ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

21.03.2019 м.Дніпро Справа № 908/1049/15-г

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Широбокової Л.П.,

суддів: Орєшкіної Е.В., Подобєда І.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку Публічного акціонерного товариства «Донецький міський молочний завод №2», м. Краматорськ Донецької області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.03.2017 у справі №908/1049/15-г (суддя Азізбекян Т.А.)

за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства “Геркулес”, м. Краматорськ Донецької області

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства “Державний еспортно-імпортний банк України”, м.Київ

до відповідача-2: Публічного акціонерного товариства “Донецький міський молочний завод №2”, м.Краматорськ Донецької області

про визнання відсутнім у Публічного акціонерного товариства “Державний еспортно-імпортний банк України”, м.Київ права вимоги стягнення заборгованості в межах справи №908/1049/15-г,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.03.2017 у справі №908/1049/15-г (суддя Азізбекян Т.А.) повернено без розгляду зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства “Геркулес” про визнання відсутнім у Публічного акціонерного товариства “Державний експортно-імпортний банк України” права вимоги стягнення заборгованості в межах справи № 908/1049/15-г.

01.03.2019 Публічне акціонерне товариство «Донецький міський молочний завод №2» звернулось з апеляційною скаргою до Центрального апеляційного господарського суду, в якій, посилаючись на необґрунтованість ухвали та її невідповідність нормам матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду скасувати, справу передати на розгляд до Господарського суду Запорізької області для прийняття зустрічної позовної заяви. Також просив поновити пропущений процесуальний строк на оскарження ухвали суду.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

У частинах першій та третій статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно п.3 ч.1 ст. 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї ж особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана ухвала від 06.03.2017 переглядалась в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ПрАТ «Геркулес» Донецьким апеляційним господарським судом, про що прийнято постанову від 04.04.2017. Ухвала Господарського суду Запорізької області від 06.03.2017 залишена без змін.

Крім того, ухвала Господарського суду Запорізької області від 06.03.2017 неодноразово оскаржувалася самим апелянтом.

Втім, ухвалами Донецького апеляційного господарського суду від 10.04.2017, 21.08.2017, 08.12.2017 у прийнятті апеляційної скарги ПАТ «Донецький міський молочний завод №2» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.03.2017 у справі №908/1049/15-г було відмовлено на підставі ст. ст. 91, 98, 106 ГПК України ( в редакції, чинній до 15.12.2017) з огляду на те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу, яку вже переглянуто в апеляційному порядку.

01.03.2019 ПАТ «Донецький міський молочний завод №2» знову звертається з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.03.2017.

Тому, у відкритті апеляційного провадження по апеляційній скарзі слід відмовити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 261 ГПК України, оскільки в матеріалах справи №908/1049/15-г є ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Донецький міський молочний завод №2» на оскаржувану ухвалу від 06.03.2017.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Частиною третьою статті 256 ГПК України передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов'язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з приписами п. 13 ч. 1 Перехідних положень ГПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 93 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017) встановлено, що апеляційна скарга подається на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня її оголошення місцевим господарським судом.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, ПАТ «Донецький міський молочний завод №2» звернулось з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.03.2017 до Центрального апеляційного господарського суду 01.03.2019. Отже апеляційна скарга подана скаржником з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження майже на 2 роки.

Апелянтом підстави для поновлення пропущеного процесуального строку в апеляційній скарзі не зазначені.

Отже, поважні причини для поновлення строку за ч.3 ст. 256 ГПК України також відсутні. Судова колегія не встановила особливих та непереборних обставин, які б надавали право на поновлення значно пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Крім того, подана апеляційна скарга не відповідає вимогам, зазначеним у ст. ст. 258, 259 ГПК України, зокрема, апелянтом не надано належних доказів сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги у справі №908/1049/15-г (надана ксерокопія квитанції від 01.07.2016 про сплату судового збору за іншою справою – 908/2769/15); відсутні належні докази надсилання копії апеляційної скарги ПрАТ «Гермес» з урахуванням положень статті 13 Закону України "Про поштовий зв'язок", підпункту 27 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (не наданий фіскальний чек); апеляційна скарга підписана особою, прізвище та посадове становище якої не зазначено; подані до апеляційної скарги докази не відповідають ч. ч. 2, 5 ст. 91 ГПК України (не засвідчені належним чином).

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов'язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 43 ГПК України, залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Суд наголошує на тому, що завданням та основними засадами господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 10, 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Згідно п. 5 ч. 5 ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об'єктивність та неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

З огляду на викладене, поведінка апелянта у виді неодноразового оскарження ухвали суду, яка вже переглянута судом в апеляційному порядку, за умови наявності ухвал суду про відмову у відкритті апеляційного провадження, що виключають відкриття апеляційного провадження скаржника на ту саме ухвалу; невиконання вимог Закону про форму і зміст апеляційної скарги; заявлення необґрунтованого жодними доказами та обставинами клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку свідчить про зловживання скаржником своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду спору по суті.

Враховуючи викладене, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Донецький міський молочний завод №2», м. Краматорськ Донецької області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.03.2017 у справі №908/1049/15-г слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 234, 235, п.3 ч.1, ч.2 ст.261 Господарського процесуального кодексу України, суд –

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Донецький міський молочний завод №2» про поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження ухвали Господарського суду Запорізької області від 06.03.2017 у справі №908/1049/15-г відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Донецький міський молочний завод №2», м. Краматорськ Донецької області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.03.2017 у справі №908/1049/15-г.

Апеляційну скаргу та додані до неї документи повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Подобєд