СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2019 р. Справа № 905/1456/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Шило А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Українсько - Німецького Товариства з обмеженою відповідальністю "Рефавтотранс" (вх. №163 Д/1-42) на рішення Господарського суду Донецької області від 03.12.2018 у справі № 905/1456/18 (м. Харків, суддя Величко Н.В., повний текст підписано 13.12.2018),

за позовом: Українсько - Німецького Товариства з обмеженою відповідальністю "Рефавтотранс" (ЛТД) (ідентифікаційний код 25590882, адреса: 03040, м.Київ, вул.Стельмаха, б.10 - а),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Донагрохім" (ідентифікаційний код 36731172, адреса: 84404, Донецька область, м.Красний Лиман, вул.Крупська, б.3 кв.3),

про: стягнення 296191,59 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

Українсько - Німецьке Товариство з обмеженою відповідальністю "Рефавтотранс" (ЛТД) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Донагрохім" суми 296191,59 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № 06/04/2018 від 06.04.2018 на перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні та по території України та Договору-заявки, а саме щодо митного оформлення вантажу, подальшим ухиленням від усунення недоліків та прийняття вантажу, внаслідок чого позивачу завдано збитків у вигляді додаткових витрат на загальну суму 6 390 грн, що складаються з витрат на офіційний переклад документів - 504,00 грн, витрати на послуги митного терміналу Донецької митниці - 4900,00 грн, витрати на закупівлю страхових книжок Ай-Карнет - 986,90 грн, витрати на перевезення вантажу по маршруту Коркільруа (Франція) - Дорохуск (Польща) 56337,76 грн; витрати на перевезення вантажу Дорохуск (Польща) - Маріуполь (Україна) у розмірі 41236,80 грн. Крім того, на підставі п.9.2 та п.9.8 договору № 06/04/2018 від 6.04.2018 відповідачу нараховано штраф за понаднормативний простой транспортного засобу на загальну суму 289801,59 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 03.12.2018 у справі №905/1456/18 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Донагрохім" (, адреса: 84404, Донецька область, м.Красний Лиман, вул.Крупська, б.3 кв.3) на користь Українсько - Німецького Товариства з обмеженою відповідальністю "Рефавтотранс" (ЛТД) (, адреса: 03040, м.Київ, вул.Стельмаха, б.10 - а) збитків та штрафу на загальну суму 26265,72 грн, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 393,99 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Здійснюючи розгляд спору місцевий господарський суд дійшов висновку, що саме неналежне виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № 06/04/2018 від 06.04.2018 на перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні та по території України та Договору-заявки, а саме щодо митного оформлення вантажу, ухиленням від усунення недоліків та прийняття вантажу, зумовило необхідність зворотного повернення перевізника на територію України та спричинило необхідність сплати ним заявлених додаткових витрат. За таких обставин суд погодився з позицією Українсько - Німецького Товариства з обмеженою відповідальністю "Рефавтотранс", що визначені позивачем суми підпадають під визначення збитків, однак дійшов висновку про недоведеність належними доказами розміру збитків за перевезення вантажу по маршруту Коркільруа (Франція) - Дорохуск (Польща); за перевезення вантажу Дорохуск (Польща) - Маріуполь (Україна), у зв'язку з чим відмовив в задоволенні позову в даній частині. Одночасно суд дійшов висновку про відсутність належних доказів, що підтверджують простій транспортного засобу на території Франції та Польщі та прикордонного пропуску Дорохуск (Польща).

Позивач з вказаним рішенням суду не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтуванні апеляційної скарги наголошує, що саме неналежне виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № 06/04/2018 від 06.04.2018 зумовило необхідність повернення перевізника разом з вантажем на територію України, а відтак, і необхідність понесення додаткових витрат, у т.ч. на перевезення вантажу по маршруту Коркільруа (Франція) - Дорохуск (Польща) 56337,76 грн; витрати на перевезення вантажу Дорохуск (Польща) - Маріуполь (Україна) у розмірі 41236,80 грн. Апелянтом вказується про належне документальне підтвердження даних сум витрат, оскільки останні розраховані на підставі обумовленої сторонами в договорі вартості перевезення за 1 км маршруту. Одночасно не погоджується позивач з висновком суду першої інстанції в частині відмови у стягненні штрафу за понаднормативний простій транспортного засобу на території Франції,Польщі, прикордонного пропуску Дорохуск (Польща), та вказує про належне підтвердження матеріалами справи даного факту, зокрема письмовими поясненнями водія та відповіддю Волинської митниці Державної фіскальної служби України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.01.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Українсько - Німецького Товариства з обмеженою відповідальністю "Рефавтотранс" на рішення Господарського суду Донецької області від 03.12.2018 у справі №905/1456/18; призначено справу до розгляду на 13.02.2019 о 10:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду.

У судове засідання, яке відбулось 13.02.2019, з'явились належні представники сторін.

В ході проведення судового засідання було оголошено перерву в розгляді апеляційної скарги до 13.03.2019.

У судове засідання, яке відбулось 13.03.2019, з'явились належні представники сторін, які підтримали свої правові позиції.

На початку судового засідання представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Донагрохім" заявлено клопотання про поновлення процесуального строку для подачі доказів (вх.№1546 від 12.02.2019), зокрема електронного листа відповіді Компанії "ВІТЕКС" про обставину невидачі ними Сертифікату від 11.06.2018.

