ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2019 р. Справа№ 910/5343/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Чорної Л.В.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 27.02.2019,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

на рішення

Господарського суду м. Києва

від 20.09.2018 (повний текст підписано 28.09.2018)

у справі № 910/5343/18 (суддя Г.П. Бондаренко)

за позовом Державного підприємства "Укркомунобслуговування"

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву

про зобов'язання укласти договір

та за зустрічним позовом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

до Державного підприємства "Укркомунобслуговування"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву

про зобов'язання укласти договір

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

В квітні 2018 року Державне підприємство "Укркомунобслуговування" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про зобов'язання укласти договір на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна, в редакції позивача за виключенням погоджених позивачем пунктів відповідно до протоколу розбіжностей, в обсягах відповідно до розрахунків та запланованих витрат в редакції ДП "Укркомунобслуговування" на 2018 рік, відповідно до умов договору оренди №24 від 12.01.2015 на період з 01.01.2018 по 30.11.2018.

Позов мотивовано тим, що позивач (балансоутримувач) протягом дії договору оренди неодноразово звертався до відповідача (орендаря) з пропозицією укласти договір на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання будівлі на 2018 рік та надсилав проекти відповідних договорів, але станом на 27.04.2018 відповідного договору укладено не було, що є грубим порушенням зі сторони відповідача зобов'язань, що виникли з договору оренди.

В подальшому, 12.06.2018 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг подано зустрічний позов до Державного підприємства "Укркомунобслуговування" про зобов'язання укласти договір в редакції, що викладена у зустрічній позовній заяві.

Зустрічний позов мотивовано тим, що балансоутримувачем до проекту договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання будівлі необґрунтовано включено такі статті витрат як відшкодування податків та зборів, оскільки п. 5.10 договору оренди не передбачено жодної вимоги щодо компенсації орендарем балансоутримувачу відшкодування будь-яких податків і зборів. У зв'язку з даними обставинами, комісія звернулась із зустрічним позовом та просить суд зобов'язати укласти договір на відшкодування витрат балансоутримувача у редакції комісії.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.09.2018 у справі №910/5343/18 первісний позов задоволено частково.

Зобов'язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг укласти з Державним підприємством "Укркомунобслуговування" договір на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна в редакції, що викладена у резолютивній частині рішення.

В задоволенні інших первісним позовних вимог відмовлено

Зустрічні позовні вимоги задоволено частково.

Зобов'язано Державне підприємство "Укркомунобслуговування" укласти з Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг договір на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна в редакції, зазначеній в п. 2 резолютивної частини цього рішення.

В задоволенні інших зустрічних вимог відмовлено.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд справи покладено на сторони порівну.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у вартості орендної плати за рухоме/нерухоме майно орендар має здійснювати економічне відшкодування (компенсацію) всіх елементів витрат, пов'язаних з послугами з надання майна в оренду, у тому числі й таких складових, як земельний податок, орендна плата за землю, податок на нерухоме майно чи транспортний податок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити, мотивуючи свої вимоги тим, що воно прийнято з порушенням вимог матеріального права, за неправильного установлення обставин, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження доказів.

В обґрунтування своїх доводів скаржник зазначає, що відсутні норми матеріального права та умови у договорі оренди, які зобов'язують Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг включати до проекту договору на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання будівлі такі статті як відшкодування податків і зборів.

Крім того, 17.01.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів суду від ЕКРЕКП надійшли письмові пояснення, у яких апелянт повідомив суд апеляційної інстанції про те, що 30.11.2018 між сторонами укладено договір №77/2018 на відшкодування витрат балансоутримувача на 2018 рік, у редакції відмінній, ніж було запропоновано кожною стороною та судом у межах розгляду справи №910/5343/18. Викладене, на думку скаржника, свідчить про відсутність предмету спору у справі №910/5343/18, до того ж виконання сторонами справи рішення суду першої інстанції, яким зобов'язано сторін укласти договір на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна в редакції, визначеній судом, призведе до повторного укладення договору щодо тих самих правовідносин, що мали місце у 2018 році.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Позиції учасників справи

В судових засіданнях представник позивача за первісним позовом заперечував проти мотивів та вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Представник відповідача за первісним позовом підтримував апеляційну скаргу та викладені у ній вимоги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

12.01.2015 між Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, як орендарем, та Фондом державного майна України, як орендодавцем, укладено договір оренди № 24 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - договір оренди). Відповідно до п. 1.1. договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення, розташовані на третьому, четвертому та п'ятому поверхах загальною площею 1596,4 кв. м по вул. Ділова, 24 у місті Києві (реєстровий номер - 16466350.1.ХВЮЯШЖ311) (далі - майно), що належить до сфери управління Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та обліковується на балансі Державного підприємства "Укркомунобслуговування" (далі - балансоутримувач або підприємство) вартість якого визначено згідно Актом оцінки нерухомого майна станом на 31.10.2014 і становить 420 440,70 грн. В подальшому до вищезазначеного договору оренди вносилися зміни відповідними додатковими договорами.

Відповідно до умов договору, а саме п.5.10 розділу 5 (Обов'язки орендаря) на орендаря (НКРЕКП) покладено відповідні обов'язки, а сам, здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

31.12.2015 сторони уклали договір про внесення змін № 500 до договору в якому дійшли згоди продовжити строк дії договору по 30.11.2018 включно та п. 1.1. розділу 1 "Предмет договору" договору викласти у такій редакції: "Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення на 3 та 5 поверхах загальною площею 1 077, 6 кв. м. по вул. Ділова (Димитрова), 24 у місті Києві (реєстровий номер - 16466350.1.ХВЮЯШЖ311) (далі - майно), що належить до сфери управління Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та обліковується на балансі Державного підприємства "Укркомунобслуговування" (далі - балансоутримувач). Вартість майна визначена згідно з актом оцінки нерухомого майна станом на 31.10.2015 і становить за залишковою вартістю 254120, 18 грн. без ПДВ.

Як підтверджено матеріалами справи, між позивачем за первісним позовом, як балансоутримувачем орендованого майна, та відповідачем за первісним позовом, як орендарем, протягом 2015 - 2017 років укладалися договори на відшкодування витрат балансоутримувача, понесених у зв'язку з наданням відповідних послуг, на кожну послугу окремо (теплопостачання, водопостачання та водовідведення, електропостачання; технічне обслуговування установок пожежної сигналізації, димовидалення, охоронної сигналізації; перепускного режиму та цілодобового чергування; технічного обслуговування та утримання в належному стані внутрішніх та зовнішніх мереж тепло-, водо-, електропостачання та водовідведення; вивезення відходів; технічного обслуговування ліфтів прибирання прибудинкової території; тощо), копії яких засвідчені належним чином наявні в матеріалах справи.

В 2018 році між сторонами договір на відшкодування витрат балансоутримувача з утримання орендованого майна укладено за згодою сторін не було, оскільки між сторонами виник переддоговірний спір.

Як встановлено судом першої інстанції, на виконання п. 5.10. договору оренди, 23.01.2018 за вих. № 08 листом на замовлення позивач за первісним позовом на адресу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, направив проект договору в двох екземплярах, про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання будівлі розташованої за адресою: м. Київ, вулиця Ділова, 24 у 2018 році (далі - Договір), з розрахунком витрат пропорційно займаній (орендованій) площі в даній будівлі НКРЕКП (отримано НКРЕКП 26.01.2018).

12.03.2018 на адресу позивача за первісним позовом разом із супровідним листом вих. № 2332/23/7-18 датованим 06.03.2018 від НКРЕКП надійшли два екземпляри договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання будівлі з додатками в проекті НКРЕКП.

