ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року Справа № 918/678/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Розізнана І.В. , суддя Філіпова Т.Л.

при секретарі судового засідання Першко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський господар" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 16 січня 2019 року (суддя - Марач В.В.) в справі № 918/678/18

час та місце ухвалення: 16 січня 2019 року; м. Рівне, вул. Набережна, 26-А; вступна і резолютивна частина проголошена о 12:37 год; повний текст ухвали складено 16 січня 2019 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський господар"

до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова"

про стягнення у сумі 19 664 295 грн 83коп.

за зустрічним позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський господар"

про визнання договору недійсним

за участю представників сторін:

від Позивача за первісним позовом - ОСОБА_1;

від Відповідача за первісним позовом - ОСОБА_2.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Подільський господар" (надалі Позивач) звернулось в Господарський суд Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Імені Воловікова" (надалі Відповідач) про стягнення 18973649 грн 44 коп. - основного боргу, 311 895 грн 61 коп. 3% річних та 378 750 грн 78 коп. - інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Відповідач порушив умови укладеного між сторонами Договору позики (поворотної фінансової допомоги) №08/08-2016 від 8 серпня 2016 року в частині своєчасного та повного повернення грошових коштів.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16 січня 2019 року в справі № 918/678/18, з підстав, зазначених в даній ухвалі, було призначено судову експертизу. Проведення експертизи доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. Провадження в справі № 918/678/18 було зупинено.

Дана ухвала мотивована тим, що Відповідач, як на підставу своїх вимог і заперечень, посилається на те, що ОСОБА_3 договір позики (поворотної фінансової допомоги) №08/08-2016 від 8 серпня 2016 року та Додаткову угоду № 1 від 29 серпня 2016 року до Договору не підписував, а такі документи підписані іншою невідомою особою.

Відтак як зазначив місцевий господарський суд для прийняття законного та обгрунтованого рішення за результатами розгляду справи, суд, з огляду на норми статей 2 та 236 Господарського процесуального кодексу України, зобов'язаний повно і всебічно з'ясувати обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, в тому числі і справжність підпису директора Відповідача в Договорі позики (поворотної фінансової допомоги) №08/08-2016 від 08 серпня 2016 року та Додатковій угоді № 1 від 29 серпня 2016 року до Договору, так як саме на цю обставину посилається сторона у справі.

Крім того суд першої інстанції в своєму рішенні зауважив, що вказані ОСОБА_4 позики (зворотної фінансової допомоги) та Додаткова угода № 1 від 29 серпня 2016 року до Договору позики (зворотної фінансової допомоги) № 08/08-2016 від 08 серпня 2018 року, так само, як і відповідність підпису на цих документах має суттєве значення для вирішення справи по суті, оскільки саме на підставі цього письмового доказу Позивач обгрунтовує виникнення правовідносин позики між ним і Відповідачем.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, зокрема, просить скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 16 січня 2019 року та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду позовної заяви Позивача по суті.

Мотивуючи дану апеляційну скаргу Позивач виходив з того, що при прийнятті оскаржуваної ухвали, господарським судом не було вказано мотивів призначення судової експертизи та обгрунтувань залучення експерта зі спеціальними знаннями, а також не було зазначено мотивів необхідності зупинення провадження у справі. Також, апелянт зауважує, що предмет експертизи який просить представник Позивача (за зустрічним позовом) поставити на вирішення судової почеркознавчої експертизи не відповідає обгрунтуванню заявлених позовних вимог. Окрім того, апелянт зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що Відповідач не заперечує отримання грошових коштів на підставі договору позики.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12 лютого 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі № 918/678/18 за апеляційною скаргою Позивача. Запропоновано Відповідачу строк для подання до суду відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20 лютого 2019 року, з підстав, зазначених у даній ухвалі, було призначено розгляд справи на 11 березня 2019 року об 15 год 15 хв..