Частина 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскільки матеріалами справи підтверджується, що електронний лист відповідь Компанії "ВІТЕКС" було надано на запит відповідача від 04.09.2018 тільки 04.02.2019, що свідчить про намагання сторони у його отриманні в ході розгляду спору у суді першої інстанції, та його отримання лише на стадії апеляційного перегляду, колегія суддів визнає аргументованою з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Донагрохім" неможливість його подачі у суд першої інстанції і поновлює процесуальний строк для подачі даного доказу.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що рішення Господарського суду Донецької області від 03.12.2018 у справі №905/1456/18 не відповідає вимогам законодавства з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 06.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Донагрохім" (далі - замовник, відповідач) та Українсько - Німецького Товариства з обмеженою відповідальністю "Рефавтотранс" (далі - перевізник, позивач) укладено договір №06/04/2018 на перевезення у міжнародному автомобільному сполученні та по території України (Том 2, а.с.10).

Частиною першою статті 929 Цивільного кодексу України, частиною першою статті 316 Господарського кодексу України та частиною першою статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" встановлено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Абзацом другим частини першої статті 929 Цивільного кодексу України та абзацом другим частини першої статті 316 Господарського кодексу України передбачено, що договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актам (частина 3 статті 929 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" клієнт зобов'язаний своєчасно надати експедитору повну, точну і достовірну інформацію щодо найменування, кількості, якості та інших характеристик вантажу, його властивостей, умов його перевезення, іншу інформацію, необхідну для виконання експедитором своїх обов'язків за договором транспортного експедирування, а також документи, що стосуються вантажу, які потрібні для здійснення митного, санітарного та інших видів державного контролю і нагляду, забезпечення безпечних умов перевезення вантажу. Клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування. Договором транспортного експедирування можуть бути передбачені й інші обов'язки клієнта.

Згідно з положеннями статті 908 Цивільного кодексу України перевезення, зокрема, вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Цивільного кодексу України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частини першої статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункта призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Предметом договору є порядок взаємовідносин, що виникають при організації та виконанні перевезень вантажів автомобільним транспортом по Україні та за її межами, і розрахунках за ці перевезення між перевізником, з одного боку, і експедитором з іншого боку. Замовник виступає за дорученням від імені та за рахунок резидента або нерезидента України. Замовник доручає, а перевізник приймає на себе зобов'язання протягом терміну дії договору здійснювати від імені замовника і за рахунок замовника перевезення вантажів. При виконанні зобов'язань за договором перевізник не має право вступати в договірні відносини з третіми особами (п.п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4. договору).

Відповідно до п. 2.2. договору взаємовідносини замовника і перевізника ґрунтується на положеннях Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (КДПВ) і протоколу до Конвенції КДПВ від 05.07.1978. У випадку незастосування Конвенції КДПВ сторони керуються положеннями цього договору і законодавством України.

Замовник напередодні дати завантаження але не менше ніж за 24 години, направляє (можливо по факсу) перевізнику в довільній формі заявку на перевезення (далі- заявка), завірену печаткою Експедитора з зазначенням необхідних даних для здійснення перевезення (маршрут, кількість автомобілів, найменування вантажу, вага, об'єм, дата і час завантаження, адреса завантаження і вивантаження, митне оформлення, фірма відправника та одержувача, контактні особи та контактні телефони осіб відповідальних за навантаження і вивантаження, прикордонний, термін доставки, вартість послуг (ставка фрахту), умови та терміни оплати). Перевізник направляє замовника підтверджену своєю печаткою заявку (можливо по факсу), що свідчить про прийняття умов заявки (п.п. 3.1., 3.2. договору).

В межах п.п. 4.1., 4.2., 4.3. договору передбачено, що замовник приймає на себе наступні зобов'язання: забезпечити навантаження і митну обробку автомобіля і вантажу при виконанні міжнародного перевезення на протязі 48 годин з моменту подачі автомобіля під завантаження, вивантаження і митну обробку протягом 48 годин з моменту прибуття автомобіля під вивантаження (не включаючи вихідні та святкові дня, якщо автомобіль прийшов менш ніж за 24 годин до них), якщо інше не обумовлено в заявці. При необхідності письмово інформувати перевізника про час прибуття транспортного засобу під завантаження, закінчення завантажувальних (розвантажувальних) робіт, часу виїзду автомобіля по маршруту та інші особливості та обставини, які виникли, або можуть виникнути в ході виконання умов договору. Забезпечити належне оформлення та надання перевізнику (при необхідності) товарно-транспортних накладних, митних та інших супровідних документів необхідних для безперешкодного проїзду автомобіля через державні кордони.

У п. 5.1., 5.2., 5.4., 5.5. перевізник бере на себе наступні зобов'язання: забезпечити подачу транспортних засобів під навантаження в узгодженні сторонами терміни, в технічно справному стані, транспортні засоби повинні бути забезпечені всіма документами, необхідними для виконання перевезення. Перевізник приймає від відправника вантаж за масою та кількістю місць. Обумовлених у заявці, своєчасно доставляє відправлений вантаж під пломбою в пункт призначення і здає за масою та кількістю місць вантажоодержувачу. Перевізник не несе відповідальності за внутрітарну недостачу вантажів, прийнятих і зданих у справній тарі при непошкоджених митних пломбах. Інформувати замовника про вимушені затримки транспортних засобів в дорозі, аварії та інших непередбачених обставин, що перешкоджають своєчасній доставці вантажів і необхідні дії для подальшого проходження вантажу.

