ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2019 року м.Дніпро Справа № 908/1582/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Березкіної О.В.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Сапронов О.В., ордер КС № 375839 від 11.02.2019 р., адвокат;

представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл", м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.11.2018 року, ухвалене суддею Корсун В.Л., повний текст якого складений 19.11.2018, у справі № 908/1582/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода", м. Кагарлик Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл", м. Запоріжжя

про стягнення 205 853,93 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода" (далі ПрАТ "КФ "Лагода", Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" (надалі ТОВ "Український рітейл", Відповідач) про стягнення 205 853,93 грн. заборгованості за договором поставки від 02.01.15 № 2/2015.

Позовні вимоги обґрунтовано ст.ст. 526, 629, 655, 692 ЦК України, ст. 193 ГК України, а також порушенням відповідачем зобов'язань в частині оплати поставленого позивачем товару за договором поставки від 02.01.15 № 2/2015.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.11.2018 року у справі №908/1582/18 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" на користь Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода" 205 853 грн. 93 коп. основного боргу за договором поставки від 02.01.15 № 2/2015, 3500 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 3087 грн. 81 коп. судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення господарського суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі не погоджується з висновком господарського суду про те, що Відповідач протягом розгляду справи не заперечував факт поставки Позивачем товару за спірними видатковими накладними на загальну суму 7 036 905, 52 грн., оскільки ним ще у відзиві на позовну заяву зазначалося про те, що видаткові накладні та товарно-транспортні накладні, копії яких надано позивачем на підтвердження здійснення поставки товару, не можуть бути прийняті судом як первинні документи, а отже, підтверджувати факт здійснення ПрАТ "КФ "Лагода" поставки товару, оскільки у таких документах не зазначено посаду та дані особи, яка вчинила підпис зі сторони ТОВ "Український рітейл".

Таким чином, Відповідач у своєму Відзиві чітко зазначив, що докази, надані Позивачем на підтвердження своїх вимог, не є належними і не підтверджують факти, на які посилався Позивач.

Суд помилково застосував до норми абз. 9 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" в редакції чинній з 01.01.2018, відповідно до якого неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо, до правовідносин, що виникли до набрання чинності вказаними нормами закону.

Посилання суду на акти взаєморозрахунків як доказ, що підтверджує господарські операції між Позивачем і Відповідачем та підтверджує вимоги Позивача є безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству.

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Кондитерська фабрика "Лагода" у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечує, зазначає, що заявник апеляційної скарги ані у відзиві на позовну заяву, ані в апеляційній скарзі не навів доказів та доводів того, що господарські операції між сторонами не мали місце або мали місце в іншому розмірі, аніж викладені в позовній заяві та встановлені в рішенні суду першої інстанції; зазначає, що саме Відповідач, за умовами договору (п.6.10 договору) готує проекти актів звірки та направляє їх постачальнику (позивачу); при цьому, зазначаючи про певні недоліки в первинних документах, сам відповідач відображає ці документи у власному бухгалтерському обліку та включає такі документи до кредиторської заборгованості, здійснює за ними оплату. В свою чергу, до відзиву на позову заяву, апелянт не надав переліку всіх уповноважених осіб на підписання документів бухгалтерського обліку за договором, а для позивача такі документі, підписані з проставленням печатки апелянта є такими, що підписані уповноваженими на це особами. Позивач зазначає, що у своїй діяльності юридична особа може використовувати печатку або печатки за різними номерами та призначеннями, в залежності від кількості підрозділів та виробничої необхідності; керівник підприємства відповідає за організацію роботи підприємства, збереження його майна, в тому числі і печаток. За період співпраці з відповідачем, апелянтом використовувався один і той самий відбиток печатки на різних документах, в тому числі первинних та вторинних, складених на підставі первинних, що не дає підстав сумніватися у правомірності використання даних печаток особами, що їх використовують; в свою чергу, апелянтом суду не надані докази того, що печатки, які використовувались в підприємницькій діяльності скомпрометовані та мало місце їх підроблення чи використання не уповноваженими особами.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.01.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.11.2018 року у справі №908/1582/18; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 13.02.2019.

В судовому засіданні 13.02.2019 оголошено перерву до 13.03.2019.

В судовому засіданні 13.03.2019 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

02.01.15 між Приватним акціонерним товариством "Кондитерська фабрика "Лагода" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український рітейл" укладено договір поставки № 2/2015 з Протоколом розбіжностей від 02.01.15, за умовами якого (п. 1.1., п. 1.2) Постачальник зобов'язався поставляти, а Покупець приймати та оплачувати товар, ну умовах даного договору. Найменування, асортимент та ціна товару, який поставляється зазначається в Додатку № 1 "Специфікація", яка є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно з п. 2.8. договору, зобов'язання із поставки вважаються виконаними з моменту передачі товару та повного пакета належним чином оформлених товаросупровідних документів Покупцю згідно умов даного договору та діючого законодавства України. Замовлення вважається виконаним, а Постачальник вважається таким, що виконав свої зобов'язання по поставці, якщо він здійснив поставку товарів: в погоджені з Покупцем день та час; в асортименті та кількістю, згідно із Замовленням; по цінам затвердженим сторонами в Специфікації; з повним пакетом супровідної документації; у повній відповідності з діючим законодавством України та умовами цього договору.