Позивачем за первісним позовом 16.03.2018 за вих. № 80 на адресу НКРЕКП (отримано НКРЕКП 19.03.2018 вхід. №4360/1-18) повернуто запропонований проект договору та надано відповідну відповідь, в якій, зокрема, зазначалося про порушення зі сторони НКРЕКП норм діючого законодавства та неприйнятності з даної причини запропонованого проекту договору.

28.03.2018 позивачем за первісним позовом за вих. № 94 листом на замовлення (отримано НКРЕКП 05.04.2018р.) на адресу НКРЕКП, направлено претензію про зобов'язання укласти договір з доданими двома примірниками договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання будівлі підписаними з боку позивача за первісним позовом.

29.03.2018 на адресу позивача за первісним позовом із супровідним листом датованим від 26.03.2018 за вих. №2918/23/7-18 повернуто відповідачем за первісним позовом два екземпляри договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання будівлі в проекті позивача за первісним позовом (від 23.01.2018), разом з протоколом розбіжностей, в якому зазначено дві редакції умов договору (позивача та відповідача), підписаним з боку відповідача за первісним позовом.

На вказаний лист НКРЕКП від 26.03.2018 за вих. №2918/23/7-18, позивач за первісним позовом надав відповідь (отримано НКРЕКП 05.04.2018), в якій зазначалося про неприйнятність запропонованих НКРЕКП змін істотних умов договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання будівлі та залишення за позивачем за первісним права на вчинення подальших дій відповідно до норм чинного законодавства.

Як підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами, попри відсутність договірних відносин між ними в частині відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна, позивачем за первісним позовом такі витрати здійснюються адже позивач за первісним позовом відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України (в подальшому правонаступником якого є Мінрегіон) №50 від 16.12.1997 є балансоутримувачем будівлі розташованої за адресою: місто Київ, вулиця Ділова (Димитрова) 24, до обов'язків якого входить забезпечення експлуатації та утримання в належному стані приміщень вищезазначеного адмінбудинку.

Згідно протоколу розбіжностей, наданого НКРЕКП до проекту договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання будівлі, відповідач за первісним позовом не погоджується з редакцією умов договору запропонованою позивачем за первісним позовом, в таких пунктах:

- п. 1.1. Балансоутримувач забезпечує обслуговування та експлуатацію приміщень які знаходяться в будівлі, розташованій за адресою: м. Київ, вул. Ділова, 24 (надалі приміщення), загальною площею 1077, 6 кв. м., а орендар бере участь у відшкодуванні витрат балансоутримувача на виконання робіт та надання відповідних послуг пов'язаних з утриманням адмінбудівлі (технічного обслуговування ліфітів, вивозу сміття,послуг з перепускного режиму (цілодобового чергування), утримання прибудинкової території, технічне обслуговування та утримання в належному стані внутрішніх мереж тепло-, водо-, електропостачання та водовідведення (межі яких визначаються відповідною профільною нормативно - технічною документацією), відшкодування за цілодобове спостереження та обслуговування установки пожежної сигналізації, відшкодування податків) пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором;

- п. 2.1.2 Укладати з постачальниками чи з виробниками послуг договори на надання відповідних робіт та послуг;

- п. 2.1.3. Надання орендарю додаткових робіт та послуг за діючими цінами і тарифами;

- п. 2.1.4 Інформування орендаря про зміни розцінок та тарифів на оплату робіт та послуг;

- п. 2.2.1 Дотримуватись вимог установлених правил користування будівлею та приміщенням за цим договором.

утримувати приміщення в чистоті, виконувати всі санітарні правила;

проводити власними силами за свій рахунок усі протипожежні заходи;

дотримуватись правил користування електричною енергією та не допускати перенавантаження електромереж;

брати участь в загальних для всієї будівлі витратах по експлуатації;

- п. 2.2.6. При несвоєчасному внесенні плати сплачувати пеню в розмірі, не більшому, ніж вказана в договорах, укладених балансоутримувачем згідно п. 2.1.2 цього договору та витрат на касове обслуговування при перерахуванні даної пені;

- п. 3.1.2. У разі затримки виконання орендарем своїх зобов'язань, передбачених п. 2.2.3. цього договору, балансоутримувач має право використати оперативно - господарську санкцію у вигляді:

відмови від виконання подальших своїх зобов'язань за цим договором із звільненням від відповідальності за таке невиконання;

переведення орендаря на попередню оплату. У цьому разі Замовник при застосуванні оперативно-господарської санкції зобов'язаний протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту його повідомлення сплатити передплату у розмірі 60% від щомісячної вартості послуг, що надаються за умовами цього договору;

- п. 3.1.3. Стягнути в установленому порядку прострочену заборгованість по платежах;

- п. 3.2.2. У разі незабезпечення виконання вимог пункту 2.1.1 припинити внесення платежів за роботи та послуги до усунення виявлених недоліків;

- п. 4.1. Розмір плати за роботи та послуги, які надаються балансоутримувачем та суб'єктами господарювання залученими відповідно до п. 2.1.2. даного договору визначається розрахунком щомісячних платежів (кошторисом витрат).

Перелік таких робіт і послуг та умови їх оплати встановлюються цим договором;

- п. 4.2. Загальна вартість послуг за договором складає 492 936,00 грн (чотириста дев'яносто дві тисячі сто п'ятдесят шість гривень 00 копійок) відповідно до протоколу узгодження договірної ціни про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання будівлі (додаток № 1), розрахунку щомісячних витрат на охорону, утримання інженерних мереж і місць загального користування та прибудинкової території в належному стані по вул. Ділова, 24 на січень - грудень 2018 року (додаток № 2), розрахунку вартості податків по утриманню нежитлового приміщення по вул. Ділова, 24 на січень - грудень 2018 року, які є невід'ємною частиною цього договору;

- п. 4.3. Здавання робіт і послуг балансоутримувачем та приймання їх результатів орендарем оформлюється актом відшкодування вартості наданих робіт та послуг, який підписується повноважними представниками сторін;

- п. 4.4. Підписання акту здавання - приймання наданих робіт та послуг представником орендаря є підтвердженням відсутності претензій з його боку;

- п. 7.8. Будь-які зміни та доповнення до цього договору є невід'ємною частиною цього договору та є обов'язковими для виконання сторонами лише в разі, якщо вони оформлені таким чином: виконані письмово, підписані повноважними представниками сторін, скріплені печатками сторін. Усі виправлення у тексті, зміни та доповнення до договору мають юридичну силу лише у разі їх взаємного посвідчення повноважними представниками сторін;

- п. 7.9. Всі зміни або доповнення до цього договору сторони оформляють додатковими угодами, які з моменту їх належного оформлення стають невід'ємною частиною договору;

- п. 7.10. Сторони підтверджують, що на момент укладення договору, вони є юридичними особами згідно з діючим законодавством України, мають необхідні ліцензії та інші документи, необхідні для здійснення господарської діяльності. Фізичні особи, які підписали цей договір, та вказані у преамбулі, наділені необхідними повноваженнями та не мають обмежень прав на підписання і виконання договору;

- п. 7.11 Усі повідомлення, будь-яке листування тощо за цим договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони письмово оформлені та надіслані відповідним листом (рекомендований лист, цінний лист з описом вкладення, передача листа посильним);

- п. 7.12. У будь-якому разі балансоутримувач вважається повідомленим з моменту фактичного отримання листа, а орендар з моменту направлення балансоутримувачем відповідного листа (передання до поштового відділення зв'язку та отримання фіскального чеку; поставлення на копії документа будь - якої відмітки, що свідчить про його отримання замовником);

- п. 7.13. Цей договір складено українською мовою на 4 (чотирьох) аркушах у двох оригінальних примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному примірнику для кожної із сторін;

- п. 7.14. Додатки до договору, які є його невід'ємною і складовою частиною:

Додаток 1 - Протокол узгодження договірної ціни про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання будівлі;

Додаток 2 - Розрахунок щомісячних витрат на охорону, утримання інженерних мереж і місць загального користування та прибудинкової території в належному стані по вул. Ділова, 24 на січень - грудень 2018 року.

