ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"20" березня 2019 р. Справа № 903/206/19

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем'як В.М., розглянувши заяву Заступника керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави

про забезпечення позову

за позовом Заступника керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави

до відповідачів -1:Нововолинської міської ради Волинської області, м.Нововолинськ

до відповідача - 2:ОСОБА_2, м.Нововолинськ

про скасування рішення Нововолинської міської ради №4/11 від 24.02.2017р., визнання недійсним договору купівлі-продажу від 04.07.2017р. нерухомого майна та зобов'язання повернути нежитлове приміщення у комунальну власність

Представники сторін не викликались.

Встановив:

Заступник керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся до Господарського суду з позовом до відповідачів: 1) Нововолинської міської ради Волинської області, 2) ОСОБА_2 та просить :

-скасувати рішення Нововолинської міської ради №14/11 від 24.02.2017р. "Про внесення змін до Програми забезпечення оформлення права власності та процесу приватизації об'єктів комунальної власності міста Нововолинська на 2014-2018 роки" в частині включення до переліку об'єктів комунальної власності, що підлягають приватизації у 2017 році нежитлового приміщення площею 51,6 кв.м. за адресою :АДРЕСА_1 шляхом його викупу орендарем.

-визнати недійсним договір купівлі-продажу частини вбудованого нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від 04.07.2017р., який укладено між територіальною громадою міста Нововолинська в особі Нововолинської міської ради та ОСОБА_2;

-зобов'язати ОСОБА_2 повернути частину вбудованого нежитлового приміщення багатоквартирного будинку «літер А-9», площею 51,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 у комунальну власність територіальної громади м. Нововолинська в особі Нововолинської міської ради.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачами недотримано законодавчо визначеної процедури передбаченої Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств", яка передує підписанню договору купівлі-продажу, а тому є підставою для скасування рішення Нововолинської міської ради від 24.02.2017р. №14/11 і визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 04.07.2017р. недійсним і як наслідок - здійснення повернення приміщення у комунальну власність.

Ухвалою господарського суду від 20.03.2019р. відкрито провадження у справі за позовом заступника керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави до відповідачів 1)Нововолинської міської ради Волинської області, 2) ОСОБА_2 про скасування рішення Нововолинської міської ради №4/11 від 24.02.2017р., визнання недійсним договору купівлі-продажу від 04.07.2017р. нерухомого майна та зобов'язання повернути нежитлове приміщення у комунальну власність .

Разом із позовною заявою заступник керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави подав заяву про забезпечення позову за вх.№ 01-60/11/19 від 19.03.2019р. в якій просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірне приміщення загальною площею 51,6 кв.м., що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1 та встановлення заборони на подальше відчуження вказаного нежитлового приміщення ОСОБА_2

В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те що невжиття заходів, щодо накладення арешту на спірне приміщення загальною площею 51,6 кв.м., шо належить ОСОБА_2, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, а тому просить суд прийняти дану заяву до розгляду та задоволити її.

На підтвердження викладених обставин доказів не подав.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення заяви заступника керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або може звернутись.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову. При цьому, обов'язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як вбачається з поданої заяви заявник просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно .

Арешт майна це накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заявляючи необхідність застосування накладення арешту, заявник припускає, що особа, якій належить дане нерухоме майно може відчужити на користь третіх осіб без будь-яких обмежень, в результаті чого буде неможливим виконання рішення суду.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява заступника керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури про забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову та ймовірності утруднення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Твердження заявника про можливе відчуження третім особам нежитлового приміщення ґрунтується лише на припущеннях заявника та власних міркуваннях.

До заяви не додано будь-яких доказів, які б вказували про вчинення ОСОБА_2 будь-яких дій, направлених на реалізацію нерухомого майна.

Крім того, заступник керівника Володимир-Волинської прокуратури в підтвердження обставин викладених у заяві про забезпечення позову не подав жодного доказу крім, квитанції про сплату судового збору за подання вищезазначеної заяви.

За таких обставин, оскільки заявником не доведено належними доказами те, що невжиття, визначених ним заходів, забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заступника керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову заступника керівника Володимир-Волинської прокуратури відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання 20.03.2019р.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В. М. Дем`як