Пунктом 3.2. договору визначено, що приймання товару по кількості та якості проводиться Покупцем в місці поставки в момент отримання товару від постачальника на підставі супровідних документів. Покупець вправі прийняти товар без спеціальної перевірки по якості, якщо товари знаходяться в спеціальній тарі і упаковці без явних видимих дефектів.

У п. 3.5. договору визначено, що якщо при прийманні товару виявиться невідповідність супровідних документів поставленому товару, умовам договору або вимогам законодавства (кількість, ціна, інші обов'язкові реквізити первинних документів), Покупець вправі відмовитись від приймання товару чи прийняти товар якщо якість товару відповідає вимогам договору.

Згідно з п. 3.6. договору, якщо при прийманні виявилась невідповідність (помилка) у супровідних документах чи невідповідності товару супроводжувальним документам, в момент приймання складається акт розбіжностей за участю представника Покупця та особи, яка безпосередньо здійснює доставку (передачу) товару в якому вказуються виявлені при прийманні невідповідності. Особа, яка здійснює безпосередню доставку (передачу) товару (водій, експедитор, перевізник і т.п.) вправі відобразити свої заперечення при складанні акту розбіжностей. Акт розбіжностей підписується представниками Покупця та особою, яка здійснює безпосередню доставку (передачу) товару із зазначенням посади та розшифровкою підпису. На товарній накладній ставиться відмітка про складання акту розбіжностей. Якщо особа, яка здійснює безпосередню доставку товару відмовляється ставити свій підпис, Покупець вправі відмовитись від приймання товару чи прийняти товар, поставивши в акті розбіжностей відмітку про відмову від підпису особи, яка здійснює безпосередню передачу товару. В даному випадку акт розбіжностей з підписом та печаткою представника Покупця вважається прийнятим сторонами. Другий екземпляр товарної накладної і складеним актом розбіжностей передається Постачальнику через особу, яка здійснює безпосередню доставку (передачу) товару. На підставі акту розбіжностей Постачальник надає Покупцю коригування до податкової накладної згідно діючого законодавства.

Відповідно до п. 3.7. договору, Постачальник разом з товаром зобов'язаний пред'явити наступні супровідні документи: замовлення на поставку з відміткою Постачальника (підписом та печаткою) про отримання замовлення; товарно-транспортні накладні; податкові накладні (крім випадків передбачених законодавством України та договором); посвідчення якості товару; інші документи на товар надання яких передбачено законодавством України; довіреність на представника постачальника чи перевізника, яка надає право передачі товару, фіксації фактів невідповідності товару та/або супровідних документів умовам договору чи законодавства, отримання листів та документів від Покупця.

Згідно з п. 3.9. договору, якщо супровідні документи не будуть передані разом з товаром, Покупець має право відстрочити дату розрахунків з постачальником на строк затримки оформлення (надання) необхідних документів.

У випадку відмови від приймання товару складається акт розбіжностей у порядку визначеному даним договором, із зазначенням причини відмови від приймання (п. 3.11.).

За умовами абз. 1 п. 6.1. договору, ціна на товар визначається на підставі погодженої сторонами Специфікації та може бути змінена виключно за попереднім погодженням з Покупцем не менш ніж за 15 робочих днів до змін.

Оплата товару проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 50 календарних днів з дня поставки товару. Датою оплаті вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця (п. 6.6. договору).

Згідно з п. 6.8. договору, Покупець має право затримати оплату за товар, якщо накладні чи податкові накладні не відповідають встановленим законом вимогам, чи товар поставлений не з усіма супровідними документами, до тих пір поки Постачальник, не усуне всі недоліки. Про це Покупець інформує постачальника в письмовому вигляді.

Пунктом 6.10. договору визначено, що Сторони проводять звірку розрахунків по виробничим поставкам товару, для чого Покупець готує проект акту звірки та направляє його Постачальнику. У випадку ненадходження від Постачальника погодженого Акту звірки протягом 10 календарних днів з дати направлення чи мотивованої відмови в той же строк, Акт звірки вважається погодженим постачальником, а суми розрахунків - підтвердженими. Постачальник зобов'язаний щомісячно проводити звірку по товару та щоквартально по штрафним санкціям. Акти звірки по товару та по штрафним санкціям передаються електронною поштою або за допомогою системі EDI. У випадку, безпідставної відмови, у т.ч. у вигляді мовчазної бездіяльності Постачальника від підписання Акту протягом 10 робочих днів з моменту надання документів, направлені Покупцем в адресу Постачальника Акти вважаються підписаними з обох сторін.