Додаток 3 - Розрахунок вартості податків по утриманню нежитлового приміщення по вул. Ділова, 24 на січень - грудень 2018 року.

- додаток 1 до договору - Протокол узгодження договірної ціни на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання будівлі. Сторонами досягнуто згоди, що загальна вартість цього договору складає 492 936, 00 грн в т.ч. ПДВ 20 % - 82 156, 00 грн;

- додаток 2 до договору. Розрахунок щомісячних витрат на охорону, утримання інженерних мереж і місць загального користування та прибудинкової території в належному стані по вул. Ділова, 24 на січень - грудень 2018 року. Редакцію додано до договору;

- додаток 3 до договору. Розрахунок вартості відшкодування орендарем плати за користування земельною ділянкою по вул. Ділова, 24 на січень - грудень 2018 року. Редакцію додано до договору.

Водночас, відповідач за первісним позовом в протоколі розбіжностей до договору на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання будівлі пропонує:

- викласти п. 1.1. договору в редакції: " 1.1. Балансоутримувач забезпечує надання послуг з технічного обслуговування ліфтів, вивезення відходів, перепускного режиму (цілодобового чергування), прибирання прибудинкової території, технічного обслуговування та утримання в належному стані внутрішніх мереж тепло-, водо-, електропостачання та водовідведення (межі яких визначаються відповідно до вимог нормативно-правових актів), технічного обслуговування установок пожежної сигналізації, димовидалення, охоронної сигналізації, (далі - послуги), в приміщеннях адміністративної будівлі, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Ділова, 24 (надалі - будівля), загальною площею 5485,9 кв. м., а орендар відшкодовує витрати балансоутримувача на утримання будівлі пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором";

- викласти п. 2.1.2 договору в редакції: "2.1.2. Укладати з постачальниками чи з виробниками послуг договори на надання відповідних послуг";

- викласти п. 2.1.3. договору в редакції: " 2.1.3. Надання послуг за діючими цінами і тарифами";

- викласти п. 2.1.4. договору в редакції: " 2.1.4. Вчасне інформування орендаря про зміни цін та тарифів на послуги";

- викласти п. 2.2.1. договору в редакції: " 2.2.1. Дотримуватися вимог установлених правил користування будівлею та приміщенням за цим договором, зокрема утримувати приміщення в чистоті, виконувати всі санітарні правила, дотримуватись правил користування електричною енергією та не допускати перенавантаження електромереж, брати участь в загальних для всієї будівлі витратах по експлуатації";

- викласти п. 2.2.6. договору в редакції: " 2.2.6. При несвоєчасному внесенні плати згідно умов цього договору, сплачувати пеню в розмірі, не більшому, ніж вказана в договорах, укладених балансоутримувачем згідно п. 2.1.2 цього договору";

- викласти п. 3.1.2. договору в редакції: " 3.1.2. У разі затримки виконання орендарем своїх зобов'язань, передбачених п. 2.2.3 цього договору, балансоутрнмувач має право використати оперативно-господарську санкцію у вигляді відмови від виконання подальших своїх зобов'язань за цим договором із звільненням від відповідальності за таке невиконання";

- викласти п. 3.1.3. договору в редакції: " 3.1.3. Стягнути в установленому порядку прострочену заборгованість по платежах за надані послуги";

- доповнити договір п. 3.1.4. наступного змісту: " 3.1.4. Балансоутрнмувач, у разі виникнення непередбачених цим договором витрат на утримання орендованого приміщення, письмово узгоджувати з орендарем розмір та можливість відшкодування таких витрат, про що укладається окремий договір";

- викласти п. 3.2.2. договору в редакції: " 3.2.2. У разі незабезпечення виконання вимог п. 2.1.1. припинити внесення платежів за послуги до їх фактичного отримання";

- викласти п. 4.1. договору в редакції: " 4.1. Загальна вартість послуг за договором складає 471 890, 76 грн (чотириста сімдесят одну тисячу вісімсот дев'яносто гривень 76 копійок) в т.ч. ПДВ 20 % - 55 091, 67 грн (п'ятдесят п'ять тисяч дев'яносто одну гривню 67 копійок) відповідно до протоколу узгодження договірної ціни про відшкодування витрат договірної ціни про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання будівлі (додаток 1), розрахунку щомісячних витрат на послуги з технічного обслуговування ліфтів, вивезення відходів, перепускного режиму (цілодобового чергування), прибирання прибудинкової території, технічного обслуговування та утримання в належному стані внутрішніх мереж тепло -, водо -, електропостачання та водовідведення (межі яких визначаються відповідно до вимог нормативно - правових актів), технічного обслуговування установок пожежної сигналізації, димовидалення, охоронної сигналізації по вул. Ділова, 24 на січень - листопад 2018 року (додаток 2), розрахунку вартості відшкодування орендарем плати за користування земельною ділянкою по вул. Ділова, 24 на січень - листопад 2018 року (додаток 3)";

- викласти п. 4.2. договору в редакції: " 4.2. Здавання послуг балансоутримувачем та приймання їх результатів орендарем оформлюється актом прийому-передачі наданих послуг (далі - акт), який підписується повноважними представниками сторін";

- викласти п. 4.3. договору в редакції: " 4.3. Оплата здійснюється в межах затвердженого кошторису по мірі надходження орендарю на спеціальний реєстраційний рахунок коштів з державного бюджету, згідно з актом протягом 5 (п'яти) банківських днів з дня підписання обома сторонами акту.

При відсутності в зазначеному періоді на відповідному рахунку орендаря коштів, виділених під оплату цього зобов'язання, оплата здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів з дати надходження коштів на рахунок орендаря";

- викласти п. 4.4. договору в редакції: " 4.4. Підписання акту представником орендаря є підтвердженням відсутності претензій з його боку";

- викласти п. 7.8. договору в редакції: " 7.8. Будь-які зміни до цього договору є невід'ємною частиною цього договору та є обов'язковими для виконання сторонами лише в разі, якщо вони оформлені додатковою угодою, підписані повноважними представниками сторін, скріплені печатками сторін. Усі виправлення у тексті, зміни та доповненні до договору мають юридичну силу лише у разі їх взаємного посвідчення повноважними представниками сторін";

- видалити п. 7.9. договору;

- вважати п. 7.10 договору п. 7.9. та викласти його в редакції: " 7.9. Балансоутримувач підтверджує, що на момент укладення договору, він має документи, необхідні для здійснення господарської діяльності. Фізичні особи, які підписали цей договір, та вказані у преамбулі, наділені необхідними повноваженнями та не мають обмежень прав на підписання і виконання договору";

- вважати п. 7.11. договору п. 7.10 та викласти його в редакції: " 7.10. Усі повідомлення, будь-яке листування тощо за цим договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони письмово оформлені та надіслані відповідним листом (рекомендований лист, цінний лист з описом вкладення, передача листа посильним)";

- вважати п. 7.12. договору п. 7.11. та викласти його в редакції: " 7.11. У будь-якому разі балансоутримувач та орендар вважаються повідомленими з моменту фактичного отримання листа";

- вважати п. 7.13. договору п. 7.12. та викласти його в редакції: " 7.12. Цей договір складено українською мовою на 4 (чотирьох) аркушах у двох оригінальних примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному примірнику для кожної із сторін";

- вважати п. 7.14. договору п. 7.13 та викласти його в редакції: " 7.13. Додатки до договору, які є його невід'ємною частиною:

Додаток 1 - Протокол узгодження договірної ціни на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання будівлі.

