СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2019 р. Справа № 922/3137/15

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий:ОСОБА_1 (доповідач),
судді:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання: ОСОБА_4
за участю представників:
від позивача:не зявився
від відповідача:не зявився
від виконавчої служби:не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ (вх.№618 Х/3 від 22.02.2019р.)
на ухвалу господарського суду Харківської області
постановлену04.02.2019р. (повний текст підписано 04.02.2019р. у м.Харкові)
за результатами розгляду заяви Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основянському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, м.Харків
провидачу дублікату виконавчого документа
у справі№922/3137/15 (суддя Ольшанченко В.І.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ
доКомунального підприємства "Харківські теплові мережі", м.Харків
простягнення 210546109,76грн.

В С Т А Н О В И В:

Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основянському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, м.Харків, звернувся до господарського суду Харківської області з заявою №9140 від 29.01.2018р. (вх.№2680 від 30.01.2019р.) про видачу дублікату виконавчого документу у справі №922/3137/15 про стягнення з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м.Харків на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ суми 36540,00грн. судових витрат, пов'язаних з розглядом касаційної скарги, у зв'язку з втратою оригіналу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.02.2019р. (повний текст підписано 04.02.2019р.) відмовлено у видачі дублікату наказу господарського суду Харківської області від 07.12.2015р. у справі №922/3137/15. Ухвала мотивована тим, що, всупереч положенням п.п.19.4 п.1 розділу XI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області звернувся із заявою про видачу дублікату виконавчого документу після закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" через господарський суд Харківської області звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Харківської області від 04.02.2019р. у справі №922/3137/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про видачу дублікату наказу.

За твердженнями апелянта, ухвала винесена за наслідками неправильного застосування норм матеріального права. Позиція скаржника ґрунтується на положеннях ч.5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII, відповідно до якої виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. На переконання стягувача, у силу вимог зазначеної норми, строк пред'явлення до виконання наказу господарського суду Харківської області від 07.12.2015р. у справі №922/3137/15 не скінчився, а відтак заява виконавчої служби про видачу дубліката такого наказу є правомірною та підлягає задоволенню.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2019р. у справі №922/3137/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий (суддя-доповідач) Зубченко І.В., судді Стойка О.В., Пушай В.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.02.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Харківської області від 04.02.2019р. та зобовязано учасників справи у строк до 13.03.2019р. включно надати до суду відзиви на апеляційну скаргу з доказами їх надсилання іншим учасникам справи.

Учасники справи своїм правом, наданим ст.263 ГПК України, не скористались, відзивів на апеляційну скаргу не надали.

Після проведення підготовчих дій в порядку ст.267 ГПК України, ухвалою Східного апеляційного господарського суду призначено розгляд справи №922/3137/15 на 20.03.2019р.

У судове засідання 20.03.2019р. представники учасників справи не з'явились та не повідомили суд завчасно при причини неявки у судове засідання повноважних представників. Про дату, час та місце проведення судового засідання у справі повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема, "ОСОБА_1 проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004р. та інші).

Відповідно до ч.2 ст.273 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників учасників справи судом обов'язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст.120, ст.202, ст.270, ч.2 ст.273 ГПК України, визнала за можливе розглянути справу за відсутністю представників учасників справи за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини 1 статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до статті 269 ГПК України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст.ст.222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації не здійснювався, складено протокол.

У судовому засіданні 20.03.2019р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками господарського суду Харківської області з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 20.07.2015р. господарським судом Харківської області винесене рішення (повний текст складено 23.07.2015р.), яким у позові Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" про стягнення 210546109,76грн. відмовлено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №1876-БО купівлі-продажу природного газу від 11.07.2012р. у сумі 105645347,40грн., штраф у сумі 12949621,23грн., пеню за загальний період з 14.10.2012р. по 14.04.2015р. у сумі 13365582,87грн., 3% річних за загальний період з 14.10.2012р. по 14.04.2015р. у сумі 10741612,25грн., інфляційні за загальний період з грудня 2012р. по березень 2015р. у сумі 67749660,66грн. та судовий збір у сумі 73047,27грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.08.2015р. (повний текст складено 01.09.2015р.) рішення господарського суду Харківської області від 20.07.2015р. у справі №922/3137/15 скасовано та прийнято нове, яким у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.11.2015р. скасовано повністю постанову Харківського апеляційного господарського суду від 27.08.2015р., рішення господарського суду Харківської області від 20.07.2015р. залишено без змін. Крім того, названою постановою стягнуто з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 36540,00грн. судових витрат, пов'язаних з розглядом касаційної скарги, та зобов'язано господарський суд Харківської області видати відповідний наказ.