Пунктом 6.11. договору передбачено (в редакції Протоколу розбіжностей від 02.01.15), що у кінці звітного місяця Покупець при наявності перед ним заборгованості Постачальника по іншим угодам має право направити на адресу Постачальника заяву з протоколом про проведення заліку зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, шляхом недоплати Постачальнику відповідної суми по даному договору, про що між Постачальником та Покупцем протягом 10 календарних днів з моменту отримання заяви підписується Протокол заліку взаємних зустрічних вимог. У випадку, безпідставної відмови, у т.ч. у вигляді мовчазної бездіяльності, Постачальника від підписання Протоколу протягом 10-и робочих днів з моменту надання документів, протоколи вважаються підписаними з обох сторін.

У відповідності до п. 7.1. договору, Покупець має право повернути Постачальнику товари, які були поставлені Покупцю, а Постачальник зобов'язаний прийняти такі товари в наступних випадках: якщо строк придатності (зберігання) товарів сплинув; якщо товар було повернуто Покупцю споживачами як неякісний в період строку придатності; виявлено невідповідність якості поставлених товарів при отриманні, підготовці до реалізації чи в період реалізації; якщо товар не користується попитом у споживача та/чи не реалізовано більш ніж за --- календарних днів; закінчення сезону для сезонних товарів; закінчення строку дії договору, у т.ч. його дострокове розірвання; в інших випадках, передбачених даним договором.

За приписами п. 10.1 договору, усі суперечки, які будуть виникати між Сторонами при виконанні даного договору, будуть вирішуватись шляхом переговорів. При неможливості врегулювати спір шляхом переговорів, сторони передають його на вирішення суду згідно діючого законодавства України.

Згідно з п. 11.1 договору, даний договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє до 31 грудня 2015 року. У випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії даного Договору жодна із сторін у письмовій формі не заявить про його розірвання, Договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.

Будь-які зміни умов цього договору оформлюється шляхом додаткових угод та додатків до даного договору та набувають юридичну силу з моменту їх підписання уповноваженими представниками сторін (п. 11.3 договору).

Додатковими угодами № 1 від 01.10.15, № 2 від 18.09.15 та від 31.03.16 сторонами вносились зміни до умов договору поставки від 02.01.15 № 2/2015, зокрема, у п. 6.6. договору в частині зміни строку оплати товару з дня поставки товару, з 50 календарних днів на 55 та на 65 відповідно.

В ході розгляду цієї справи по суті представниками сторін визнано, що зазначений вище договір та додаткові угоди до нього є чинними. Доказів протилежного матеріали цієї справи не містять.

Претензією від 16.02.18, яка отримана ТОВ "Український рітейл" 27.03.18, позивач звернувся до відповідача з вимогою сплатити протягом 5 календарних днів з моменту отримання претензії борг за поставлену продукцію за договором поставки від 02.01.15 №2/2015 у розмірі 239 968,23 грн.

Відповідач відповіді на вказану претензію позивачу не надав (не надіслав), оплату боргу за договором поставки від 02.01.15 № 2/2015 у повному обсязі на рахунок ПрАТ "КФ "Лагода" не здійснив.

Предметом спору у цій справі є вимога позивача про стягнення з відповідача 205 853,93 грн. основного боргу за договором поставки від 02.01.15 № 2/2015.

На підтвердження своїх вимог позивачем до матеріалів позовної заяви в якості доказів надані (належним чином засвідчені копії):

1) видаткові накладні (які перелічені на 2-5 аркушах позовної заяви) на загальну суму 7 636 905,52 грн., які засвідчені підписами представників сторін та печатками ПрАТ "КФ "Лагода" і ТОВ "Український рітейл" (окрім видаткових накладних:

а) засвідчені підписами представників сторін та печаткою позивача: від 22.09.15 №АТ-0003272 на суму 116604,86 грн. (на якій є позначка про прийняття згідно акта від 23.09.15№ ), від 18.11.15 № АТ-0004130 на суму 62 240,98 грн.;

б) засвідчені лише підписом та печаткою ТОВ "Український рітейл": від 09.06.16 №АТ-0001980 на суму 4599,30 грн.; від 22.06.16 № АТ-0002135 на суму 13379,78 грн., від 22.06.16 № АТ-0002136 на суму 49557,31 грн.;

в) засвідчені лише підписом та печаткою ПрАТ "КФ "Лагода": від 23.03.16 № АТ-0000932 на суму 48081,79 грн., від 14.09.16 № АТ-0003335 на суму 58 812,24 грн., від 14.09.16 № АТ-0003336 на суму 169751,47 грн., від 14.09.16 № АТ-0003337 на суму 242,93 грн., від 21.09.16 № АТ-0003419 на суму 16573,03 грн., від 26.09.16 № АТ-0003515 на суму 1205,98 грн., від 26.09.16 № АТ-0003516 на суму 1205,98 грн., від 19.10.16№ АТ-0003900 на суму 15374,75 грн.);