Додаток 2 - Розрахунок щомісячних витрат на послуги з технічного обслуговування ліфтів, вивезення відходів, перепускного режиму (цілодобового чергування), прибирання прибудинкової території, технічного обслуговування та утримання в належному стані внутрішніх мереж тепло-, водо-, електропостачання та водовідведення (межі яких визначаються відповідно до вимог нормативно - правових актів), технічного обслуговування установок пожежної сигналізації, димовидалення, охоронної сигналізації по вул. Ділова, 24 на січень - листопад 2018 року.

Додаток 3 - Розрахунок вартості відшкодування орендарем плати за користування земельною ділянкою по вул. Ділова, 24 на січень - листопад 2018 року.

- викласти додаток 1 в редакції: "Протокол узгодження договірної ціни на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання будівлі. 1. Сторонами досягнуто згоди, що загальна вартість цього договору складає 471 890, 76 грн (чотириста сімдесят одна тисяча вісімсот дев'яносто гривень 76 копійок) в т. ч. ПДВ 20 % - 55 091, 67 грн (п'ятдесят п'ять тисяч дев'яносто одна гривня 67 копійок)";

- викласти додаток 2 в редакції: "Розрахунок щомісячних витрат на послуги з технічного обслуговування ліфтів, вивезення відходів, перепускного режиму (цілодобового чергування), прибирання прибудинкової території, технічного обслуговування та утримання в належному стані внутрішніх мереж тепло-, водо-, електропостачання та водовідведення (межі яких визначаються відповідно до вимог нормативно - правових актів), технічного обслуговування установок пожежної сигналізації, димовидалення, охоронної сигналізації по вул. Ділова, 24 на січень - листопад 2018 року. Редакція, що додається до цього протоколу";

- викласти додаток - 3 в редакції: "Розрахунок вартості відшкодування орендарем плати за користування земельною ділянкою по вул. Ділова, 24 на січень - листопад 2018 року. Редакція, що додається до цього протоколу".

Позивач за первісним позовом, розглянувши запропонований відповідачем за первісним позовом протокол розбіжностей, не погодився із запропонованими відповідачем за первісним позовом редакціями пунктів 1.1., 2.1.2., 2.3.1., 2.1.4., 2.2.1, 2.2.6, 3.1.2., 3.1.3., 3.1.4., 3.2.2., 4.1, 4.2., 4.3., 4.4., 7.13, додатків 1, 2, 3. При цьому, позивач за первісним позовом погоджується із запропонованими відповідачем за первісним позовом редакціями п. 7.8, 7.9, 7.10, 7.11, 7.12 та виключенням п. 7.9. договору так як його умови передбачені п. 7.8. договору.

Свою незгоду із запропонованими редакціями пунктів 1.1., 2.1.2., 2.3.1., 2.1.4., 2.2.1, 2.2.6, 3.1.2., 3.1.3., 3.1.4., 3.2.2., 4.1, 4.2., 4.3., 4.4., 7.13, додатків 1, 2, 3 балансоутримувач обґрунтовує наступним.

Орендар, на думку позивача за первісним позовом, на свій розсуд в предметі договору визначає перелік послуг, які має надавати балансоутримувачі та самовільно коригує предмет договору, в частині визначення витрат, які підлягають відшкодуванню. Зокрема, орендар додає до предмету договору такі послуги, як "обслуговування установок димовидалення, охоронної сигналізації", не узгодивши попередньо з балансоутримувачем вартість таких послуг та наявність у позивача дозвільної документації, на надання таких послуг, наявність трудового ресурсу (штатної одиниці), яка має право здійснювати відповідні роботи, або наявність відповідного договору між позивачем та відповідним суб'єктом господарювання, на надання таких послуг. При цьому в своєму проекті додатку 2 (розрахунок) вказавши дані послуги орендар не збільшує суми відшкодування таких витрат, а залишає їх на рівні попередніх. Виключає з предмету договору відшкодування таких витрат балансоутримувача, як витрати по сплаті податків при утриманні будівлі. Всупереч тому, що такі витрати здійснюються балансоутримувачем відповідно до норм податкового законодавства України, відповідно до норм статті 266 Податкового кодексу України, щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та статтями 269-287 Податкового кодексу України (далі - Податковий Кодекс), щодо сплати податку на землю. Такі витрати балансоутримувача на утримання будівлі, в якій знаходиться орендоване нерухоме майно, підтверджується податковими деклараціями, та відповідними підтверджуючими документами про сплату таких податків до Бюджету. При цьому орендар додає до протоколу розбіжностей проект додатка 3 (розрахунок), в якому самостійно визначає розмір таких витрат, який не відповідає фактичній сумі, яку сплачує балансоутримувач. Також, на думку позивача за первісним позовом, таке рішення орендаря суперечить умовам договору оренди, а саме п. 5.10 розділу 5, в якому до обов'язків орендаря належить відшкодування всіх витрат балансоутримувача на утримання будівлі.

Крім того, на думку позивача за первісним позовом, відповідач за первісним позовом не має правових підстав звужувати та обмежувати права та обов'язки балансоутримувача при веденні господарсько - договірної роботи з третіми особами, спрямованої на забезпечення експлуатації та утримання в належному стані приміщень вищезазначеної будівлі, а запропонованою редакцією пункту 2.1.2 орендар ставить балансоутримувачу умову на укладання з постачальниками договорів виключно на надання послуг.

Позивача за первісним позовом також зазначає, що орендар не має правових підстав звужувати та обмежувати права та обов'язки балансоутримувача при веденні господарсько - договірної роботи, спрямованої на забезпечення експлуатації та утримання в належному стані приміщень вищезазначеної будівлі в разі виникнення необхідності в таких додаткових роботах та послугах відповідно до фактичних обставин або нормативно правових актів прийнятих органами державної влади та місцевого самоврядування, поза волею сторін договору.

Визначення орендарем такої умови в п. 1.2.4. договору як "вчасність", насамперед повинно передбачати строк виконання таких зобов'язань, відлік якого повинен починатись від чітко вказаної події, що в свою чергу в запропонованій редакції не визначено, тому редакція, яку пропонує відповідач за первісним позовом, на думку позивача за первісним позовом, є нікчемною. Також відповідачем за первісним позовом виключається таке поняття як "роботи".

Відповідно до наказу №50 від 16.12.1997 до обов'язків балансоутримувача входить забезпечення експлуатації та утримання в належному стані приміщень будівлі, розташованої за адресою: місто Київ, вулиця Ділова (Димитрова) 24. До переліку таких обов'язкових заходів, які забезпечують сталу експлуатацію будівлі, відноситься також і підтримання в належному стані та проведення протипожежних заходів, відповідальність за які перед державними контролюючими органами в даному напрямку несе балансоутримувач (власник) будівлі.

Відповідно до п. 5.3. розділу 5 договору оренди до обов'язків орендаря, зокрема, відноситься забезпечення збереження орендованого майна, тримання майна в порядку, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки, здійснення заходів протипожежної безпеки.

Згідно п. 5.11. договору оренди на орендаря також покладено обов'язок нести відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки, виключаючи такий обов'язок як "проводити власними силами за свій рахунок усі протипожежні заходи".

Проте, із редакції п. 2.2.1. договору вбачається, що орендар знімає з себе обов'язок перед балансоутримувачем (власником) на проведення відповідних робіт, зобов'язання по яких передбачено договором оренди, що ставить під загрозу подальшу експлуатацію вищезазначеної будівлі.