Відповідно до п. 9.2. договору, замовник несе відповідальність за кожну повну добу простою транспортного засобу під завантаженням і розвантаженням понад строки, встановлені у статті 4 пункт 4.1. цього договору, якщо інше не обумовлено в заявці.

Штраф за понаднормативні простої оплачуються з розрахунку 100 Євро у перерахунку в національну валюту за офіційним курсом НБУ на день вивантаження на території Європейських держав і 50 Євро у перерахунку в національну валюту за офіційним курсом НБУ на день вивантаження на території України, якщо інше не обумовлено в заявці.

Згідно з п. 10.1. претензії та суперечки, які стосуються виконання цього договору будуть вирішуватися сторонами шляхом переговорів і консультацій.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання і діє до 31 грудня і може бути розірваний на вимогу однієї із сторін у відповідності до вимог чинного законодавства, тільки після повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 12.1. договору).

На виконання умов договору №06/04/2018 від 06.04.2018 було оформлено договір - заявку №1 від 06.04.2018, відповідно до якої перевізник від свого імені зобов'язується за дорученням та за рахунок замовника надати власні транспортні засоби або укладати договори з третіми особами (виконавцями) для організації перевезення вантажів, а також проводити повний розрахунок з виконавцями з коштів отриманих від замовника, на погоджених умовах(Том 2, а.с.14):

Маршрут: Дніпро - Новомосковськ - Коркільруа (Франція);

Дата завантаження: 10.04.2018;

Адреса завантаження: згідно вказівкам замовника; відправник: ТОВ "Донагрохім"; відповідальна особа відправника вантажу, вага розміри місць, загальний обсяг: масло кам'яновугільне для просочення деревини класу ADR 3 (далі - вантаж) у еврокубах, загальна вага 22000 кг;

Митний перехід: Дорохуск -Ягодин; адреса розмитнення: згідно СМR;

Термін доставки: 20.04.2018; адреса розвантаження: згідно СМR;

В межах п. 3.1, 3.2. договору - заявки №1 від 06.04.2018 узгоджено, що перевізник надає для перевезення автомобіль (у т.ч. причіп/напівпричім) у належному стані, що задовольняє вимоги для перевезення зазначеного даною заявкою вантажу. Сторони установили, що нормативний простій автомобіля (у тому числі під навантаження/вивантаження, замитнення/розмитнення) складає 48+72 годин, якщо автомобіль прибув у місця завантаження/вивантаження, замитнення/розмитнення більше ніж за 24 годин до останнього дня.

Як вбачається з матеріалів справи, для здійснення міжнародного перевезення у період з 11.04.2018 по 26.04.2018, позивачем було здійснено перевезення вантажу на підставі рахунка - фактури №01/exp/18/INVOICE від 11.04.2018 та міжнародної товарної - транспортної накладної CMR №299619 від 11.04.2018 (Том 2 а.с. 15, 16).

В зазначеній міжнародній товарно-транспортній накладній CMR №299619 від 11.04.2018 в графах 6, 7, 9, 11 було зазначено знаки та номер автомобіля, що здійснює перевезення, кількість місць, найменування вантажу, вагу брутто; графа 18 містить зауваження та застереження перевізника - ЕМД № UA000675.

Графи 13, 14 міжнародної товарно-транспортної накладної CMR №299619 від 11.04.2018 містять вказівку відправника, а саме UN2810 ADR 3 (6.1) PG1, перевезення здійснюється на умовах CPT Corquilleroy.France/г.Коркильруа. Франция.

Колегією суддів встановлено, що транспортний засіб позивача разом з вантажем перетинув митний контроль Волинської митниці ДФС 20.04.2018 та прибув в зону митного контролю Франції 26.04.2018, про, що свідчать відповідні відмітки на міжнародній товарно-транспортній накладній CMR №299619 та штамп на декларації Т1 (Том 2, а.с.16-18).

При розмитненні вантажу на території Франції, з'ясувалось, що він не може бути розмитнений, про що французькою митницею в декларації Т1 зроблено запис, а саме: пломбу зірвано митним управління та замінено на АХ316А; в прийомі товару відмовлено у місці призначення; повернуто до початкового експедиційного офісу для повторного початкового транзиту та розвантаження.

Як стверджує позивач, оскільки відповідачем не було вирішено питання митного оформлення вантажу у митному органі Франції, що унеможливило його передачу вантажоотримувачу, ним було прийнято рішення повернути вантаж на територію Україну замовникові.

Матеріали справи містять спільну заяву від 13.07.2018, підписану та скріплену печатками Українсько-Німецького ТОВ "Рефавтотранс" (ЛТД), ТОВ "Гранд Терра Інвест" та ТОВ "Донагрохім" про те, що Українсько-Німецьке ТОВ "Рефавтотранс" (ЛТД) автомобілем НОМЕР_1 / НОМЕР_2, водій ОСОБА_2, доставлено повернутий вантаж в зону дії Донецької ДФС на митний термінал ТОВ "Гранд Терра Інвест" 01.07.2017. Вантаж "Дестилят кам'яновугільної смоли" 20 контейнерів, вага брутто 23400 кг, який передано на території ТОВ "Гранд Терра Інвест" в цілісності, згідно супровідних документів. (Том 2, а.с.22).