2) товарно-транспортні накладні (ТТН), у т.ч.: ТТН від 22.09.15 № 003007, відповідно до якої по видатковій накладній № 3272 (фактично мова йде про видаткову накладну від 22.09.15 № АТ-0003272 на суму 116 604,86 грн.) ТОВ "Український рітейл" прийнято від перевізника товар позивача на суму 116 604,86 грн.; ТТН від 18.11.15 № 003793, відповідно до якої по видатковій накладній № 4130 (фактично мова йде про видаткову накладну від 18.11.15 № АТ-0004130 на суму 62 240,98 грн.) ТОВ "Український рітейл" прийнято від перевізника товар позивача на суму 62 240,98 грн.; ТТН від 23.03.16 № 005205, відповідно до якої по видатковій накладній від 23.03.16 № АТ-0000932 (в якій мова йде про поставку на суму 48 081,79 грн.) ТОВ "Український рітейл" прийнято від перевізника товар позивача на суму 45 318,86 грн.; ТТН від 09.06.16 № 006161, відповідно до якої по видатковій накладній від 09.06.16 № АТ-0001980 (в якій мова йде про поставку на суму 4599,30 грн.) ТОВ "Український рітейл" прийнято від перевізника товар позивача на суму 4599,30 грн.; ТТН від 22.06.16 № 006310, відповідно до якої по видатковій накладній від 22.06.16 № АТ-0002135 (в якій мова йде про поставку на суму 13379,78 грн.) ТОВ "Український рітейл" прийнято від перевізника товар позивача на суму 13 379,78 грн.; ТТН від 22.06.16 № 006309, відповідно до якої по видатковій накладній від 22.06.16 № АТ-0002136 (в якій мова йде про поставку на суму 49 557,31 грн.) ТОВ "Український рітейл" прийнято від перевізника товар позивача на суму 49 557,31 грн.; ТТН від 19.10.16 № 007919, відповідно до якої по видатковій накладній від 19.10.16№ АТ-0003900 (в якій мова йде про поставку на суму 15 374,75 грн.) ТОВ "Український рітейл" прийнято від перевізника товар позивача на суму 15 374,75 грн.;

3) податкові накладні з квитанціями про доставку та прийняття документу ДПС України;

4) розрахунки корегування кількісних і якісних показників до податкових накладних, а саме: від 16.06.15 № 188, від 16.06.15 № 190, від 25.05.15 № 288, від 30.09.16 № 389, від 12.01.16 № 22, від 03.03.16№ 18,від 18.03.16 № 199, від 04.05.16 № 10, від 05.05.16 № 21, від 30.06.16 № 307, від 19.09.16№ 163, від 19.09.16 № 164, від 19.09.16 № 165, від 19.09.16 № 166, від 26.10.16№ 302, від 16.06.15 № 189, від 30.06.16 № 306, від 19.09.16№ 167, від 15.05.16 № 87, від 15.05.17 № 88, від 13.04.16 № 299, від 04.12.16 № 49,від 12.02.16№ 130, від 04.05.16 № 9, від 08.09.16 № 161, від 14.07.17 № 114, з квитанціями про доставляння та прийняття документу ДПС України;

5) акти розбіжностей до видаткових накладних, які підписані зі сторони ТОВ "Український рітейл" і скріплені відбитком печатки відповідача за № 173, а саме: акт розбіжностей від 02.04.15 № до видаткової накладної від 01.04.15 № 0001029; акт розбіжностей від 24.04.15 № до видаткової накладної від 22.04.15 № АТ-0001273; акт розбіжностей від 22.05.15 № до видаткової накладної від 20.05.15 № АТ-0001638; акт розбіжностей від 23.09.15 № до видаткової накладної від 22.09.15 № АТ-0003272; акт розбіжностей від 26.02.16 № до видаткової накладної від 24.02.16 № АТ-0000536; акт розбіжностей від 18.03.16 № до видаткової накладної від 16.03.16 № АТ-0000829; акт розбіжностей від 01.04.16 № 0 до видаткової накладної від 30.03.16 № АТ-00001048; акт розбіжностей від 24.06.16 № 4 до видаткової накладної від 22.06.16 № АТ-0002136; акт розбіжностей від 05.08.16 № до видаткової накладної від 03.08.16 № АТ-0002736; акт розбіжностей від 11.08.16 № до видаткової накладної від 10.08.16 № АТ-0002819; акт розбіжностей від 19.08.16 № до видаткової накладної від 17.08.16 № АТ-0002901; акт розбіжностей від 26.08.16 № до видаткової накладної від 25.08.16 № АТ-0002994; акт розбіжностей від 22.10.16 № до видаткової накладної від 19.10.16 № АТ-0003900; акт розбіжностей від 08.04.16 № до видаткової накладної від 06.04.16 № АТ-0001164; акт розбіжностей від 27.11.15 № до видаткової накладної від 26.11.15 № АТ-0004220; акт розбіжностей від 05.02.16 № до видаткової накладної від 03.02.16 № АТ-0000271;