До обов'язків відповідача за первісним позовом, як орендаря відповідно до умов договору відноситься своєчасне внесення плати за фактично виконані роботи балансоутримувачем, порушення такого зобов'язання впливає на виконання грошових зобов'язань баланоутримувача перед Державою, в частині сплати відповідних податків, та третіми особами, з якими укладено відповідні господарські договори. Нормами чинного податкового законодавства та умовами укладених господарських договорів передбачено нарахування та сплату штрафних санкцій та пені, в разі невиконання зобов'язань. Пункт 2.2.6. договору в редакції позивача за первісним позовом передбачає лише фактичне відшкодування таких штрафних санкцій та пені, яке станеться з вини відповідача за первісним позовом, включно з відшкодуванням витрат на касове обслуговування таких платежів. Виключення НКРЕКП такої умови як "відшкодування касового обслуговування таких платежів", тягне за собою, на думку позивача за первісним позовом, нанесення збитків йому, адже витрати на касове обслуговування будуть здійснюватись за власні кошти позивача за первісним позовом незважаючи на те, що порушення сталося з вини орендаря, що є неприйнятним.

Пунктом 3.1.2. договору, який викладено відповідно до норм чинного законодавства, позивач за первісним позовом забезпечує захист своїх прав, шляхом застосування відповідних мір впливу (оперативно-господарських санкцій) до орендаря за невиконання ним взятих на себе відповідно до умов договору обов'язків. За твердженнями позивача за первісним позовом, виключення НКРЕКП такої оперативно-господарської санкції як "переведення на попередню оплату" значно звужує та порушує права та інтереси позивача за первісним позовом. При експлуатації будівлі існують відповідні роботи та послуги, які надаються незалежно від того здійснюється оплата таких послуг орендарем чи ні, припинення проведення таких робіт або відмова в наданні послуг тягне за собою загрозу в подальшій експлуатації взагалі і приведення будівлі до аварійного стану. Тому на підставі вищевикладеного, залишення єдиної оперативно-господарської санкції, такої як "відмова від виконання робіт", на думку балансоутримувача, не в повному обсязі сприятиме захищеності його законних прав та інтересів, адже останній все одно буде здійснювати такі роботи задля безпеки експлуатації будівлі взагалі.

Редакція п. 3.1.3. договору НКРЕКП обмежує право балансоутримувача та надає право стягнення заборгованості тільки за надані послуги, при цьому виключаючи право на стягнення інших платежів, які можуть виникнути в зв'язку із експлуатацією будівлі і не були передбачені умовами даного договору. При цьому НКРЕКП відповідно до умов розділу 5 договору оренди зобов'язане підтримувати орендоване майно в належному стані, своєчасно здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна, та погоджується з пунктом даного договору, який передбачає такий обов'язок орендаря, як "брати участь в загальних для всієї будівлі витратах по експлуатації" та ін.

НКРЕКП, додаючи до договору новий пункт 3.1.4. в запропонованій редакції, насамперед порушує умови договору оренди, які передбачені наступними пунктами: п. 5.3. розділу 5 договору оренди, згідно якого до обов'язків орендаря відноситься забезпечення збереження орендованого майна, запобігання його пошкодженню і псуванню, тримання майна в порядку, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки, підтримання майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, здійснення заходів протипожежної безпеки; п. 5.10. розділу 5 договору оренди, згідно якого до обов'язків орендаря належить здійснення витрат, пов'язаних з утриманням орендованого майна. Умови нового пункту в частині "обов'язкового узгодження з орендарем розміру та можливості таких витрат", нівелює обов'язок орендаря взятий відповідно до договору оренди (відповідно до умов якого орендар, в будь якому випадку, зобов'язаний здійснювати такі витрати для підтримання орендованого майна в належному стані), та наділяє його правом на погодження таких витрат або відмову на надання згоди в таких витратах, що є неприпустимим.

НКРЕКП знов з умов договору в п. 3.2.2. виключає таке поняття як "роботи".

Фактичне виключення НКРЕКП п. 4.1. договору, унеможливлює, на думку позивача за первісним позовом, коригування платежів протягом дії договору, як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення, оскільки обсяги послуг і робіт та їх вартість в окремих періодах дії договору можуть змінюватись, тим більше, що послуги можуть надаватись іншими суб'єктами господарювання, і цінова політика може змінюватись у рамках ринкової економіки по не залежним від сторін причинам, також розмір таких витрат може змінюватись в частині відшкодування податків, в зв'язку з прийняттям відповідних рішень органами державної влади та місцевого самоврядування. Редакція позивача за первісним позовом п. 4.1. договору навпаки передбачає такі випадки, прив'язуючи розмір такої оплати до розрахунків щомісячних платежів (кошторисів витрат), які обчислюються щомісяця. Виключення даного пункту несе загрозу нанесення балансоутримувачу як збитків так і переплат для орендаря.

Редакція п. 4.2. договору, запропонованого позивачем за первісним позовом, перетвореного НКРЕКП, в зв'язку з виключенням попереднього пункту договору в п. 4.1. суперечить, на думку позивача за первісним позовом, здоровому глузду, оскільки НКРЕКП на свій розсуд додає або виключає послуги та роботи, які хоче отримувати виключно за своїм бажанням не узгодивши попередньо з балансоутримувачем можливість, як виключення таких послуг, так і отримання відповідних послуг, наявність у підприємства дозвільної документації на надання таких послуг, наявність трудового ресурсу (штатної одиниці), яка має право здійснювати відповідні роботи, або наявність відповідного договору між позивачем за первісним позовом та відповідним суб'єктом господарювання на надання таких послуг, і як наслідок, самовільно визначає ціну договору в сторону зменшення. При цьому не обґрунтовуючи свої дії та не провівши попереднє узгодження такого зменшення суми договору з балансоутримувачем.

НКРЕКП в редакції п. 4.3. договору (п. 4.2. з редакції НКРЕКП) знов з умов договору виключає таке поняття як "роботи".

Балансоутримувач відповідно до правоустановчих документів являється госпрозрахунковою установою, яка має виконувати грошові зобов'язання, встановлені як чинним законодавством України, так і зобов'язання, які виникли внаслідок укладання відповідних господарських договорів. Невиконання таких зобов'язань, у зв'язку з не оплатою зі сторони НКРЕКП, згідно виставлених рахунків, наданих послуг, тягне нарахування на позивача за первісним позовом відповідних штрафних санкцій та пені, які підлягають сплаті за рахунок власних коштів останнього, так як пунктом 4.3 в редакції НКРЕКП, останнє знімає з себе відповідальність відшкодовувати такі збитки та встановлює собі необмежений строк на їх оплату, так як неможливо проконтролювати та встановити дату надходження коштів на рахунок.

В п. 4.4. договору НКРЕКП знов з умов договору виключає таке поняття як "роботи".

Редакція п. 7.14. договору запропонована позивачем за первісним позовом, перетвореного НКРЕКП в зв'язку з виключенням попереднього пункту договору в п. 7.13. суперечить нормам матеріального і процесуального законодавства, на думку позивача за первісним позовом, оскільки НКРЕКП на свій розсуд включає або виключає послуги та роботи, які виключно за своїм бажанням хоче отримувати, не узгодивши попередньо з балансоутримувачем можливість отримання таких послуг, обсяг їх отримання та їх вартість.

НКРЕКП, пропонуючи редакцію Додатку 1, самовільно зменшує суму договору, не враховуючи при цьому фактичних витрат позивача за первісним позовом на надання відповідних послуг, збільшивши кількість надаваних послуг, а сума податку на додану вартість вирахувана неправильно.

Додаток 2 повинен охоплювати період з січня по листопад 2018 року, так як договір оренди, який укладено НКРЕКП з ФДМ України, чинний по 30.11.2018, в даній частині редакції позивач за первісним позовом погоджується з НКРЕКП. Відповідач за первісним позовом коригуючи на свій розсуд додаток 2 не змінюючи місячну суму витрат позивача за первісним позовом, додає нові послуги, які бажає отримати, при цьому не провівши будь-яких попередніх перемовин, щодо можливості надання таких послуг їх обсяг та їх вартість. Позивач за первісним позовом не має правових підстав надавати відповідні послуги на користь НКРЕКП за власний рахунок.

