповідність вимогам чинного законодавства

Таким чином, рішення Господарського суду міста Києва від 22 січня 2019 року у справі №910/15054/18 підлягає залишенню без змін.

Апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укрпошта" та Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" на рішення Господарського суду міста Києва від 22 січня 2019 року у справі №910/15054/18 задоволенню не підлягають.

Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти на скаржників відповідно до сплачених сум.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укрпошта" та Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" на рішення Господарського суду міста Києва від 22 січня 2019 року у справі №910/15054/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22 січня 2019 року у справі №910/15054/18 залишити без змін.

3. Судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покласти на Акціонерне товариства "Укрпошта" та Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" відповідно до сплачених сум.

4. Справу №910/15054/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.О. Хрипун

О.В. Агрикова

Дата складення повного тексту - 21.03.2019 р.