6) накладні на повернення постачальникові товару, а саме: від 18.03.16 № АТ-0000259; від 11.06.15 № 494469; від 26.10.16 № АТ-0001205; від 03.06.16 № 6879232, від 30.06.16№ АТ-0000770, які підписані зі сторони ПрАТ "КФ "Лагода";

7) акти звірки взаємних розрахунків станом на: 30.09.15, 31.10.15, 24.11.15, 31.12.15, 31.01.16, 11.03.16, 24.06.16, 24.06.16, 31.10.16, 30.11.16, 31.12.16;

8) повідомлення ТОВ "Український рітейл" про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.06.15, від 31.10.15, від 15.12.15, від 10.03.16, від 11.03.16, від 18.03.16 , від 04.05.16, від 24.06.16 (2 повідомлення), від 28.07.16, від 30.08.16, від 30.09.16 № 97, від 30.09.16 № 96, від 24.11.17 № 760, від 27.12.17 № 143, від 28.12.17 № 142, від 25.01.18 № 455, від 27.02.18 № 854,від 31.03.18. Повідомлення підписані представниками ТОВ "Український рітейл" та засвідчені печаткою підприємства відповідача, окрім повідомлення від 18.03.16 зі змісту якого не вбачається його підписання/засвідчення печаткою відповідачем;

9) банківські виписки по рахунку ПрАТ "КФ "Лагода" за період з 22.05.15 по 02.08.18, з яких вбачається, що оплату товару за договором поставки від 02.01.15 № 2/2015 відповідачем проведено частково на суму 5 923 220,85 грн.

Відповідно до наданих до матеріалів справи повідомлень та актів звірки, сторонами здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог за договором поставки від 02.01.15 №2/2015 на суму 1 436 724,24 грн.

Вказані обставини не заперечувались представником відповідача в ході розгляду цієї справи по суті спору.

Згідно з розрахунком позовних вимог, який викладено у позовній заяві, борг ТОВ "Український рітейл" перед ПрАТ "КФ "Лагода" за договором поставки від 02.01.15 № 2/2015 на час звернення з позовом до суду складає 205 853,93 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують поставку позивачем товару відповідачу за договором від 02.01.15 № 2/2015, а також неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором щодо його оплати в сумі 205 853,93 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору поставки товару, є господарськими зобов'язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно зі ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У відповідності до визначень термінів, що міститься в ст. 1 Закону України від 16.07.99 №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Видаткова накладна є документом, який фіксує факт отримання/передачі матеріальних цінностей (товарів або послуг) від однієї особи іншій і по суті завершує купівлю-продажу між продавцем і покупцем. Форму видаткової накладної не затверджено.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи (розділ 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, які затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363).

Частинами 1-2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в редакції чинній з 01.04.15 було визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Протягом 01.04.15 по 07.02.18 (період у який здійснено поставки товарів позивачем відповідачу) до вказаного Закону України неодноразово вносились зміни до ст. 9.

Зокрема, за змістом абз. 9 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в редакції чинній з 01.01.18, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для не визнання господарської операції за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, тощо.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про помилковість застосування до правовідносин, що виникли між сторонами абз. 9 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" в редакції чинній з 01.01.2018 року, оскільки частина правовідносин мала місце після 01.01.2018.

Щодо правовідносин, що виникли до набрання чинності вказаними нормами закону, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства має зворотну дію у часі, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність.

Оскільки абз. 9 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" в редакції чинній з 01.01.2018 року пом'якшує відповідальність господарюючих суб'єктів за неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, то господарський суд правомірно застосував до правовідносин, що виникли між сторонами, дану норму закону.

З матеріалів справи вбачається, що на всіх видаткових накладних, які додані до позовної заяви (за виключенням видаткових накладних: від 22.09.15 № АТ-0003272 на суму 116604,86 грн. (на якій є позначка про прийняття згідно акту від 23.09.15№ ), від 18.11.15 № АТ-0004130 на суму 62 240,98 грн.; від 23.03.16 № АТ-0000932 на суму 48081,79 грн., від 14.09.16 № АТ-0003335 на суму 58 812,24 грн., від 14.09.16 № АТ-0003336 на суму 169751,47 грн., від 14.09.16 № АТ-0003337 на суму 242,93 грн., від 21.09.16 № АТ-0003419 на суму 16573,03 грн., від 26.09.16 № АТ-0003515 на суму 1205,98 грн., від 26.09.16 № АТ-0003516 на суму 1205,98 грн., від 19.10.16№ АТ-0003900 на суму 15374,75 грн. (засвідчені лише підписом та печаткою ПрАТ "КФ "Лагода") наявний підпис в графі отримувача та печатка ТОВ "Український рітейл".