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором №06/04/2018 на перевезення у міжнародному автомобільному сполученні та по території України від 06.04.2018 відповідно до п. 9.2. договору №06/04/2018 від 06.04.2018, позивачем, як перевізником, пред'явлено до стягнення з відповідача, як замовника, у судовому порядку додаткові витрати (збитки) на загальну суму 103965,46 грн, які складаються з:

1)витрат на офіційний переклад документів - 504,00 грн.;

2)витрат на послуги митного терміналу Донецької митниці - 4900,00 грн;

3)витрат на Ай-Карнет - 986,90 грн.

4)витрат на перевезення вантажу по маршруту Коркільруа (Франція) - Дорохуск (Польща) 56337,76 грн.;

5)витрат на перевезення вантажу Дорохуск (Польща) - Маріуполь (Україна) у розмірі 41236,80 грн.

Крім того, позивачем було нараховано штраф на загальну суму 192226,13 грн:

1)за простій транспортного засобу на території Франції та Польщі 8 діб;

2)за простій транспортного засобу у Дорохуск (Польща) з 04.05.2018 по 22.06.2018;

3)за простій транспортного засобу на Донецькій митниці в м. Маріуполь з 01.07.2018 по 13.07.2018;

Нормами статті 623 Цивільного кодексу України та статті 224 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин, у разі порушення ним господарського зобов'язання або встановлених вимог щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

При цьому, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Так, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає (постанова Верховного Суду України від 22.01.2013 у справі №3-72гс12).

Аналізуючи матеріали справи на предмет наявності в діях відповідача протиправної поведінки колегія суддів враховує таке.

З наявного у товарно-транспортній накладній CMR №299619 від 11.04.2018 запису вбачається, що при розмитненні вантажу на території Франції, органами митного контролю Франції з'ясовано неможливість розмитнення ввезеного вантажу, в прийомі товару відмовлено у місці призначення; повернуто до початкового експедиційного офісу для повторного початкового транзиту та розвантаження.

В матеріалах справи відсутні докази і відповідачем належними доказами не доведено, що автомобіль, наданий позивачем для перевезення вантажу у міжнародному сполученні, не відповідав вимогам до технічних характеристик автомобіля та не мав необхідного обсягу дозвільних документів для перевезення спірного вантажу таким автомобілем у країнах Євросоюзу.

У листі відповідача до вантажоотримувача №77 від 02.05.2018 також не визначено в якості причини відмови у розмитненні вантажу на території Франції невідповідність транспортного засобу перевізника вимогам до технічних характеристик автомобіля у країнах Євросоюзу або відсутність дозвільного документу для перевезення спірного вантажу таким автомобілем.

При цьому, органами митного контролю не вказано про неможливість в'їзду даного транспортного засобу, а наголошено про необхідність повернення перевізника до початкового експедиційного офісу для повторного початкового транзиту та розвантаження.

Отже, в ході розмитнення вантажу органами митного контролю Франції встановлено неможливість ввезення продукції саме в силу певної невідповідності перевезеного товару вимогам їх внутрішнього законодавства.

У зв'язку з цим, незважаючи на те, що матеріали справи не містять чітко визначеної органами митного контролю Франції невідповідності перевезеного товару установленим правилам, наявний у товарно-транспортній накладній CMR №299619 від 11.04.2018 запис дає підстави для висновку про причини вказаної відмови- неналежне (неповне) митне оформлення вантажу.

В даному випадку колегія суддів не приймає в якості належного доказу на підтвердження причини відмови органів митного контролю Франції у розмитненні товару Сертифікат Компанії "ВІТЕКС" від 11.06.2018 (Том 2, а.с.19,20,21) з огляду на таке.

Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У відповідності до стаття 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виходячи з принципу належності та допустимості доказів, та факту відмови саме органами митного контролю Франції у розмитненні ввезеного перевізником товару, встановлення деталізації причин вказаної відмови може бути проведено за наслідками дослідження документації даних органів або їх письмових пояснень.

Колегією суддів встановлено, що Сертифікат від 11.06.2018 являє собою лише письмову довідку вантажоодержувача- Компанії "ВІТЕКС" із зазначенням причин відмови органів митного контролю Франції у розмитненні товару, без узгодження відповідної інформації з органами митного контролю Франції.

В даному випадку Сертифікат Компанії "ВІТЕКС" від 11.06.2018, як не підпадає під вищезазначені критерії, так і не супроводжується доказами перебування представників даної компанії під час митного огляду вантажу, наявності кваліфікації та повноважень у представника компанії для надання відповідного висновку.

У зв'язку з цим останній не відповідає принципам належності та допустимості судових доказів, та не враховується судом при наданні оцінки причин відмови органу митного контролю Франції у розмитненні ввезеного позивачем товару.

Відтак, колегія суддів не надає оцінку доводам відповідача щодо неприпустимості врахування змісту Сертифікату Компанії "ВІТЕКС" від 11.06.2018, з підстав заперечення у листі від 04.02.2019 представником Компанії "ВІТЕКС" факту його видачі (Том 3, а.с.48-50).

