ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2019 р. Справа№ 910/6996/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Пантелієнка В.О.

Верховця А.А.

за участю секретаря судового засідання Чміль Я.Є.

та представників учасників провадження у даній справі

від апелянта Сабова І.О. довіреність № б/н від 02.01.19;

від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України Ресенчук В.М. довіреність № 2434-03/35 від 29.01.19;

від ПАТ "ЗАВОД ПІВДЕНКАБЕЛЬ" Краюшкін В.В. довіреність № 19-юр від 28.11.18;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Одеського кабельного заводу "Одескабель"

на рішення господарського суду м. Києва від 23.10.2018

у справі № 910/6996/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель"

до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (відповідач-1)

Публічного акціонерного товариства "Одеський кабельний завод "Одескабель" (відповідач-2)

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Одеського кабельного заводу "Одескабель" (відповідач-3)

про визнання патенту недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 23.10.2018 у справі № 910/6996/18 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ "Торговий дім Одеського кабельного заводу "Одескабель" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду м. Києва від 23.10.2018 у справі № 910/6996/18.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права та при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Торговий дім Одеського кабельного заводу "Одескабель" на рішення господарського суду міста Києва від 23.10.2018 у справі № 910/6996/18 та призначено розгляд апеляційної скарги на 06.02.2019.

06.02.2019 через відділ документального забезпечення та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про призначення повторної судової експертизи патентоздатності патенту № 110617, проведення якої апелянт просить доручити Науково-дослідницькому центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України.

06.02.2019 до Північного апеляційного господарського суду від ТОВ "Торговий дім Одеського кабельного заводу "Одескабель" надійшла заява про відвід суддів Доманської М.Л. та Верховця А.А. від участі у розгляді апеляційної скарги у справі № 910/6996/18.

Заява мотивована тим, що 06.02.2019 суддями в колегії: Доманська М.Л., Верховець А.А., Грек Б.М. було винесено постанову у справі №910/12682/17 за апеляційною скаргою ТОВ "Торговий Дім Одеського кабельного заводу "Одескабель" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2018 щодо визнання недійсним патенту України № 110610 від 10.10.2016 на корисну модель "КАБЕЛЬ СИЛОВИЙ НА НАПРУГУ 11 кВ", власником якого є ТОВ "Торговий дім Одеського кабельного заводу "Одескабель". Вказаною постановою апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Одеського кабельного заводу "Одескабель" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2018 у справі № 910/12682/17 без змін.

Оскільки, як зазначає заявник, дві справи № 910/12682/17 та №910/6996/18 ведуться між тими ж самими сторонами (ТОВ "Торговий дім Одеського кабельного заводу "Одескабель", Приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель", Міністерство економічного розвитку і торгівлі України) і майже одним і тим же складом суду, то дані обставини можуть викликати сумнів у неупередженості і об'єктивності суддів Доманської М.Л. та Верховця А.А., оскільки вони приймали участь у справі №910/12682/17 і прямо чи опосередковано можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи № 910/6996/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2019 визнано заяву про відвід суддів Доманської М.Л. та Верховця А.А. від участі у розгляді апеляційної скарги ТОВ "Торговий дім Одеського кабельного заводу "Одескабель" на рішення господарського суду м. Києва від 23.10.2018 у справі № 910/6996/18 необґрунтованою; зупинено апеляційне провадження у справі № 910/6996/18 до вирішення питання про відвід, передано справу для визначення складу суду .

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2019 колегією суддів у складі головуючої судді: Скрипки І.М., суддів: Михальської Ю.Б., Тищенко А.І. відмовлено у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Одеського кабельного заводу "Одескабель" Сабової І.О. про відвід суддів Доманської М.Л. та Верховця А.А. у справі №910/6996/18, матеріали справи №910/6996/18 повернуто колегії суддів у складі: головуючий суддя Доманська М.Л., судді Верховець А.А., Сотніков С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 поновлено апеляційне провадження у справі № 910/6996/18, розгляд апеляційної скарги призначено на 27.02.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2019 було відкладено розгляд справи на 13.03.2019.

У зв'язку з перебуванням судді Сотнікова С.В. у відпустці, згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2019, сформовано склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі № 910/6996/18 у наступному складі: головуючий суддя: Доманська М.Л., судді: Верховець А.А., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2018 апеляційну скаргу прийнято до свого провадження у новому складі суду та призначено розгляд справи на 13.03.2019.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи та заслухавши присутніх у судовому засіданні 13.03.2019 представників сторін, відхилила вищевказане клопотання відповідача-3 про призначення експертизи та апелянтом заявлено усне клопотання про виклик експерта.