Також судом встановлено, що частина видаткових накладних підписана із зазначенням прізвища та ініціалів особи, відповідальної за здійснення господарської операції (ТОВ "Український рітейл"), а деякі без такого зазначення.

Під час підготовчого провадження представник відповідача не оспорював факту підписання спірних видаткових та товарно-транспортних накладних у цій справі не уповноваженими представниками ТОВ "Український рітейл" та їх засвідчення підробленою печаткою тощо. А лише посилався на їх невідповідність вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", і на їх неналежність як доказів у справі.

В той же час, колегія суддів зауважує, що саме на представника покупця (Відповідача) при прийманні товару покладено обов'язок на товаросупровідних документах проставити своє прізвище, посаду та печатку підприємства.

Крім того, наявні в матеріалах справи докази свідчать про оплату товару відповідачем за договором на загальну суму 5 923 220,85 грн., а також про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 1 436 724,24 грн., що не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні 09.11.18 під час з'ясування судом всіх обставин справи та дослідження доказів.

Проте, жодних обґрунтувань та пояснень на запитання суду, які саме видаткові накладні відповідачем оплачувались за даними бухгалтерського обліку та за зобов'язаннями по яким конкретним видатковим накладним сторонами здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог відповідачем суду не надано із посиланням на велику кількість документів та недостатній обсяг часу для надання таких обґрунтувань (пояснень) суду.

Отже, Відповідач схвалив дії Позивача щодо поставки товару шляхом здійснення часткової оплати вартості отриманого товару

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що незначні недоліки в заповненні реквізитів первинних бухгалтерських документів не роблять їх недійсними і не свідчать про їх неналежність та недопустимість як доказів.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави не приймати до уваги видаткові накладні та товарно-транспортні накладні, які додані до позовної заяви (за виключенням видаткових накладних: від 22.09.15 № АТ-0003272 на суму 116604,86 грн., від 18.11.15 № АТ-0004130 на суму 62 240,98 грн.; від 23.03.16 № АТ-0000932 на суму 48081,79 грн., від 14.09.16 № АТ-0003335 на суму 58 812,24 грн., від 14.09.16 № АТ-0003336 на суму 169751,47 грн., від 14.09.16 № АТ-0003337 на суму 242,93 грн., від 21.09.16 № АТ-0003419 на суму 16573,03 грн., від 26.09.16 № АТ-0003515 на суму 1205,98 грн., від 26.09.16 № АТ-0003516 на суму 1205,98 грн., від 19.10.16№ АТ-0003900 на суму 15374,75 грн. (засвідчені лише підписом та печаткою ПрАТ "КФ "Лагода") як належні та допустимі докази у справі, оскільки вони підписані зі сторони ТОВ "Український рітейл" та засвідчені печаткою підприємства відповідача.

Як наслідок, судом правомірно відхилено твердження представника відповідача про те, що всі видаткові накладні та товарно-транспортні накладні, які додані до позовної заяви є неналежними доказами здійснення господарських операцій між позивачем (постачальником) та відповідачем (отримувачем) за договором поставки, про який йдеться у цій справі.

В той же час, оскільки видаткові накладні від 23.03.16 № АТ-0000932 на суму 48081,79 грн., від 14.09.16 № АТ-0003335 на суму 58 812,24 грн., від 14.09.16 № АТ-0003336 на суму 169751,47 грн., від 14.09.16 № АТ-0003337 на суму 242,93 грн., від 21.09.16 № АТ-0003419 на суму 16573,03 грн., від 26.09.16 № АТ-0003515 на суму 1205,98 грн., від 26.09.16 № АТ-0003516 на суму 1205,98 грн., від 19.10.16№ АТ-0003900 на суму 15374,75 грн. не засвідчені підписами представника відповідача, господарський суд дійшов правильного висновку, про те, що вони не можуть бути належним доказом на підтвердження отримання товару відповідачем.

Попри викладене, акти звірки наявні в матеріалах справи (які підписано від ТОВ "Український рітейл" та засвідчено печаткою підприємства відповідача) підтверджують прийняття представником відповідача від позивача товару, зокрема, за видатковими накладними (які не засвідчені підписом представника Покупця (відповідача) від 22.09.15 № АТ-0003272 на суму 116604,86 грн. (акт звірки на 30.09.15), від 23.03.16 № АТ-0000932 на суму 45 318,86 грн. (акт звірки станом на 31.10.16), від 14.09.16 № АТ-0003335 на суму 58 812,24 грн. (акт звірки станом на 31.10.16), від 14.09.16 № АТ-0003336 на суму 169751,47 грн. (акт звірки станом на 31.10.16), від 14.09.16 № АТ-0003337 на суму 242,93 грн. (акт звірки станом на 31.10.16), від 21.09.16 № АТ-0003419 на суму 16 573,03 грн. (акт звірки станом на 31.10.16), від 26.09.16 № АТ-0003515 на суму 1217,64 грн. (акт звірки станом на 31.10.16), від 26.09.16 № АТ-0003516 на суму 1217,64 грн. (акт звірки станом на 31.10.16), від 19.10.16 № АТ-0003900 на суму 15374,75 грн. (акт звірки станом на 31.10.16).