Поряд з цим, у п.4.1, п.4.3 договору сторонами узгоджено, що саме на замовника (відповідача) покладено обов'язок забезпечити навантаження і митну обробку автомобіля і вантажу при виконанні міжнародного перевезення, а також забезпечити належне оформлення та надання перевізнику (позивачу) товаро-транспортних накладних, митних та інших супровідних документів необхідних для безперешкодного проїзду автомобіля через державні кордони.

Доказів внесення змін до цього договору матеріали справи не містять.

За таких обставин, колегія суддів вважає доведеною протиправну поведінку відповідача у вигляді недотримання обов'язку з забезпечення навантаження і митної оброботки автомобіля і вантажу при виконанні міжнародного перевезення, а також забезпечення належного оформлення та надання перевізнику (позивачу) товаро-транспортних накладних, митних та інших супровідних документів необхідних для безперешкодного проїзду автомобіля через державні кордони.

При дослідженні обставини понесення перевізником додаткових витрат, зумовлених протиправною поведінкою відповідача, колегія суддів приймає до уваги наступне.

Як було встановлено судом вище, внаслідок відмови органів митного контролю Франції у розмитненні ввезеного перевізником товару, зворотне його повернення на територію України відбувалось разом з вантажем, що не було передбачено умовами договорами.

Згідно статті 194 Митного кодексу України у разі ввезення товарів на митну територію України декларант або уповноважена ним особа попередньо повідомляють орган доходів і зборів, у зоні діяльності якого товари будуть пред'явлені для митного оформлення, про намір ввезти ці товари.Попереднє повідомлення про намір ввезти товари на митну територію України здійснюється шляхом надання органу доходів і зборів, в зоні діяльності якого товари будуть пред'явлені для митного оформлення, попередньої митної декларації або іншого документа, що може використовуватися замість митної декларації відповідно до статті 94 цього Кодексу. Попереднє повідомлення може здійснюватися у формі електронних документів. Формат таких документів, кодування символів, засоби пересилання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.Під час надання органу доходів і зборів попереднього повідомлення про намір здійснити переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України цьому органу доходів і зборів надаються документи та/або відомості, у тому числі засобами інформаційних технологій, передбачені частиною четвертою статті 335 цього Кодексу.

За змістом статті 198 Митного кодексу України органу доходів і зборів в пункті пропуску через державний кордон України згідно із статтею 335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України.

Колегія суддів, проаналізувавши характер понесених перевізником витрат, встановила, що витрати на офіційний переклад документів; витрати на оплату за страхових книжок Ай-Корнет, зумовлені необхідністю подачі повного комплекту документації органам митного котролю України для проходження митного контролю в порядку статей 194, 198 Митного кодексу України та в'їзду на територію України, що свідчить про необхідність їх здійснення. Витрати на оплату території для паркування спричинені необхідністю оплати послуг зі зберігання вантажу з моменту прибуття на територію митного терміналу Донецької митниці і до періоду поверення товару замовником, що свідчить також про необхідність їх здійснення.

Розглядаючи розмір понесених перевізником витрат, пов'язаних з необхідністю оформлення додаткової документації для проходження митного контролю разом з повернутим вантажем колегією суддів встановлено, що додаткові витрати при поверненні вантажу відправнику, а саме: витрати на офіційний переклад документів, витрати на послуги митного терміналу Донецької митниці, витрати на Ай-Карне, підтверджуються наявними в матеріалах справи: рахунком на оплату № 13771/10 714 від 04.05.2018 на суму 711,90 грн та платіжним дорученням № 6313 від 04.05.2018 на суму 711,90 грн - про сплату послуги видачі бланків книжок МЦП Ай-Карне (Том 2, а.с.24), рахунком на оплату № 6784/10 714 від 04.05.2018 на суму 275,00 грн та платіжним дорученням № 6314 від 04.05.2018 - оплата за страхові книжки Ай-Корнет (Том 2, а.с.25), акт № 93 від 13.06.2018 на суму 504,00 грн, рахунок на оплату № 93 від 12.06.2018 на суму 504,00 грн - витрати на офіційний переклад документів (Том 2, а.с.66-67), платіжне доручення № 6546 від 13.07.2018 - оплата території для паркування (Том 2, а.с.68).

Таким чином, з боку позивача доведено суму витрат на офіційний переклад документів - 504,00 грн; на послуги митного терміналу Донецької митниці - 4900,00 грн; витрати на оплату страхових книжок Ай-Карнет - 986,90 грн.

Між тим, позивачем взагалі не надано жодного доказу на підтвердження здійснених витрат за перевезення вантажу по маршруту Коркільруа (Франція) - Дорохуск (Польща) та по маршруту Дорохуск (Польща) - Маріуполь (Україна).

З розрахунку позовних вимог (Том 2, а.с.85-86) вбачається, що вказана сума збитків розрахована позивачем як обумовлена сторонами вартість перевезення згідно договору в межах відстані між прикордонними станціями Коркільруа (Франція) - Дорохуск (Польща) та між Дорохуск (Польща) - Маріуполь (Україна), та включає в собі суму вартості послуг перевізника.

Отже, вказана сума не являє собою дійсну вартість понесених позивачем витрат на перевезення товару виходячи з відстані проїзду та витрачених коштів на пальне та інші супровідних витрат. Стороною не надано жодного документального підтвердження понесення витрат на відповідний проїзд. Відтак, судом констатується про недоведеність позивачем реального розміру витрат за перевезення вантажу по маршруту Коркільруа (Франція) - Дорохуск (Польща) та по маршруту Дорохуск (Польща) - Маріуполь (Україна).

Досліджуючи наявність в діях Товариства з обмеженою відповідальністю "Донагрохім" вини колегія суддів враховую таке.

Вина у цивільному та господарському праві - це наявність двох обставин, які дають підстави для застосування відповідальності:

а)наявність в особи-правопорушника реальних можливостей для належного виконання;

б)невжиття правопорушником всіх необхідних заходів для недопущення правопорушення, запобігання збиткам (шкоді) потерпілого.

За твердженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Донагрохім" у поверненні перевізника разом з товаром на Україну, а відтак і пов'язаних з цим витратах, відсутня вина замовника, оскільки ним не було надано вказівку на відповідний зворотний маршрут. Відповідач зазначає, що перевізником самостійно було прийнято рішення про залишення підприємства во Франції, м. Коркільруа, транспортний засіб почав рух в невідомому напрямку, без будь-яких вказівок зі сторони вантажоотримувача ТОВ "VITEX SAS" та відповідача, та без заявки на перевезення. Крім того, ним наголошено, що позивачем не було виконано умови сертифікату (письмового повідомлення) від 14.05.2018, яким було перенаправлено транспортний засіб до UAB "COCOS LT YANKEE WOODS", Литва.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що за змістом пункту 3.1 договору виконання перевезення проводиться за умови направлення замовником перевізнику в довільній формі заявки на перевезення, завіреної печаткою експедитора з зазначенням необхідних даних для здійснення перевезення (маршрут, кількість автомобілів, найменування вантажу, вага, об'єм, дата і час завантаження, адреса завантаження і вивантаження, митне оформлення , фірма відправника та одержувача, контактні особи та контактні телефони осіб відповідальних за навантаження і вивантаження, термін доставки, вартість послуг, умови та термін оплати.

Втім, матеріали справи не містять і сторонами не подано суду документального підтвердження складання договору-заявки на перенаправлення вантажу безпосередньо до UAB "COCOS LT YANKEE WOODS", Литва, як це передбачено п.3.1 договору від 06.04.2018 № 06/04/2018 на перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні та по території України.

Крім того, відповідно до пункту 9.7 договору зміни в маршруті перевезення вантажу, адреси вантажовідправника/вантажоодержувача після отримання заявки перевізником можливе тільки за взаємною згодою сторін. При цьому сторона, яка ініціює такі зміни зобов'язана своєчасно, але не пізніше, ніж за 24 години до настання вищевказаних змін, повідомити другу сторону в письмовій або усній формі, і в письмовій формі узгодити оплату додаткових витрат у зв'язку з такими змінами.

В матеріалах справи відсутні як докази повідомлення позивача відповідачем про перенаправлення вантажу безпосередньо до UAB "COCOS LT YANKEE WOODS", Литва, з узгодженням оплати додаткових витрат, так і письмового узгодження сторонами зміни маршруту перевезення, як того вимагає пункт 9.7 договору.

За таких обставин саме лише сповіщення Товариством з обмеженою відповідальністю "Донагрохім" позивача про необхідність перенаправлення вантажу безпосередньо до UAB "COCOS LT YANKEE WOODS", Литва, не створює для перевізника обов'язок з автоматичної зміни маршруту.

Більш того, як вбачається з листування Українсько - Німецького Товариства з обмеженою відповідальністю "Рефавтотранс" (лист від 23.05.2018 Том 1, а.с.42; від 04.06.2018 Том 1, а.с.43) перевізником зазначено про можливість реалізації вказаного перевезення за умови надання замовником ряду документів: завіреної печаткою товариства CMR №299641, інвойсу від продавця до покупця, 3-ого контракту: постачальник, продавець, покупець; супровідного документу на вантаж, сертифікату та інше; листа до пункту митного контролю "Ягодин" про зміну адреси маршруту; етикетки на 2-х або 3-х мовах з зазначенням мови.

З боку відповідача не надано доказів пересилання вказаної документації, що додатково підтверджує відсутність обов'язку зі зміни маршруту до Литви.

Відповідно до статті 14 Конвенції якщо з будь-якої причини виконання договору на встановлених вантажною накладною умовах є чи стає неможливим до прибуття вантажу до передбаченого для його доставки місця, перевізник запитує інструкції в особи, яка має право розпоряджатися вантажем відповідно до положень статті 12. Незважаючи на це, якщо обставини дозволяють виконати перевезення на умовах, відмінних від передбачених у вантажній накладній, і якщо перевізник не зміг вчасно одержати інструкції від особи, яка має право розпоряджатися вантажем відповідно до статті 12, перевізник повинен вжити заходів, які він вважає найбільш придатними в інтересах особи, яка має право розпоряджатись вантажем.

Як стверджує позивач, останнім через телефонний зв'язок було запитано у відповідача подальших інструкцій та яким пояснено, що питання розмитнення вантажу вирішується, а позивач має залишатися у Франції. У подальшому, письмові запити інструкцій відповідачем ігнорувалися.

Оскільки відповідачем не було вирішено питання митного оформлення вантажу у митному органі Франції, що унеможливило його передачу вантажоотримувачу, позивачем було прийнято рішення виїхати з території Колькільруа (Франція) та повернути вантаж на територію Україну відповідачу. Про, що позивач інформував відповідача відповідними листами № 35 від 02.05.2018, №36 від 03.05.2018, №38 від 04.05.2018, №44 від 15.05.2018 та претензіями №39 від 07.05.2018, №52 від 31.05.2018 (Том 1, а.с. 29 - 37).

Зазначене свідчить, що рішення перевізника про виїзд з території м.Колькільруа (Франція) та повернення вантажу на територію Україну відповідачеві було єдиним варіантом правомірної поведінки, а відтак, і про вину останнього у вимущеному поверненні первізника разом з вантажем з території м.Колькільруа (Франція) на територію Україну.

За таких обставин, судом встановлено і наявність причинно наслідкового зв'язку, оскільки понесені перевізником витрати, пов'язані з необхідністю оформлення додаткової документації для проходження митного контролю разом з повернутим вантажом та безпосередньо його перевезенням до території України, зумовлені невиконанням відповідачем пунктів 4.1, 4.3 договору.

З огляду на вищезазначене, з боку позивача доведено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини в частині позовних вимог про стягнення збитків понесених на офіційний переклад документів - 504,00 грн; на послуги митного терміналу Донецької митниці - 4900,00 грн; витрати на Ай-Карнет - 986,90 грн.

У зв'язку з чим рішення в даній частині відповідає нормам законодавства, а доводи апелянта про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення збитків в повному обсязі є безпідставними.

Розглядаючи позовні вимоги в частині в частині стягнення штрафу

1)за простій транспортного засобу на території Франції та Польщі, що в загальній сумі 25127,04 грн;

2)за простій транспортного засобу у Дорохуск (Польща) з 04.05.2018 по 22.06.2018 в загальній сумі 147224,27 грн;

3)за простій транспортного засобу на Донецькій митниці в м. Маріуполь з 01.07.2018 по 13.07.2018 - в загальній сумі 19874,82 грн.

колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 9.2. договору, замовник несе відповідальність за кожну повну добу простою транспортного засобу під завантаженням і розвантаженням понад строки, встановлені у статті 4 пункт 4.1. цього договору, якщо інше не обумовлено в заявці.

Штраф за понаднормативні простої оплачуються з розрахунку 100 Євро у перерахунку в національну валюту за офіційним курсом НБУ на день вивантаження на території Європейських держав і 50 Євро у перерахунку в національну валюту за офіційним курсом НБУ на день вивантаження на території України якщо інше не обумовлено в заявці.

Таким чином, з боку позивача підлягають наданню належні докази на підтвердження факту простою транспортного засобу під розвантаження.

На підтвердження факту простою транспортного засобу на території Франції позивачем надано накладну CMR №299619 з відміткою органів митного контролю Франції про дату його прибуття та письмові пояснення водія. Втім, відмітка органів митного контролю Франції встановлює лише дату прибуття перевізника, а відтак не свідчить про сам факт простою на території країни.

Письмові пояснення водія також не є належним доказом на підтвердження обставини простоя автомобіля перевізника під розвантаження в обумовлені строки.

Згідно ст.ст. 87-89 ГПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.

За змістом статті 88 ГПК України показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка.Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків.

В даному випадку, письмові пояснення водія ОСОБА_2 (Том 1, а.с.81-83), не було викладено у формі, передбаченій статтею 88 ГПК України, а відтак не є належним доказом в розумінні статті 76 ГПК України.

У зв'язку з чим, всупереч доводам апеляційної скарги, колегія суддів вважає недоведеними позовні вимоги в частині стягнення штрафу за простій транспортного засобу на території Франції та Польщі, в загальній сумі складає 25127,04 грн

Між тим колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо доведеності позовних вимог в частині стягнення штрафу за простій транспортного засобу у пункті прикордонного пропуску Дорохуск (Польща)- Ягодин (Україна) з 04.05.2018 по 22.06.2018.

Так, на підтвердження факту простою транспортного засобу на території прикордонного пропуску Дорохуск (Польща)- Ягодин (Україна) позивачем надано відповідь Волинської митниці Державної фіскальної служби України (Том 1, а.с.74), в якій визначено про перебування автомобіля перевізника у період з 04.05.2018 по 22.06.2018 у зоні митного контролю пункту пропуску "Ягодин" для автомобільного сполучення митного поста "Ягодин" Волинської митниці ДВС України. У даному листі Волинської митниці Державної фіскальної служби України визначено і безпосередні причини вказаного перебування-відсутність в ЄАІС органів доходів і зборів попереднього повідомлення органу доходів і зборів про намір ввезти товари на митну територію України, що є порушенням ст.194 Митного кодексу України; - відсутність в електронному вигляді документів, передбачених ст. 94 Митного кодексу України, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів від 04.05.2018.

Отже визначені Волинською митницею Державної фіскальної служби України причини перебування у зоні митного контролю пункту пропуску "Ягодин" для автомобільного сполучення митного поста "Ягодин" є наслідком вимушеного повернення перевізника разом із вантажом, з огляду на невиконання відповідачем обов'язків, встановлених пунктами 4.1, 4.3 договору.