Представники позивача та відповідача-1 заперечили проти задоволення клопотання про виклик експерта. Представник апелянта підтримав дане клопотання. Судова колегія відхилила вказане клопотання за необґрунтованості.

Так, з приводу даного клопотання суд зазначає, що за змістом ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Визначений ст. 99 ГПК України порядок призначення судової експертизи за клопотанням учасника справи передбачає таке призначення у разі одночасної наявності декількох умов: необхідності спеціальних знань; наявності висновку експерта, який викликає сумнів щодо його правильності чи відсутність висновку (у разі відсутності цього висновку сторона, яка заявила клопотання, повинна обґрунтувати неможливість подати такий висновок).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 20.06.2018 через відділ діловодства суду було подано висновок експерта № 005-СІВ/18 у сфері інтелектуальної власності від 25.05.2018. Разом з тим, відповідачем-3 у клопотанні про призначення судової експертизи не зазначено, які обґрунтовані сумніви викликає висновок експерта, наданий позивачем, якими доказами підтверджуються такі сумніви, а також не зазначено причин неможливості подання власного висновку експерта щодо питання вказаного ним в клопотанні. Питання щодо виклику експерта в суді першої інстанції не підіймалося зі сторони відповідача-3, вказане клопотання не було належним чином обґрунтоване у суді апеляційної інстанції, як і не надано обґрунтування причин не подання такого клопотання в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 13.03.2019 представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити. Представник Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та представник позивача заперечили проти апеляційної скарги відповідача-3, просили суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване судове рішення залишити без змін. Представник відповідача-2 не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне акціонерне товариство "Завод Південкабель" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Публічного акціонерного товариства "Одеський кабельний завод "Одескабель" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Одеського кабельного заводу "Одескабель" про визнання патенту недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що корисна модель "Кабель силовий" за патентом №UA110617U не відповідає умовам патентоздатності, а саме не є новою, у зв'язку з чим позивач просить суд визнати недійсним патент України №UA110617U на корисну модель "Кабель силовий", власниками якого є Публічне акціонерне товариство "Одеський кабельний завод "Одескабель" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Одеського кабельного заводу "Одескабель".

Оскаржуваним рішенням суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги позивача.

Із вказаним рішенням відповідач-3 не погодився та звернувся з апеляційною скаргою.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалами справи, Приватне акціонерне товариство "Завод Південкабель" (позивач) є власником низки патентів України на винаходи/корисні моделі - кабель силовий, зокрема: патент на винахід № 60285 від 10.12.2018 "Кабель силовий", дата подання заявки 30.07.2003; патент на винахід № 60266 від 10.01.2008 "Кабель силовий екранований і водозахищений", дата подання заявки 30.07.2003; патент на винахід № 60284 від 26.05.2008 "Кабель силовий пожежобезпечний", дата подання заявки 30.07.2003; патент на корисну модель № 75501 від 10.12.2012 "Силовий кабель", дата подання заявки 20.03.2012; патент на корисну модель № 94447 від 10.11.2014 "Силовий кабель", дата подання заявки 10.06.2014; патент на корисну модель № 96616 від 10.02.2015 "Силовий кабель з пластмасовою ізоляцією", дата подання заявки 04.09.2014; патент на корисну модель № 96614 від 10.02.2015 "Кабель силовий з паперовою ізоляцією", дата подання заявки 04.09.2014; патент на корисну модель № 96613 від 10.02.2015 "Кабель силовий", дата подання заявки 04.09.2014; № 122576 від 10.01.2018 "Кабель силовий", дата подання заявки 13.09.2017.

З матеріалів справи вбачається, що 10.10.2016 за наслідками розгляду заявки № u201609076 від 29.08.2016 було видано патент України на корисну модель "Кабель силовий", власниками якого є Публічне акціонерне товариство "Одеський кабельний завод "Одескабель" (відповідач 2) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Одеського кабельного заводу "Одескабель" (відповідач 3).

Виходячи з матеріалів справи, судовою колегією встановлено, що права та інтереси, за захистом яких звернувся позивач, полягають у тому, що наявність спірного патенту впливає на конкурентоздатність відносно позивача.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

Так, наявність у позивача цілої низки патентів на винаходи та корисні моделі - кабель силовий беззаперечно свідчить про наявність у позивача саме охоронюваного законом інтересу щодо питання законності видачі патенту України №UA110617U на корисну модель "Кабель силовий", власниками якого є відповідачі 2 та 3, що пов'язано з тими обставинами, що наявність патенту на корисну модель наділяє його власника/власників відповідним переліком майнових прав інтелектуальної власності, зокрема, право використовувати/дозволяти використання об'єкта інтелектуальної власності, відтак, суд доходить висновку, що позивачем доведено наявність у нього охоронюваного законом інтересу для звернення з даним позовом про визнання недійсним патенту до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Господарського кодексу України відносини, пов'язані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються Господарським кодексом України та іншими законами.