Також, згідно з актом звірки взаєморозрахунків за період: березень 2018 року, який підписано з обох сторін (від ТОВ "Український рітейл" підписано Саакян О.В.) та засвідчено печатками ПрАТ "КФ "Лагода" та ТОВ "Український рітейл", станом на 31.03.18 заборгованість на користь ПрАТ "КФ "Лагода" становить 320 854,33 грн.

Частинами 2 та 3 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 № 996-XIV (у редакції чинній з 01.01.2000) визначено, що питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів (ч. 3 ст. 8 Закону України від 16.07.99 № 996-XIV у редакції чинній з 01.01.18).

Акти звіряння взаєморозрахунків є зведеними обліковими документами, які відображають загальну суму заборгованості на певну дату та фіксують стан розрахунків між сторонами.

Згідно з ч. 4 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції чинній з 01.01.18), для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно обирає форми його організації, однією з яких є введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером. Частиною 7 цієї ж статті встановлено, що головний бухгалтер, зокрема, організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій.

Зі змісту вказаних законодавчих положень вбачається наявність повноваження у головного бухгалтера на підписання актів звірки взаєморозрахунків.

Як було встановлено в ході розгляду справи по суті з пояснень наданих представником відповідача після огляду актів звірки, вони підписані бухгалтерією підприємства та засвідчені печаткою ТОВ "Український рітейл".

Доказів, які підтверджують, що статутні документи відповідача, посадова інструкція тощо мають певні обмеження щодо дій бухгалтера, який підписав відповідний акт звірки з контрагентами по господарських договорах, матеріали справи не містять.

Дійсність актів розрахунків через невідповідність підпису бухгалтера та печатки ТОВ "Український рітейл", що міститься на актах звірки, у т.ч. на акті звірки за період - березень 2018 р. відповідачем не оспорювалась під час розгляду цієї справи по суті спору.

Вбачається, що складання актів звірки передбачено умовами договору поставки, і відповідно до п. 6.10. договору, саме Покупець (ТОВ "Український рітейл") готує проект акту звірки та направляє його Постачальнику.

Також, за змістом п. 6.10. договору, Акт звірки підтверджує розрахунки між сторонами.

У зв'язку з викладеним, суд дійшов правильного висновку про те, що надані до матеріалів справи акти звірки взаємних розрахунків підтверджують факт (стан) здійснення відповідних взаєморозрахунків між сторонами на відповідну дату, у т.ч. за спірними у цій справі видатковими та товарно-транспортними накладними.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що акти звірки взаємних розрахунків дійсно не є первинними документами, що підтверджують господарські операції між сторонами, в той же час вони є зведеними обліковими документами, які відображають загальну суму заборгованості на певну дату та фіксують стан розрахунків між сторонами; а також є належними та допустимими письмовими доказами, які підтверджують визнання Відповідачем заборгованості перед позивачем за отриманий товар.

Крім того, колегія суддів констатує, що відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечував факту поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 7 636 905,52 грн. за видатковими накладними, які додані до позовної заяви (згідно з переліком наведеним у тексті самої позовної заяви) та прийняття товару за ними уповноваженими представниками ТОВ "Український рітейл".

Натомість, відповідач у відзиві зазначав лише про невідповідність видаткових накладних та товарно-транспортних накладних вимогам які встановлені до первинних бухгалтерських документів у Законі України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", зокрема, посилався на відсутність в накладних даних про посаду та особу, яка їх підписала. У зв'язку з чим, відповідачем зазначено, що надані позивачем документи не можуть бути прийняті судом як первинні, як наслідок підтверджувати факт здійснення поставки товару.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про незаперечення Відповідачем протягом розгляду справи факту поставки товару спростовуються змістом відзиву останнього на позовну заяву.

Відповідно до ст. 7 ГПК України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Стаття 13 ГПК України закріплює змагальність сторін, а саме те, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78 ГПК України).

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Приписами ст. 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з вимогами ст. 165 ГПК України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив підписується відповідачем або його представником. Відзив повинен містити, зокрема, у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем; обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, наданих позивачем, з якою відповідач погоджується; заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права (ч.ч. 1-3 ст. 165).

Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього (ч. 4 ст. 165 ГПК України).