Відповідачем 20 лютого 2019 року було направлено на адресу Північно-апеляційного господарського суду відзив, в котрому він просив залишити ухвалу Господарського суду Рівненської області без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Відповідач зазначає, що Відповідачем до зустрічної позовної заяви було долучено заяву директора Відповідача (ОСОБА_3М.) про те, що ним не підписувалося ОСОБА_4 позики та Додаткова угода до Договору позики.

Водночас, 26 лютого 2019 року засобами електронного зв'язку від представника Відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про призначення судового засідання на 11 березня 2019 року в режимі відеоконференції в приміщенні Окружного адміністративного суду міста Києва за адресою м. Київ, 01051 вул. Болбочана Петра, 8, корпус 1.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26 лютого 2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника Відповідача за первісним позовом про участь в судовому засіданні в справі № 918/678/18 у режимі відеоконференції в приміщенні Окружному адміністративному суді міста Києва.

На підставі Службової записки головуючого судді по справі № 918/678/18, розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 11 березня 2019 року за № 01-04/79 було призначено заміну судді-члена колегії у справі № 918/678/18.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11 березня 2019 року було прийнято справу № 918/678/18 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Розізнана І.В., суддя Філіпова Т.Л..

В судовому засіданні від 11 березня 2019 року представник Позивача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, та з підстав, висвітлених в ній, просить суд її задоволити, оскаржувану ухвалу скасувати як таку, що перешкоджає подальшому розгляду справи та направити справу до суду першої інстанції для здійснення її подальшого розгляду по суті. Позивач зазначає, що предмет експертизи, який просить Відповідач поставити на вирішення судової експертизи не відповідає обгрунтуванню заявлених позовних вимог.

В судовому засіданні від 11 березня 2019 року Відповідач заперечив проти доводів, наведених в апеляційній скарзі, з підстав, наведених у відзиві, та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зауважив, що Відповідачем до матеріалів зустрічної позовної заяви було долучено заяву директора Відповідача про те, що ним не підписувалися а ні ОСОБА_4 зворотньої фінасової позики, а ні Додаткова угода до договору.

Заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги та пояснень стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, суду прийшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернувся в Господарський суд Рівненської області із позовною заявою про стягнення з Відповідача основного боргу, річних та інфляційних втрат на підставі укладеного між сторонами договору позики (поворотної фінансової допомоги) №08/08-2016 від 8 серпня 2016 року.

Позивачем в підтвердження своїх позовних вимог було долучено до матеріалів справи ОСОБА_4 позики № 08/08-2016 від 8 серпня 2016 року, котрий укладений між Позивачем та зі сторони Відповідача в особі директора ОСОБА_3, що діє на підставі Статуту, який містить ніби-то підпис зазначеної особи.

В той же час, як на підставу своїх позовних вимог Позивач покликається на даний укладений між Позивачем та Відповідачем ОСОБА_4 позики, згідно котрого Відповідач отримав кошти в розмірі 26 534 581 грн 16 коп..

З вищевказаного вбачається, що даний договір позики та його дослідження ставиться в основу підставності та предметності позовних вимог.

При цьому, Відповідач також звернувся до суду із зустрічним позовом до Позивача в якому просить визнати недійсним договір позики (поворотної фінансової допомоги) №08/08-2016 від 08 серпня 2016 року.

Підставою зустрічних позовних вимог Відповідача є те, що загальні збори учасників Відповідача не уповноважували директора на підписання договору позики (поворотної фінансової допомоги) №08/08-2016 від 8 серпня 2016 року, як того вимагає статут Відповідача, будь яке рішення з даного приводу не приймалось, у звязку з чим директор Відповідача підписуючи договір, перевищив свої повноваження, визначені у його Статуті, про що знали представники Позивача, оскільки були ознайомлені зі статутом Відповідача. Крім того, з подальших матеріалів справи вбачається, що Відповідач стверджує, що ОСОБА_4 позики (поворотної фінансової допомоги) №08/08-2016 від 8 серпня 2016 року не підписувався його директором, а іншою невідомою особою.