До відносин, пов'язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами (ч. 2 ст. 154 ГК України).

Частиною 1 статті 418 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до ч. 3 ст. 418 ЦК України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об'єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 155 ГК України та ч. 1 ст. 420 ЦК України, зокрема, належать корисні моделі.

Відповідно до ст. 460 ЦК України, корисна модель вважається придатною для набуття права інтелектуальної власності на неї, якщо вона, відповідно до закону, є новою і придатною для промислового використання. Об'єктом корисної моделі може бути продукт (пристрій, речовина тощо) або процес у будь-якій сфері технології.

Набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом. Обсяг правової охорони визначається формулою винаходу, корисної моделі, сукупністю суттєвих ознак промислового зразка. (ст.462 ЦК України).

Згідно з п. 3 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» від 23.12.1993 авторське свідоцтво СРСР чи патент України на винахід може бути визнано недійсним у порядку, встановленому цим Законом, у разі невідповідності винаходу умовам охороноспроможності, визначеним законодавством, що діяло на дату подання заявки.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії патенту України №UA110617U на корисну модель "Кабель силовий", заявку на видачу патенту № u201609076 було подано 29.08.2016.

Таким чином, на дату подання заявки № u201609076 на видачу патенту (29.08.2016) чинною була редакція Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" від 16.10.2012, що залишається чинною на дату розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" в редакції від 16.10.2012, правова охорона надається винаходу (корисній моделі), що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоздатності.

Згідно з ч. 2 ст. 7 "Умови патентоздатності винаходу, корисної моделі" Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" в редакції від 16.10.2012, корисна модель відповідає умовам патентоздатності, якщо вона є новою і промислово придатною.

Винахід (корисна модель) визнається новим, якщо він не є частиною рівня техніки. Об'єкти, що є частиною рівня техніки, для визначення новизни винаходу повинні враховуватися лише окремо. Рівень техніки включає всі відомості, які стали загальнодоступними у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. Рівень техніки включає також зміст будь-якої заявки на видачу в Україні патенту (у тому числі міжнародної заявки, в якій зазначена Україна) у тій редакції, в якій цю заявку було подано спочатку, за умови, що дата її подання (а якщо заявлено пріоритет, то дата пріоритету) передує тій даті, яка зазначена у частині четвертій цієї статті, і що вона була опублікована на цю дату чи після цієї дати. На визнання винаходу (корисної моделі) патентоздатним не впливає розкриття інформації про нього винахідником або особою, яка одержала від винахідника прямо чи опосередковано таку інформацію, протягом 12 місяців до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. При цьому обов'язок доведення обставин розкриття інформації покладається на особу, заінтересовану у застосуванні цієї частини. Винахід (корисна модель) визнається промислово придатним, якщо його може бути використано у промисловості або в іншій сфері діяльності (ч.ч. 3-6,8 ст. 7 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" в редакції від 16.10.2012).

Позивачем у суді першої інстанції до матеріалів справи надано висновок експерта №005-СІВ/18 у сфері інтелектуальної власності від 25.05.2018, складений судовим експертом Стародубовим Ігорем Вадимовичем, відповідно до якого експерт дійшов наступних висновків:

- Корисна модель "Кабель силовий" за патентом України №110617 від 10.10.2016 не відповідала критерію патентоздатності "новизна" на дату подання заявки № u201609076 від 29.08.2016;

- Сукупність суттєвих ознак корисної моделі "Кабель силовий" за патентом України №110617 стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки № u201609076 від 29.08.2016.

За змістом ст. 101 ГПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов'язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

За змістом ст. 98 ГПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім'я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 104 ГПК України).

Оцінюючи висновок експерта №005-СІВ/18 у сфері інтелектуальної власності від 25.05.2018, складений судовим експертом Стародубовим Ігорем Вадимовичем, судова колегія вважає, що зазначений висновок містить відповіді на порушені перед експертом питання, які є обґрунтованими та такими, що узгоджуються з іншими матеріалами справи. У висновку зазначено, що відповідно до вимог частини 5 статті 101 ГПК України експерт обізнаний про відповідальність за завідомо неправдивий висновок за статтею 384 Кримінального кодексу України, а також про те, що висновок експерта підготовлений для подання до Господарського суду міста Києва.