При цьому суд приймає до уваги, що період простою з 04.05.2018 по 22.06.2018 був безпосередньо зумовлений пасивною поведінкою відповідача в частині вирішенням питання розвантаження товару на відповідну вимогу перевізника. Так, у листі від 03.05.2018 перевізником було здійснено звернення до Товариства з обмеженою відповідальністю "Донагрохім" з проханням негайного вирішення питання розвантаження товару на складі у Польщі, за умови неврегулювання якого позивач вказав на вимушеність його розміщення на складі в України (м.Обухові). У листі від 04.05.2018 перевізник зазначив про можливість передачі ним товару на митний склад у прикордонному пункті Дорохуск (Польща), для подальшого його транспортування у Литву, лише за умови оформлення замовником митної документації. Поряд з цим у вимозі від 07.05.2018 перевізник повторно наголосив про необхідність вирішенням питання розвантаження товару.

Матеріали справи не містять жодного реагування відповідача як на вказану вимогу перевізника, так і визначення ним іншого місця розвантаження товару.

При цьому, перебуваючи в очікуванні реалізації замовником розвантаження товару, одночасно перевізником в самостійному порядку проводились дії з оформлення повного комплекту документації та подачі їх органам митного котролю України для проходження митного контролю в порядку статей 194, 198 Митного кодексу України для в'їзду на територію України.

Оскільки матеріалами справи підтверджується вимога перевізника про необхідність розвантаження товару, факт простою у зоні митного контролю пункту пропуску "Ягодин" для автомобільного сполучення митного поста "Ягодин" Волинської митниці ДВС України, період простою з 04.05.2018 по 22.06.2018, та вина відповідача у відповідному простої перевізника, стягнення штрафу за простій транспортного засобу у Дорохуск (Польща) є правомірним.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що сума штрафу розрахована виходячи з періоду вимушеного простою- 48 діб та обумовленої сторонами оплати за кожень день простою на території Європейських держав -100 Євро у перерахунку в національну валюту за офіційним курсом НБУ на день вивантаження на території Європейських держав (48 х100 Євро=4800 Євро х 30,671723), а тому в повній мірі відповідає процедурі нарахування штрафу, передбаченої п. 9.2. договору.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з позицією апелянта про доведеність позовних вимог в частині правомірності стягнення з замовника штрафу за простій транспортного засобу у м. Дорохуск (Польща) з 04.05.2018 по 22.06.2018 у розмірі 147224,27 грн. У зв'язку з чим рішення в даній частині підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Одночасно колегія суддів вважає правомірними позовні вимоги в частині заявленого до стягнення суми штрафу за простій транспортного засобу на Донецькій митниці в м. Маріуполь під розвантаження з 01.07.2018 по 13.07.2018.

Згідно матеріалів справи 13.07.2018 представниками Українсько - Німецького Товариства з обмеженою відповідальністю "Рефавтотранс" (ЛТД) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Донагрохім" у письмовому вигляді погоджено факт прибуття перевізника разом з вантажом в зону дії Донецької митниці ДФС України 01.07.2018, тимчасового перебування на митному терміналі у період з 01.07.2018 по 13.07.2018, та його вивезення з боку замовника лише 13.07.2018. Вказаний документ скріплений підписами представників сторін.

Вказане свідчить про безпосереднє погодження відповідачем факту простою транспортного засобу під розвантаження на Донецькій митниці в м. Маріуполь з 01.07.2018 по 13.07.2018.

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт простою транспортного засобу у зоні дії Донецької митниці ДФС України, період простою з 01.07.2018 по 13.07.2018, та вина відповідача у відповідному простої перевізника, стягнення штрафу за простій транспортного засобу у на Донецькій митниці в м. Маріуполь є правомірним.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що сума штрафу розрахована виходячи з періоду вимушеного простою- 13 діб та обумовленої сторонами оплати за кожень день простою на території України -50 Євро у перерахунку в національну валюту за офіційним курсом НБУ на день вивантаження на території Європейських держав (13 х 50=650 Євро х30,576655 грн = 19874,82 грн), а тому в повній мірі відповідає процедурі нарахування штрафу, передбаченої п. 9.2. договору.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з позицією позивача та суду першої інстанції про доведеність позовних вимог в частині правомірності стягнення з замовника штрафу за простій транспортного засобу у зоні дії Донецької митниці ДФС України, період простою з 01.07.2018 по 13.07.2018, в сумі 19874,82 грн.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Донецької області від 03.12.2018 у справі № 905/1456/18 скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу за простій транспортного засобу у станції пропуску Дорохуск (Польща) з 04.05.2018 по 22.06.2018 у розмірі 147224,27 грн, з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 233, 240, 275, 277, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Українсько - Німецького Товариства з обмеженою відповідальністю "Рефавтотранс" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Донецької області від 03.12.2018 у справі № 905/1456/18 скасувати в частині відмови у стягненні 147 224,27 грн.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким позов Українсько - Німецького Товариства з обмеженою відповідальністю "Рефавтотранс" задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Донагрохім" (, адреса: 84404, Донецька область, м.Красний Лиман, вул.Крупська, б.3 кв.3) на користь Українсько - Німецького Товариства з обмеженою відповідальністю "Рефавтотранс" (ЛТД) (, адреса: 03040, м.Київ, вул.Стельмаха, б.10 - а) 147 224,27 грн штрафу.

В іншій частині рішення Господарського суду Донецької області від 03.12.2018 у справі № 905/1456/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 18.03.2019.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя Н.М. Дучал