Додаток 3 повинен охоплювати період з січня по листопад 2018 року, так як договір оренди, який укладено НКРЕКП з ФДМ України, чинний по 30.11.2018, в даній частині редакції позивач за первісним позовом погоджується з НКРЕКП. Щодо розміру відшкодування витрат підприємства згідно запропонованої редакції додатку балансоутримувач не може погодитись, адже обсяг, який пропонується НКРЕКП, не включає в себе всіх витрат позивача за первісним позовом як балансоутримувача будівлі в даному напрямку, а саме НКРЕКП виключає з даного додатку відшкодування податку на нерухоме майно, а відшкодування орендарем плати за користування земельною ділянкою визначається в розмірі без урахування податку на додану вартість, який відповідно до норм чинного законодавства України в обов'язковому порядку нараховується при відшкодуванні витрат позивача за первісним позовом за надані послуги.

Балансоутримувачем на утримання даного нерухомого майна та земельної ділянки під будівлею, в якій розташоване орендоване нежитлове приміщення, а також земельних ділянок, які прилягають до цієї будівлі відповідно до кадастрового плану та грошових оцінок, здійснює податкові витрати. Такі витрати, передбачаються статтею 266 Податкового Кодексу, щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та статтями 269-287 Податкового кодексу, щодо сплати податку на землю. Такі витрати балансоутримувача на утримання будівлі в якій знаходиться орендоване нерухоме майно підтверджується податковими деклараціями, та відповідними підтверджуючими документами про сплату таких податків до Бюджету. Відповідно до вимог статті 270 Податкового Кодексу об'єктами оподаткування земельним податком є об'єкти, які перебувають у власності або користуванні. Відповідно до норм Податкового кодексу плата за землю та плата за нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які справляються у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, а також податку на нерухоме майно, віднесено до місцевих податків, встановлення яких здійснюється органами місцевого самоврядування. Сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві" встановлено відповідні податки та затверджено відповідні положення про такі податки (збори), а саме: Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та Положення про плату за землю.

Нормами Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 28.01.2015 № 58/923), зазначено порядок обрахування та ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в місті Києві. Так, ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Нормами Положення про плату за землю в місті Києві затвердженого рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 28.01.2015 № 58/923) визначено порядок обрахування та ставку податку за користування земельними ділянками. Відповідно до норм Податкового Кодексу та Рішення Київської міської ради ДП "Укркомунобслуговування" не має пільг щодо зменшення або звільнення від такого оподаткування, у зв'язку з чим дані витрати включені до розрахунків вартості послуг по утриманню вищезазначеної будівлі з метою їх відшкодування. Отже, витрати балансоутримувача на утримання будівлі в частині сплати відповідних податків регламентовані виключно рішеннями органів державної влади та місцевого самоврядування та є обов'язковими до виконання та не залежить від волевиявлення позивача за первісним позовом.

Також при виконанні договірних зобов'язань, що виникають на підставі відповідних договорів про відшкодування витрат на утримання будівель, укладених між ДП "Укркомунобслуговування", як балансоутримувачем, та орендарями, відповідно до норм законодавства рахується, що підприємство, надає орендарям відповідні послуги, які в подальшому відшкодовуються орендарями згідно наданих рахунків.

Згідно норм Податкового Кодексу, відшкодування (оплата) будь-яких послуг наданих підприємством при здійсненні господарсько-фінансової діяльності, підлягає також оподаткуванню податком на додану вартість, так як відповідно до норм статті 180 Податкового Кодексу ДП "Укркомунобслуговування" є платником податку на додану вартість, що також підтверджується відповідним свідоцтвом.

На підставі вищезазначених норм нормативно-законодавчих актів України ДП "Укркомунобслуговування" з метою відшкодування понесених витрат при утриманні будівлі, в якій знаходяться орендовані приміщення, розраховує та надає орендарям відповідні рахунки на оплату (відшкодування) таких послуг, в даних розрахунках (рахунках) на розраховану суму витрат, які підлягають відшкодуванню за надані послуги, підприємством нараховується податок на додану вартість, адже як зазначалося вище, будь - які послуги, надані при веденні господарсько-фінансової діяльності підприємства, відповідно до норм чинного законодавства оподатковуються таким податком.

З огляду на те, що між сторонами при укладанні договору, укладення якого є обов'язковим, виник спір та не було досягнуто згоди щодо його істотних умов, позивач за первісним позовом передав такий спір на розгляд господарського суду.

Відповідач за первісним позовом не погоджується з доводами позивача за первісним позовом викладеними вище.

Заперечуючи проти вимог Державного підприємства "Укркомунобслуговування", Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг звернулась із зустрічним позовом.

Так, на думку НКРЕКП відсутні норми матеріального права та відсутні умови в договорі оренди, які зобов'язують відповідача за первісним позовом включати до проекту договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання будівлі такі статті витрат, як відшкодування податків та зборів.

Відповідач за первісним позовом зазначає, що статтями 284 та 286 Господарського кодексу України визначено, що істотною умовою договору оренди є, зокрема, орендна плата, яка є фіксованим платежем, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. При цьому, саме у вартості орендної плати за рухоме/нерухоме майно орендар має здійснювати економічне відшкодування (компенсацію) всіх елементів витрат, пов'язаних з послугами з надання майна в оренду, у тому числі таких складових, як земельний податок, орендна плата за землю, податок на нерухоме майно чи транспортний податок. НКРЕКП має чітко визначений у договорі оренди розмір орендної плати, розрахований відповідно до пункту 10 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами), який становить без ПДВ 1,00 грн за рік.

Оскільки, відповідач за первісним позовом фінансується за рахунок коштів державного бюджету, укладання договору за 2018 рік, з неправомірним включенням до нього відшкодування податків та зборів, на думку останнього, суперечить бюджетному законодавству та призведе до незаконних витрат коштів державного бюджету.

Відповідач за первісним позовом зазначає, що згідно з підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового Кодексу не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема, об'єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, а також організацій, створених ними в установленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету і є неприбутковими. Платниками зазначеного податку є особи, визначені у пункті 266.1 цієї статті Податкового Кодексу. Крім того, підпунктом 2.2 пункту 2 Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в місті Києві, затверджене рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві" в редакції, що діяла на 01.01.2015, визначено, що не є об'єктом оподаткування об'єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, а також організацій, створених ними в установленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету і є неприбутковими (їх спільній власності). Згідно з Бюджетного кодексу України бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими. Так, пунктом 185.1 статті 185 Податкового Кодексу встановлено, що об'єктом оподаткування є, зокрема операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Податкового Кодексу. Враховуючи вказані положення Податкового Кодексу, на думку відповідача за первісним позовом, сплата орендодавцем земельного податку та отримання компенсації від орендаря за понесені витрати зі сплати земельного податку не може розцінюватись як операція з постачання послуг для цілей оподаткування податком на додану вартість. НКРЕКП також зазначає, що не здійснює та не здійснювала операції, які є об'єктом оподаткування відповідно до статті 185 Податкового Кодексу.

Відповідач за первісним позовом також заперечує проти доводів позивача за первісним позовом щодо недотримання ним порядку укладання господарських договорів врегульованого нормами ст. 181 Господарського кодексу України, та зазначає що саме з боку позивача за первісним позовом мала місце відмова укладати проект договору, який є предметом спору у даній справі. Крім того, позивачем за первісним позовом жодного разу не було направлено на адресу відповідача за первісним позовом протоколу розбіжностей щодо проекту договору, направленого відповідачем за первісним позовом листом від 06.03.2018 № 2332/23/7-18.

На думку НКРЕКП, Державне підприємство "Укркомунобслуговування" своїми діями умисно перешкоджає укладенню договору про відшкодування витрат, неправомірно включаючи в суму відшкодування податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та відшкодування земельного податку, тим самим позбавляючи відповідача за первісним позовом можливості виконати свої зобов'язання за договором оренди в частині обов'язку укладення договору відшкодування витрат балансоутримувачу на утримання будівлі.

Предметом первісного позову у даній справі є матеріально - правові вимоги Державного підприємства "Укркомунобслуговування" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про зобов'язання відповідача за первісним позовом в примусовому порядку укласти з позивачем за первісним позовом договір на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна, в редакції ДП "Укркомунобслуговування" за виключенням погоджених позивачем за первісним позовом пунктів відповідно до протоколу розбіжностей, в обсягах відповідно до розрахунків та запланованих витрат в редакції ДП "Укркомунобслуговування" на 2018 рік, відповідно до умов договору оренди № 24 від 12.01.2015 на період з 01.01.2018 по 30.11.2018.

Предметом зустрічного позову у даній справі є матеріально - правові вимоги Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до ДП "Укркомунобслуговування" про зобов'язання відповідача за зустрічним позовом укласти з позивачем за зустрічним позовом договір на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендного майна, в редакції позивача за зустрічним позовом, яка наведена в прохальній частині зустрічної позовної заяви.

Отже сторони не врегулювали розбіжності щодо умов договору на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна і передали розбіжності не розгляд суду.

Судом першої інстанції встановлено, що ключові розбіжності між сторонами у справі виникли щодо питань включення до проекту договору положень щодо відшкодування витрат балансоутримувача на оплату податків та зборів, зокрема, відшкодування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та земельного податку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до статті 649 Цивільного кодексу України розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом. Розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору не на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, можуть бути вирішені судом у випадках, встановлених за домовленістю сторін або законом.

Згідно зі статтею 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Відповідно до загальних умов укладання договорів, що породжують господарські зобов'язання, визначених статтею 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями (ч. 1 ст. 179 ГК України).

Укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування (ч. 3 ст. 179 ГК України).

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема: примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови (ч. 4 ст. 179 ГК України).

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 ГК України).

За приписами статей 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з матеріалів справи, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (відповідач за первісним позовом) є орендарем державного нерухомого майна - нежитлового приміщення, розташованого на третьому, четвертому та п'ятому поверхах загальною площею 1596,4 кв. м по вул. Ділова, 24 у місті Києві, балансоутримувачем якого є позивач за первісним позовом, за договором оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" укладений сторонами договір оренди в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна. Типові договори оренди державного майна розробляє і затверджує Фонд державного майна України, типові договори оренди майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, затверджують відповідно Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування.

Статтею 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності.

Типовий договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, затверджений наказом Фонду державного майна України від 23 серпня 2000 року № 1774.

Згідно з пунктом 5.13 Типового договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності орендар зобов'язаний здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна.

Згідно з п. 3.1. договору оренди орендна плата визначена на підставі пункту 10 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 № 786 (зі змінами), і становить без ПДВ 1 грн за рік.

Згідно з п. 5.10 договору оренди на орендаря покладено обов'язок здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна та протягом 15 робочих днів після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Таким чином, договором оренди передбачено обов'язок орендаря відшкодовувати витрати балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю та обов'язок укласти відповідні договори.

При цьому, примірний договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю також затверджений наказом Фонду від 23 серпня 2000 року № 1774.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, протягом 2015 - 2017 років між позивачем та відповідачем за первісним позовом укладалися договори на відшкодовувати витрат на надання комунальних послуг орендарю на відповідні роки, які були виконані сторонами, а договори на відшкодовування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна укладалися на кожну послугу окремо, при цьому договір на відшкодування витрат на податок на землю та податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки не укладалися.

Водночас, судом першої інстанції встановлено, що з приводу укладання договору на відшкодовування витрат балансоутримувача на відшкодування витрат на податок на землю та податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2015 - 2017 року, між сторонами також існує спір, який перебував на розгляді Господарського суду міста Києва.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2018 у справі №910/4727/18 (станом на дату прийняття рішення у справі №910/5343/18 не набрало законної сили) відмовлено в позові Державного підприємства "Укркомунобслуговування" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про зобов'язання укласти договір. Підставою для відмови у задоволенні відповідних позовних вимог суд визначив суперечність вимогам ч. 3 ст. 653 ЦК України вимог позивача щодо укладання договору на період з 12.01.2015 по 31.12.2017, оскільки позивачем не доведено неможливості звернення до суду з вимогою укласти договір на відшкодування витрат по утриманню майна вчасно виходячи із строків, обумовлених в договорі оренди, а також беручи до уваги невідповідність вимог про укладення договору на минулий час вимогам Цивільного кодексу України.

В 2018 році між сторонами договір на відшкодування витрат балансоутримувача з утримання орендованого майна укладено за згодою сторін не було, водночас позивач за первісним позовом, як балансоутримувач об'єкту оренди, несе витрати на його утримання, зокрема, сплачує земельний податок та податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки та несе інші витрати.

Відповідно до п. 3 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (в редакції чинній на момент укладання договору оренди) до плати за оренду індивідуально визначеного майна не включаються витрати на утримання орендованого майна та плата за послуги, які відповідно до укладених угод зобов'язуються надавати орендарю державне підприємство, організація, господарське товариство, на балансі яких перебуває це майно.

Згідно з п. 10 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (в редакції чинній на момент укладання договору оренди), розмір річної орендної плати за оренду нерухомого майна бюджетними організаціями, які утримуються за рахунок державного бюджету, державними та комунальними закладами охорони здоров'я, які утримуються за рахунок державного та місцевих бюджетів, державними та комунальними телерадіоорганізаціями, редакціями державних і комунальних періодичних видань та періодичних видань, заснованих об'єднаннями громадян, державними науково-дослідними установами, навчальними закладами, трудовими і журналістськими колективами, підприємствами зв'язку, що їх розповсюджують, Товариством Червоного Хреста України та його місцевими організаціями, асоціаціями органів місцевого самоврядування із всеукраїнським статусом, а також інвалідами з метою використання під гаражі для спеціальних засобів пересування становить 1 гривню. Індексація річної орендної плати проводиться один раз на рік на підставі річних індексів інфляції у строки, визначені договором оренди.

Пунктом 11 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (в редакції чинній на момент укладання договору оренди), визначено, що витрати на утримання нерухомого майна, зданого в оренду одночасно кільком підприємствам, організаціям, і прибудинкової території, розподіляються між ними залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної підприємствами, організаціями загальної площі.

Відповідно до п. 1.1. Примірного договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: ___________, ____________________ (надалі - Будівля), загальною площею _______ кв. м, а також утримання прибудинкової території, а Орендар бере участь у витратах Балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій Будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих Балансоутримувачем за цим Договором. Крім пропорційно займаної площі, Договір може передбачати й інші критерії розподілу і оплати спожитих послуг, один з яких обирається за взаємною згодою сторін, а саме: пропорційно кількості користувачів; за кількістю джерел електрообладнання. У разі відсутності лічильників з обліку спожитих послуг окремим споживачем або з інших поважних причин застосовується критерій - пропорційно до займаної площі.

Згідно з п. 2.1.1 Примірного договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Балансоутримувач Будівлі зобов'язується забезпечити виконання всього комплексу робіт, пов'язаних з обслуговуванням та утриманням Будівлі і прибудинкової території, та створення необхідних житлових умов і здійснення господарської діяльності, у тому числі Орендарю і його співробітникам згідно з вимогами чинного законодавства про користування будівлями.

Перелік таких робіт та послуг, порядок та умови їх оплати встановлюються цим Договором.

Розмір плати за обслуговування і ремонт Будівлі, прибудинкової території, утримання допоміжних приміщень Будівлі залежить від складу робіт і послуг, які надаються Балансоутримувачу житлово-експлуатаційними, ремонтно-будівельними організаціями та іншими суб'єктами господарювання, і визначається розрахунком щомісячних платежів (кошторисом витрат) за обслуговування та ремонт Будівлі, комунальні та інші послуги Балансоутримувача.

Пунктом 2.1.3. Примірного договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг передбачено, що Балансоутримувач Будівлі зобов'язується забезпечувати інформування Орендаря про зміни витрат на утримання Будівлі і тарифу на послуги.

Відповідно до статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі. Пунктом 288.2 ст. 288 ПК України визначено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства (п. 288.1 ст. 288 ПК України).

З урахуванням викладеного, сплачувати до бюджету плату за землю повинні суб'єкти плати за землю (платники) - власники земельних ділянок та землекористувачі, в тому числі орендарі земельних ділянок.

Згідно ч. 1 ст. 796 ЦК України одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. У договорі найму сторони можуть визначити розмір земельної ділянки, яка передається наймачеві. Якщо розмір земельної ділянки у договорі не визначений, наймачеві надається право користування усією земельною ділянкою, якою володів наймодавець.

Відповідно до ст. 797 ЦК України плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою.

Таким чином, компенсація земельного податку сплачується орендарем у складі орендної плати або як відшкодування таких витрат орендодавця/балансоутримувача.

Витрати щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбачені п. 266 ПК України та віднесені до місцевих податків, встановлення яких здійснюється органами місцевого самоврядування.

Так, рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві" встановлено відповідні податки та затверджено відповідні положення про такі податки (збори), а саме: Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та Положення про плату за землю.

Відповідно до норм Податкового кодексу України та рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві" позивач за первісним позовом не має пільг щодо зменшення або звільнення від сплати податку на землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Водночас за умовами договору оренди (п. 5.10) відповідач за первісним позовом, як орендар зобов'язаний здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна, в тому числі витрати балансоутримувачва щодо оплати податку за землю та витрати по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Як вбачається із п. 3 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (в редакції чинній на момент укладання договору оренди) до орендної плати за договором оренди не включаються плата за користування орендарем земельною ділянкою та оплата податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно плата за землю та сплата податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки мають бути сплачені, як відшкодування таких витрат балансоутримувача.

Складовою частиною господарської діяльності з нерухомим майном є як придбання власником такого майна певних товарів та отримання низки послуг, пов'язаних з необхідністю утримання такого майна (теплова та електрична енергія, природний газ, послуги з водопостачання, водовідведення, охорони, інших супутніх товарів/послуг тощо (далі - комунальні послуги та енергоносії), сплата податків, пов'язаних з рухомим/нерухомим майном (транспортний податок, земельний податок, орендна плата за землю, податок на нерухоме майно), так і перенесення вартості таких витрат на вартість готової продукції чи послуг, у тому числі і формування з урахуванням таких витрат розміру орендної плати за рухоме/нерухоме майно (в такому випадку перераховані витрати будуть визнані такими, що використані орендодавцем в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності).

З огляду на викладене у вартості орендної плати за рухоме/нерухоме майно орендар має здійснювати економічне відшкодування (компенсацію) всіх елементів витрат, пов'язаних з послугами з надання майна в оренду, у тому числі й таких складових, як земельний податок, орендна плата за землю, податок на нерухоме майно чи транспортний податок.

Позивач за первісним позовом, відповідно до положень ст. 180 Податкового кодексу України є платником податку на додану вартість, відповідно відшкодування (оплата) будь - яких послуг наданих ним при здійсненні господарсько - фінансової діяльності підлягає оподаткуванню податком на додану вартість.

Пунктом 181.5 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу. Постачання послуг - це будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об'єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об'єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності (підпункт 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 Кодексу).

Враховуючи наведені положення чинного законодавства суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що положення пунктів 1.1., 2.1.2., 2.3.1., 2.1.4., 2.2.1, 3.1.3., 3.1.4., 3.2.2., 4.1, 4.2., 4.3., 4.4., 7.14, додатків 1, 2, 3 договору в редакції позивача за первісним позовом відповідають положенням чинного законодавства та умовам договору оренди, укладеного між відповідачем за первісним позовом та третьою особою, відповідно первісні позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача за первісним позовом укласти договір в редакції позивача за первісним позовом щодо зазначених пунктів (в цій частині) є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Також, враховуючи наведені положення чинного законодавства суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що положення п. 1.1., 2.1.2, 2.1.3., 2.1.4., 2.2.1, 3.1.3, 3.1.4., 3.2.2., 4.1., 4.2., 4.3., 4.4., 7.13, додатків 1, 2, 3 договору в редакції відповідача за зустрічним позовом суперечать положенням наведеного законодавства та умова договору оренди, відповідні зустрічні позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача за зустрічним позовом укласти договір в редакції позивача за зустрічним позовом щодо зазначених пунктів (в цій частині) є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Водночас є необґрунтованими вимоги позивача щодо викладення п. 2.2.6., 3.1.2 договору в редакції позивача за первісним позовом, оскільки витрати на касове обслуговування не є витратами на утримання будівлі, і відповідно відповідач за первісним позовом не зобов'язаний відшкодовувати такі витрати.

Доводи позивача за первісним позовом стосовно того, що залишення єдиної оперативно - господарської санкції за договором не в повному обсязі сприятиме захищеності законних прав та інтересів позивача за первісним позовом, відхиляються, як необґрунтовані, оскільки застосування такої санкції, як переведення на попередню оплату не забезпечить останньому захищеності, оскільки і у випадку затримки попередньої оплати балансоутримувач все одно буде здійснювати такі роботи задля безпеки експлуатації будівлі взагалі.

При цьому, вимоги позивача за зустрічним позовом в частині викладення п. 2.2.6 та 3.1.2 договору в його редакції є доведеними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у відповідній частині.

Доводи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг щодо відсутності у нього обов'язку щодо відшкодування податків сплачених балансоутримувачем спростовуються вищевикладеним.

Стосовно доводів сторін щодо дотримання та/або недотримання ними порядку укладення договору визначеного ст. 181 Господарського кодексу України, то відповідні доводи судом не оцінювалися, оскільки спір розглянутий судом по суті, а відповідні доводи не впливають на висновки суду щодо відповідності та/або невідповідності запропонованих редакцій сторін вимогам чинного законодавства.

З огляду на викладене, первісний та зустрічний позов підлягають частковому задоволенню у зазначеному вище співвідношенні.

Щодо поданих ЕКРЕКП 17.01.2019 письмових пояснень про укладення між сторонами договору №77/2018 на відшкодування витрат балансоутримувача на 2018 рік, у редакції відмінній ніж було запропоновано кожною стороною та судом у межах розгляду справи №910/5343/18, судова колегія зазначає, що рішення суду першої інстанції переглядається станом на дату винесення такого рішення. Оскільки сторони уклали договір на відшкодування витрат балансоутримувача вже після прийняття рішення у справі №910/343/18, підстав для його скасування не вбачається.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апелянтом належними та допустимими доказами не доведено суду факту порушення позивачем за первісним позовом його прав або охоронюваних законом інтересів, а, отже, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2018 у справі №910/5343/18 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2018 у справі №910/5343/18 залишено без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2018 у справі №910/5343/18 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/5343/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст.ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст складено: 14.03.2019.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Л.В. Чорна

Ю.Б.Михальська