Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/415/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К.,

секретаря судового засідання: Шундрик Т.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Свінціцький А.В. - підприємець;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі за правилами загального позовного провадження справу за позовом Фізичної особи-підприємця Свінціцького Анатолія Володимировича (АДРЕСА_2)

до Індивідуального підприємця Гусакова Максима Сергійовича (АДРЕСА_3)

про стягнення 189264,70 російських рублів (80547,27 грн за курсом НБУ)

Фізична особа - підприємець Свінціцький Анатолій Володимирович звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача 189264,70 російських рублів (еквівалент за курсом НБУ 80547,27 грн) заборгованості за поставлений товар.

Позивач в судовому засіданні вказав, що відповідно до умов договору поставив відповідачу продукцію, за яку підприємець не розрахувався, що стало підставою для звернення до суду.

Відповідач в засідання суду не з'явився, 28.02.2019 від Арбітражного суду Ростовської області поштою надійшла ухвала про виконання доручення іноземного суду від 19.02.2019, в якій зазначено, що явка представника відповідача в судове засідання для вручення індивідуальному підприємцю Гусакову М.С. судових документів у справі №906/415/18 (ухвали про поновлення провадження у справі від 05.12.2018 та ухвали призначення справи до розгляду по суті від 05.12.2018) визнана судом обов'язоковою. Проте відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином відповідно до ст. 123 Арбітражного процесуального кодексу Російської Федерації, про що свідчить поштове відправлення. З огляду на дотримання встановленої законом процедури вручення судових документів, документи вважаються врученими, а доручення Господарського суду Житомирської області - виконаним.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 ГПК України.

Суд дослідив в судовому засіданні документи, а саме: договір №11-07 від 11.07.2017, рахунок-фактуру №1 від 12.07.2017, митну декларацію №UA101080/2017/002111 від 12.07.2017, міжнародну товарно-транспортну накладну №243377, рахунок-фактуру №2 від 14.07.2017, митну декларацію №UA101080/2017/002162 від 17.07.2017, міжнародну товарно-транспортну накладну від 17.07.2017, рахунок-фактуру №3 від 10.08.2017, митну декларацію №UA101080/2017/002585 від 11.08.2017, міжнародну товарно-транспортну накладну №101682.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

1). Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

11.07.2017 між Фізичною особою - підприємцем Свінціцьким А.В. (продацець, позивач) та Індивідуальним підприємцем Гусаковим М. С. (покупець, відповідач) укладено договір поставки №11-07 (а.с. 9), за умовами якого продавець продає, а покупець купує на умовах, викладених у договорі, вироби з природного каменю родовищ України, далі товар (п.1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, загальна сума договору становить 2500000,00 російських рублів.

У п. 2.2 договору передбачено, що ціна за одиницю товару вказується в документах, що супроводжують товар на кожну окрему партію товару з витратами на упаковку та транспортними витратами.

Згідно з п. 2.3 договору, специфікації, ціни і об'єми поставок товару, а також загальна вартість кожної партії зазначається в документах, що супроводжують товар.

Як визначено п. 2.4 договору, покупець здійснює попередню оплату товару за поставлену продукцію шляхом перерахування валюти на валютний рахунок продавця. Поставка товару відбудеться протягом 90 календарних днів з дати списання грошових коштів з рахунку покупця.

За достроковою поставкою товару покупець зобов'язаний здійснити оплату відвантаженого товару не пізніше 90 календарних днів з моменту відправки товару (п.2.5 договору).

Сторони домовилися, що продукція поставляється автомобільним транспортом окремими партіями. Умови поставки вказуються у відвантажувальних документах на окрему партію товару (пункти 3.1, 3.2 договору).

На виконання умов договору ФОП Свінціцький А.В. поставив вироби із граніту та габро на загальну суму 617279,50 російських рублів, що підтверджується митними деклараціями (а.с. 11, 13-14, 18-19), міжнародними товарно-транспортними накладними (а.с. 12, 15-16, 21) та рахунками - фактурами (а.с.10, 17, 20).

Індивідуальний підприємець Гусаков М. С. зобов'язання щодо оплати вартості товару виконав частково, сплативши позивачеві 428014,80 російських рублів (а.с. 23).

Отже, внаслідок невиконання відповідачем свого обов'язку щодо оплати вартості товару, станом на момент звернення з позовом до суду у відповідача наявна заборгованість у розмірі 189264,70 російських рублів (617279,50 - 428014,80), яку ФОП Свінціцький А.В. просить стягнути в позовній заяві.

2). Норми права, які застосував господарський суд.

Варто зазначити, що при укладанні договору №11-07 від 11.07.2017 сторони погодили, що всі спірні питання, які не вдалося вирішити за допомогою переговорів, вирішуються в арбітражному суді країни - місця укладання договору (пункт 6.1 договору).

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Однак сторони при укладання договору не обрали право, що буде застосовуватися під час розгляду спору.

При відсутності угоди сторін про предмет застосування права до договору застосовується право країни, з якою договір найтісніше пов'язаний.

Правом країни, з якою договір найтісніше пов'язаний, вважається (якщо інше не випливає із закону, умов договору або сукупності обставин справи) право країни, де знаходиться місце проживання або основне місце діяльності сторони, яка здійснює виконання, має вирішальне значення для змісту договору.

Згідно з ст. 44 Закону України "Про міжнародне приватне право" у договорах купівлі - продажу найбільш тісний зв'язок має право продавця.

Беручи до уваги викладене, до правовідносин, що виникли на підставі договору №11-07 від 11.07.2017 застосовується законодавство України.

Водночас Закон України "Про міжнародне приватне право" не містить вказівок на можливість вибору сторонами процесуального закону, тобто процедури розгляду справи. Загальноприйнята доктрина міжнародного права виходить з принципу "закону суду". Для іноземних суб'єктів господарської діяльності передбачений національний режим судового процесу для розгляду справ, підвідомчих господарським судам.

Як передбачено ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 ст.193 ГК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання (ч.2 ст.193 ГК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору №11-07 від 11.07.2017, що за змістом та характером взятих зобов'язань є договором поставки.

Стаття 712 ЦК України визначає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Отже, з вказаної норми випливає обов'язок відповідача повністю оплатити товар після його прийняття та прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

3). Оцінка доказів та аргументів, висновок щодо прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Суд з'ясував, що Індивідуальний підприємець Гусаков М.С. не оплатив вартість продукції, поставленої на підставі митної декларації №UA101080/2017/002162 від 17.07.2017, міжнародної товарно-транспортної накладної від 17.07.2017 на суму 189264,70 російських рублів (а.с. 13-16).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, в рахунку-фактурі №2 від 14.07.2017 вказано строк платежу покупцем 90 днів (а.с.17), що узгоджується з пунктом 2.6 договору.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач не виконав передбаченого договором зобов'язання щодо сплати вартості отриманого товару в повному обсязі та у строк, встановлений договором.

Тому, з врахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення з Індивідуального підприємця Гусакова М.С. 189264,70 російських рублів суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному і безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За ч. 1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України).

Враховуючи, що позов задоволено повністю, судовий збір покладається на відповідача в сумі 1762,00 грн, що становить розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру станом на 01.01.2018.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Індивідуального підприємця Гусакова Максима Сергійовича (АДРЕСА_1, основний державний реєстраційний номер індивідуального підприємця НОМЕР_2, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3)

на користь Фізичної особи-підприємця Свінціцького Анатолія Володимировича (АДРЕСА_4, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1).

- 189264,70 російських рублів заборгованості за поставлений товар;

- 1762,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 19.03.19

Суддя Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1- в справу;

2,3- сторонам (рек. з пов)