При цьому, щодо доводів апелянта, що цей висновок є неналежним доказом у справі, оскільки висновок містить посилання на ті джерела, які не містять всієї сукупності ідентичних ознак формули, суд зазначає, що така позиція не обґрунтована представником апелянта, який, в свою чергу, не є експертом у сфері інтелектуальної власності, не надав доказів наявності спеціальних знань у даній сфері.

У той же час, висновок експерта №005-СІВ/18 у сфері інтелектуальної власності від 25.05.2018 складений кваліфікованим атестованим судовим експертом Стародубовим Ігорем Вадимовичем - директором Центру судової експертизи та експертних досліджень ДП "Інформаційні судові системи" Державної судової адміністрації, який має науковий ступінь кандидата юридичних наук, вищу технічну (освітньо-кваліфікаційний рівень - магістр), економічну освіту (освітньо-кваліфікаційний рівень - магістр), юридичну (освітньо-кваліфікаційний рівень - магістр) та вищу освіту у сфері інтелектуальної власності (освітньо-кваліфікаційний рівень - магістр), є атестованим судовим експертом з правом проведення експертиз у сфері інтелектуальної власності, у тому числі за спеціальністю 13.3 "Дослідження, пов'язані з винаходами і корисними моделями" (свідоцтво № 1798 від 24.06.2016, видане Центральною експертно-кваліфікаційною комісією, Міністерства юстиції України, термін дії до 24.06.2019). Стаж експертної роботи з 04.04.2006. Робота у сфері інтелектуальної власності з 2005 року.

За таких обставин висновок експерта №005-СІВ/18 у сфері інтелектуальної власності від 25.05.2018 був правомірно прийнятий судом першої інстанції в якості належного та допустимого доказу.

Судова колегія звертає увагу, що апелянтом (відповідачем-3) зі своєї сторони не було надано висновку експерта із висновками, які б відрізнялись від того, що наданий експертом Стародубовим І.В.

Крім того, матеріали справи містять і інші докази, які із іншими обставинами справи оцінювались судом першої інстанції в сукупності відповідно до ст. 86 ГПК України, зокрема, Аналіз патентоспроможності патенту України на корисну модель №110617 "Кабель силовий", затверджений головним інженером-технічним директором ПАТ "Завод Південкабель", у якому вказано про те, що ознаки, наведені у формулі корисної моделі, є властивими абсолютно для всіх силових кабелів з багатодротовими жилами, незалежно від їх виробника і року виготовлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, у в тому числі висновок експерта №005-СІВ/18, який не суперечить іншим доказам у справі, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи позивача про невідповідність корисної моделі "Кабель силовий" за патентом України №110617 від 10.10.2016 умовам патентоздатності, являються обґрунтованими, належним чином підтвердженими відповідними доказами та не спростованими відповідачами. Тому суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги. Що було підтримано в суді апеляційної інстанції позивачем та Міністерством економічного розвитку і торгівлі України.

Міністерство економічного розвитку і торгівлі України забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони прав на корисні моделі і промислові зразки, для чого, зокрема забезпечує опублікування офіційних відомостей про названі об'єкти права інтелектуальної власності.

Згідно з п. 4 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №459, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організує в установленому порядку експертизу об'єктів права інтелектуальної власності, видає патенти на об'єкти права інтелектуальної власності, веде державні реєстри об'єктів права інтелектуальної власності, видає офіційні бюлетені з питань інтелектуальної власності.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення вищевказаних позовних вимог до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про внесення відомостей про визнання недійсним патенту України №110617 від 10.10.2016 до Державного реєстру патентів України і здійснення відповідної публікації в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, відхиляються судовою колегією за необґрунтованістю, оскільки не спростовують обставин, які на підставі належних та допустимих доказів встановлені у даній справі судом першої інстанції.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9.12.1994). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

Враховуючи, що фундаментальних порушень судом апеляційної інстанції не встановлено, судове рішення у справі прийняте з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування немає.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення; рішення суду першої інстанції від 23.10.2018 у даній справі про задоволення позовних вимог слід залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача-3 (апелянта).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Одеського кабельного заводу "Одескабель" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 23.10.2018 у справі № 910/6996/18 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/6996/18 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову Північного апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст постанови підписаний: 18.03.2019.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді В.О. Пантелієнко

А.А. Верховець