07.12.2015р. на виконання рішення господарського суду Харківської області від 20.07.2015р. та постанови Вищого господарського суду України від 17.11.2015р. судом були видані відповідні накази, зокрема, про стягнення з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 36540,00грн. судових витрат, пов'язаних з розглядом касаційної скарги, який дійсний для пред'явлення до виконання до державної виконавчої служби, фінансових установ або органів, що здійснюють казначейські обслуговування бюджетних коштів, до 18.11.2016р.

З витягу з виконавчого провадження, який доданий до заяви про видачу дублікату виконавчого документу у справі №922/3137/15, вбачається, що виконавчий документ надійшов до державного виконавця 14.03.2016р. та 14.03.2016р. державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п.4 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" (предявлення виконавчого документу не за місцем виконання).

За приписами ст.22 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999р. (у редакції, що діяла на момент видачі наказу), виконавчий документ може бути предявлено до виконання протягом року.

Відповідно до ч.1, 2 ст.23 Закону України "Про виконавче провадження" (у названій редакції), строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

15.12.2017р. набув чинності Закон України від 03.10.2017р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким, зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Згідно з п.п.19.4 п.1 розділу XI Перехідних положень ГПК України (у редакції Закону України №2147VІІІ від 03.10.2017р., чинної з 15.12.2017р.) у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Тобто, обов'язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред'явлення його до виконання.

З огляду на викладені вище норми законодавства та враховуючи обставини справи, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області звернувся із заявою про видачу дублікату виконавчого документу після закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання (при цьому питання про поновлення такого строку не порушувалося), що, у свою чергу, є підставою для відмови у видачі дублікату наказу.

05.10.2016р. набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02.06.2016р., згідно зі статтею 12 якого виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" посилається на ч.5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016р., згідно з якою виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом, тобто протягом трьох років.

Однак, згідно п.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016р., Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-ХIV визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, а саме з 05.10.2016р. Тобто, до дня набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016р. діяли та застосовувались норми Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-ХIV, у тому числі, і в частині строків пред'явлення виконавчих документів до виконання повторно.

Так, ст.58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 09.02.1999р. №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні Конституційного суду України від 05.04.2001р. №3-рп/2001 зазначено, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Цим же рішенням Конституційного суду України встановлено, що закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто, надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Тобто, помилковими є доводи скаржника про можливість застосування до спірних правовідносин приписів Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р., оскільки на момент набрання чинності цим законом, строк пред'явлення наказу господарського суду Харківської області від 07.12.2015р. у справі №922/3137/15 закінчився.

Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016р. не відновлює дію наказів господарських судів, строк пред'явлення яких до виконання сплив до набрання ним чинності. Отже, положення пункту 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016р. не розповсюджують свою дію на виконавчі документи, строк виконання за якими сплив на час набрання чинності зазначеним законодавчим актом. Аналогічна правова позиції викладена у постанові Верховного Суду від 02.05.2018р. у справі №5016/149/2011(17/6).

Протилежні доводи скаржника є помилковими та здійснені внаслідок власного хибного тлумачення вказаних вище норм чинного законодавства, що не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Отже, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, які відповідають матеріалам справи та нормам законодавства, у звязку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається, що за змістом ст.129 ГПК України має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ на ухвалу господарського суду Харківської області від 04.02.2019р. (повний текст підписано 04.02.2019р.) у справі №922/3137/15 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 04.02.2019р. (повний текст підписано 04.02.2019р.) у справі №922/3137/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

У судовому засіданні 20.03.2019р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 21.03.2019р.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Суддя В.І. Пушай

Суддя О.В. Стойка