Отже, оскільки у відзиві ТОВ "Український рітейл" не заперечувався факт поставки позивачем відповідачу товару за спірними видатковими накладними (які перелічені у позовній заяві) на загальну суму 7 636 905,52 грн., його прийняття уповноваженими представниками відповідача, а також інші обставини (щодо сум на які: здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог між сторонами; повернуто товар; здійснено коригування вартості отриманої продукції; зменшено ціну по оплаті товару через його пошкодження перевізником), суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач позбавляється права заперечувати проти зазначених обставин під час розгляду справи по суті.

Наявні в матеріалах справи банківські виписки по рахунку ПрАТ "КФ "Лагода" свідчать, що після підписання між сторонами акту звірки взаєморозрахунків за період: березень 2018 року ТОВ "Український рітейл" (яким визначено станом на 31.03.18 заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 320 854,33 грн.) на рахунок позивача починаючи з 02.04.18 по 02.08.18 (тобто, за період з першої оплати після підписання акту звірки взаєморозрахунків за період: березень 2018 р. по дату підписання позовної заяви включно) здійснено оплату за товари за договором поставки від 02.01.15 № 2/2015 в загальній сумі 115 000,00 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача станом на час звернення з позовом до суду за договором поставки від 02.01.15 № 2/2015 складала суму 205 854,33 грн. (320 854,33 грн. - 115 000,00 грн. = 205 854,33 грн.).

Під час перегляду справи судом апеляційної інстанції представником позивача надано підписаний сторонами акт звірки взаєморозрахунків за період: жовтень 2018 року, відповідно до якого за ТОВ "Український рітейл" рахується заборгованість перед позивачем в сумі 205 854,33 грн.

Станом на час прийняття рішення у цій справі по суті спору відповідачем суму боргу, яка є предметом спору не сплачено.

З огляду на викладене, враховуючи, що наявні у матеріалах цієї справи докази у своїй сукупності (видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, акти звірки, накладні на повернення, акти розбіжностей до видаткових накладних, повідомлення про зарахування зустрічних однорідних вимог) підтверджують поставку позивачем товару відповідачу за договором від 02.01.15 № 2/2015, а також неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором щодо його оплати в сумі 205 853,93 грн., господарський суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ПрАТ "КФ "Лагода" до ТОВ "Український рітейл" про стягнення 205 853,93 грн. основного боргу.

З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази інформування відповідачем в письмовому вигляді Постачальника (позивача) про затримку оплати товару в порядку визначеному п. 6.8. договору, судом через необґрунтованість залишено поза увагою твердження ТОВ "Український рітейл" про те, що відповідач може відстрочити платежі за поставки товару.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Поряд з цим, до суду апеляційної інстанції ПрАТ "КФ "Лагода" подано заяву про вирішення питання щодо стягнення понесених судових витрат, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 5 547,65 грн. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 1 та п. 1, 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи, до яких зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 126 ГПК України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1).

Приписами ч. 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Статтею 129 ГПК України визначено порядок розподілу судових витрат.

Так, за приписами ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України); інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України).

На підтвердження здійснення витрат на оплату послуг адвоката за надання юридичної консультації та складання юридичних документів, які пов'язані з підготовкою до апеляційного розгляду цієї справи ПрАТ "КФ "Лагода" до позовної заяви та заяви від 13.03.2019 надано належним чином засвідчені копії:

- договору про надання правничої (адвокатської) допомоги від 02.07.2018 № 10/07 (а.с. 244-245, т.6) разом з додатковою угодою №2 від 21 січня 2019 pоку, якою погоджені умови представництва Позивача в Центральному апеляційному господарському суді по даній справі;

- звіту № 3 про надання послуг від 13.03.2019;

- акта № 3 приймання-передачі послуг від 13.03.2019 на суму 5 547,65 грн.;

- свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 04.09.2015 серії КС №5393/10;

- платіжного доручення від 12.03.2019 № 2011 на суму 5 547,65 грн. про сплату ПрАТ "КФ "Лагода" адвокатських послуг за договором від 02.07.2018 № 10/07 Адвокатському бюро "Кравець";

- ордеру від 11.02.2019 серії КС № 375839.

Приймаючи до уваги, що витрати на оплату послуг адвоката в сумі 5 547,65 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, відповідачем заперечень щодо розміру таких витрат та їх співмірністю зі складністю справи суду не надано, ціною, колегія суддів, враховуючи задоволення позову та відмову у задоволення апеляційної скарги, покладає витрати позивача на оплату послуг адвоката в сумі 5 547,65 грн. на відповідача.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 283 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл", м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.11.2018 року у справі №908/1582/18 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 09.11.2018 року у справі №908/1582/18 - залишити без змін.

Судові витрати по справі Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл", м. Запоріжжя за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український рітейл", м. Запоріжжя на користь Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода", м. Кагарлик Київської області 5 547,65 грн. судових витрат, понесених у зв`язку з наданням правничої допомоги.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її оголошення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15.03.2019.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна