ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2019 року м. Дніпро Справа № 908/646/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач)

судді Кузнецов В.О., Чус О.В.

секретар Манчік О.О.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1, адвокат;

від відповідача: ОСОБА_2, адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну

скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Широке" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України"

на рішення Господарського суду Запорізької області від 17.12.2018 року (повний текст підписано 27.12.2018 року)

у справі № 908/646/18 (суддя - Дроздова С.С., м. Запоріжжя)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТП "Діком-Агро", м. Пологи Запорізької області

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Широке" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України", с. Широке, Веселівського району Запорізької області

про стягнення 355 008,39 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 17.12.2018 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Дослідне господарство "Широке" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТП "Діком-Агро" 140 249,24 грн. відсотків за користування кредитом, 7 861,80 грн. 3% річних, 24 790,94 грн. індексації суми заборгованості на індекс інфляції та 2 593,80 грн. витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення 3 % річних в сумі 7 861,80 грн. та в цій частині в позові відмовити.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права. Позивач в ході розгляду даної справи, відмовився від заявлених позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 7 861,80 грн., що підтверджено заявою про зменшення позовних вимог від 26.06.2018 року. Заява про збільшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача нарахованих 3 % річних в сумі 7861, 80 грн. під час подальшого розгляду справи по суті позивачем не подавалась та в матеріалах справи відсутня.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Позивач не скористався наданими йому процесуальними правами та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду судового рішення.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.02.2019 року відкрито апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 05.03.2019 року.

В судовому засіданні 05.03.2019 року оголошено перерву до 11.03.2019 року.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник відповідача надав пояснення в обґрунтування доводів апеляційної скарги, а представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

20.04.2015 року між ТОВ "ТП "Діком-Агро" (надалі - постачальник) та Державним підприємством "Дослідне господарство "Ізвєстія" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України", яке змінило назву на Державне підприємство "Дослідне господарство "Широке" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" (надалі - покупець) було укладено договір поставки товару № Н-01/04 (надалі - договір).

Постачальник зобов'язався передати (поставити) у власність покупця товар (насіння), а покупець зобов'язався прийняти та своєчасно оплатити товар по цінам, в кількості і асортименті визначених умовами даного договору, на загальну суму до 1 000 000,00 грн. (пункт 1.1 договору).

Найменування (асортимент) товару, кількість, дата поставки товару наведені в специфікаціях до договору або накладних, які є невід'ємними додатками до даного договору (пункт 1.2 договору).

Умовами пункту 1.1 специфікації сторони погодили, що розрахунки за замовлену та отриману партію товару здійснюються з відстрочкою остаточного розрахунку на умовах товарного кредиту. Оплату поставленого товару, що складає 295 640,00 грн. покупець зобов'язаний здійснити не пізніше 01.09.2015 року та має право достроково оплатити отриманий товар. Датою оплати товару вважається дата зарахування грошових коштів, сплачених покупцем, на поточний рахунок постачальника.

Поставлений покупцю товар на умовах його оплати з відстроченням або розстроченням платежу (тобто з оплатою його після поставки), сторони вважають товаром, що поставлений покупцю на умовах товарного кредиту. Розмір товарного кредиту становить вартість отриманого та неоплаченого покупцем товару зазначеного в специфікації (пункт 4.1 договору).

Товарний кредит з відстрочкою платежу по даному договору надається на умовах сплати 0,1 відсотка за кожен день за користування товарним кредитом, якщо інший розмір процентів не встановлений умовами оплати товару по специфікації до договору (пункт 4.2 договору).

У разі порушення строків оплати отриманого товару, з дати виникнення заборгованості відсотки по товарному кредиту, передбачені пунктом 4.2 даного договору, нараховуються та сплачуються в подвійному розмірі (пункт 4.3 договору).

Нарахування процентів по договору здійснюється на суму товарного кредиту, тобто на суму вартості товару, що передавався на умовах товарного кредиту (неоплачений товар), за період з моменту фактичного відвантаження товару до моменту сплати покупцем суми вартості товару, отриманого на умовах товарного кредиту. Період нарахування процентів починається з дня фактичного надання товарного кредиту в перший період, а в наступному з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Момент фактичного відвантаження товару - дата вказана у видатковій накладній (пункт 4.4 договору).

При розрахунку процентів, день надання та погашення товарного кредиту вважається як один день, при цьому день надання товарного кредиту включається до розрахунку, а день погашення не включається. При розрахунку процентів кількість днів в місяці приймається за фактичну кількість днів, а в році 365. У випадку прострочення погашення товарного кредиту, проценти нараховуються на суму заборгованості за товарним кредитом і за весь період прострочення, до моменту погашення товарного кредиту. Моментом погашення вважається дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (пункт 4.5 договору).

Сплата нарахованих процентів здійснюється покупцем у строк, визначений у специфікації, як дата сплати останнього чергового платежу. Проценти, нараховані за період заборгованості оплати отриманого товару, сплачуються не пізніше 10 дня наступного місяця (пункт 4.6 договору).

За порушення умов даного договору винна сторона відшкодовує спричинені цим збитки у порядку передбаченому чинним законодавством (пункт 6.1 договору).

У разі порушення термінів оплати поставленого товару та процентів за користування товарним кредитом, визначених умовами даного договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної діючої на момент існування заборгованості ставки НБУ (пункт 6.2 договору).

При простроченні оплати за поставлений товар та процентів за користування товарним кредитом, по термінах визначених умовами даного договору, більш ніж на 10 днів, покупець сплачує постачальнику неустойку у вигляді штрафу у розмірі 20 відсотків від суми заборгованості з указаним терміном (пункт 6.4 договору).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань за договором не обмежується шістьма місяцями, а здійснюється до моменту їх фактичного виконання (виключення з частини 6 статті 232 Господарського кодексу України), а строк позовної давності до вимог про стягнення штрафних санкцій (неустойки) за такими зобов'язаннями сторонами згідно із статтею 259 Цивільного кодексу України збільшується до 3 років (пункт 6.6 договору).

Договір набирає сили з моменту підписання обома сторонами і діє до 31.12.2015 року, а в частині розрахунків, нарахування процентів та відповідальності - до повного виконання покупцем своїх зобов'язань за договором (пункт 9.1 договору).

На виконання умов договору та специфікації № 1 від 22.04.2015 року позивач за видатковою накладною № РН-0000004 від 24.04.2015 року поставив відповідачу замовлену партію насіння, а саме:

- насіння соняшника "Макстор" в кількості 20 мішків, загальною вартістю 68 840,00 грн. без ПДВ;

- насіння кукурудзи "Престиж" в кількості 90 мішків, загальною вартістю 226 800,00 грн. без ПДВ.

Загальна вартість замовленої партії насіння склала 295 640,00 грн.

Вказаний товар було прийнято відповідачем на підставі довіреності № 90 від 24.04.2015 року.

Відповідач оплату отриманої партії насіння в розмірі 295 640,00 грн. здійснив з порушенням встановлених договором строків, а саме: 28.04.2015 року - 10 000,00 грн., 18.07.2016 року - 201 000,00 грн., 23.08.2016 року - 24 640,00 грн., 06.09.2016 року - 20 000,00 грн., 15.09.2016 року - 40 000,00 грн.

Таким чином, поставлена партія насіння оплачена відповідачем в повному обсязі 15.09.2016 року, тобто з порушенням визначеного сторонами строку на 379 днів.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача із даним позовом, в якому позивач просив стягнути з відповідача 355 008,39 грн., з яких 227 579,96 грн. - відсотки за користування товарним кредитом, 94 723,36 грн. - пеня, 7 861,80 грн. - 3 % річних, 24 843,27 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.04.2018 року (суддя Корсун В.Л.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 22.05.2018 року.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 22.05.2018 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів (до 26.07.2018 року) включно.

12.07.2018 року до Господарського суду Запорізької області від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог від 26.06.2018 року № 26/06, відповідно до якої позивач заявив про відмову від заявлених до відповідача вимог про стягнення нарахованих 3 % річних в сумі 7 861,80 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.07.2018 року провадження у справі зупинено до 15.08.2018 року для проведення процедури мирного врегулювання спору та запропоновано представникам сторін прибути до суду 15.08.2018 року.

15.08.2018 року представники сторін надали суду спільну заяву від 15.08.2018 року про припинення врегулювання спору за участю судді у зв'язку з недосягненням домовленості між сторонами.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.08.2018 року поновлено провадження у справі, припинено процедуру врегулювання спору за участю судді, справу передано на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.08.2018 року (суддя Дроздова С.С.) справу прийнято до свого провадження.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.10.2018 року строк підготовчого засідання продовжено на 30 днів.

19.11.2018 року до Господарського суду Запорізької області від представника позивача надійшла заява № 15/11 від 15.11.2018 року про зменшення позовних вимог, в якому останній просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 172 954,31 грн., а саме: 140 249,24 грн. - відсотки за користування товарним кредитом за період з 25.04.2015 року по 01.03.2016 року, 7 861,80 грн. - 3 % річних за період з 01.09.2015 року по 14.09.2016 року, 24 843,27 грн. - індексація суми заборгованості на індекс інфляції за період з 01.09.2015 року по 14.09.2016 року. Заяву про зменшення позовних вимог від 26.06.2018 року № 26/06, подану до суду 12.07.2018 року представник позивача просив суд вважати як помилково подану та не розглядати.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 19.11.2018 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті на 17.12.2018 року.

Розглянувши позовні вимоги, місцевий господарський суд задовольнив їх частково. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що поставлена партія насіння оплачена відповідачем 15.06.2016 року, тобто з порушенням визначеного сторонами строку на 379 днів. Внаслідок чого у відповідача виникли зобов'язання сплатити позивачу суму 172 954,31 грн., що складається з 140 249,24 грн. відсотків за користування товарним кредитом за період з 25.04.2015 року по 01.03.2016 року, 7 861,80 грн. - 3 % річних за період з 01.09.2015 року по 14.09.2016 року, 24 843,27 грн. - індексації суми заборгованості на індекс інфляції за період з 01.09.2015 року по 14.09.2016 року. Враховуючи встановлений факт прострочення відповідачем виконання грошових зобов'язань, вимоги про стягнення з нього відсотків за користування товарним кредитом та 3 % річних заявлені позивачем обґрунтовано. Перевіривши розрахунок індексації суми заборгованості судом встановлено, що розрахунок здійснено позивачем не вірно, вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 24 790,94 грн. В решті вимог щодо стягнення 52,33 грн. індексації суми заборгованості на індекс інфляції суд відмовив.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Як вбачається із змісту апеляційної скарги, рішення місцевого господарського суду оскаржується відповідачем в частині стягнення 3 % річних в сумі 7 861,80 грн. В іншій частині рішення господарського суду не оскаржується.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 265 Господарського кодексу України).

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання зобов'язання).

Згідно положень статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що вказані вимоги на суму 7 861,80 грн. заявлені позивачем обґрунтовано.

Посилання відповідача на те, що позивач заявою від 26.06.2018 року відмовився від заявлених позовних вимог до відповідача про стягнення нарахованих 3 % річних в сумі 7 861,80 грн. спростовується матеріалами справи.

Відповідно до частини 1 статті 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

12.07.2018 року до місцевого господарського суду позивачем була подана заява від 26.06.2018 року № 26/06, згідно з якою позивач відмовився від позовних вимог про стягнення нарахованих 3 % річних на суму 7 861,80 грн.

Матеріали справи свідчать, що судом першої інстанції не вирішувалось питання щодо закриття провадження у справі щодо стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 7 861,80 грн., як передбачено частиною 3 статті 191 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в заяві № 15/11 від 15.11.2018 року про зменшення позовних вимог зазначив, що заяву про зменшення позовних вимог від 26.06.2018 року № 26/06, подану до суду 12.07.2018 року слід вважати такою, що помилково подана та не розглядати.

За наведених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про стягнення з відповідача 3 % річних за період з 01.09.2015 року по 14.09.2016 року в сумі 7 861,80 грн.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи, що апеляційна скарга не містить інших доводів щодо порушення чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, а доводи, наведені в апеляційній скарзі відхилені судом апеляційної інстанції з підстав, зазначених вище, колегія суддів дійшла висновку, що звертаючись із апеляційною скаргою, відповідач не довів наявність підстав для скасування чи зміни судового рішення в оскаржуваній частині.

За наведених обставин, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині має бути залишено без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 275-282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Широке" Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 17.12.2018 року у справі № 908/646/18 в частині стягнення 3 % річних в сумі 7 861,80 грн. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 13.03.2019 року.

Головуючий суддя _________________ І.О. Вечірко

Суддя _________________ В.О. Кузнецов

Суддя _________________ О.В. Чус