При цьому, Відповідач долучає до матеріалів справи пояснення та заяву директора Відповідача ОСОБА_3, згідно котрих останній заперечує факт підписання даного договору та в цілому дійсність підпису на них.

15 січня 2019 року до суду від Відповідача надійшло клопотання в якому останній просить суд призначити у справі судову почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставити наступні питання:

· чи належить підпис на Договорі позики (зворотної фінансової допомоги) № 08/08-2016 від 08 серпня 2018 року вчинений від імені ОСОБА_3 - ОСОБА_3 чи іншій особі?

· чи належить підпис на Додатковій угоді № 1 від 29 серпня 2016 року до Договору позики (зворотної фінансової допомоги) № 08/08-2016 від 08 серпня 2018 року вчинений від імені ОСОБА_3 - ОСОБА_3 чи іншій особі ?

· коли було вчинено підпис на цих документах?.

Судом першої інстанції було задоволено клопотання Відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи. При цьому, призначивши в справі № 918/678/18 судову експертизу, суд поставив на вирішення експерта наступні питання:

· чи належить підпис на Договорі позики (зворотної фінансової допомоги) № 08/08-2016 від 08 серпня 2018 року вчинений від імені ОСОБА_3 - ОСОБА_3 чи іншій особі?

· чи належить підпис на Додатковій угоді № 1 від 29 серпня 2016 року до Договору позики (зворотної фінансової допомоги) № 08/08-2016 від 08 серпня 2018 року вчинений від імені ОСОБА_3 - ОСОБА_3 чи іншій особі ?

· коли було вчинено підпис на цих документах?.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, з урахуванням меж апеляційного перегляду у відповідності до приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає, що з висновками суду першої інстанції слід погодитися з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України: судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини 1 та частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України: судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України: суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Як визначено частиною 3 статті 99 Господарського процесуального кодексу України, при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд; з урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно; у разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку.

Між тим частиною 4 статті 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява № 61679/00) від 1 червня 2006 року зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури. Більше того, Європейський суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Із сукупності наведених норм вбачається, що зупинення провадження у справі у зв'язку з призначенням господарським судом судової експертизи є правом суду, а не його обов'язком. При цьому судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування або наявні у справі докази є суперечливими.

Дослідивши зміст та предмет як позовних вимог так і зустрічних позовних вимог, колегія суддів зазначає, що Відповідач подаючи зустрічний позов, як на підставу своїх вимог і заперечень, посилається на те, що ОСОБА_3 договір позики (поворотної фінансової допомоги) №08/08-2016 від 08 серпня 2016 року та Додаткову угоду № 1 від 29 серпня 2016 року до Договору не підписував, а зазначені документи підписані іншою невідомою особою.

Відтак, колегія суддів констатує, що для прийняття законного та обгрунтованого рішення за результатами розгляду справи, місцевий господарський суд, зобов'язаний повно і всебічно з'ясувати обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, в тому числі і справжність підпису директора Відповідача в Договорі позики (поворотної фінансової допомоги) №08/08-2016 від 08 серпня 2016 року та Додатковій угоді № 1 від 29 серпня 2016 року до Договору, так як саме на цю обставину акцентує увагу суду Відповідач.

При цьому, колегія суду констатує, що законодавець прийнявши новий Господарсько процесуальний кодексу України не поставив у залежність щодо прийняття чи не прийняття таких доводів з огляду на час їх подання (відразу ж, чи ні), що спростовує доводи Позивача в спростування законості ухвали місцевого господарського суду з огляду на відсутність такого доводу в зустрічній позовній заяві. Більш того, довід щодо непідписання Договору зі сторони Відповідача - ОСОБА_3 впливає і на первісний позов самого ж Позивача (а не лише стосується зустрічного позову Відповідача), адже у разі доведення даного факту експертизою під сумнів буде поставлено і нарахування інфляційних та річних.

Відтак, колегія суддів зазначає, що вказаний ОСОБА_4 позики (зворотної фінансової допомоги) № 08/08- 2016 від 08 серпня 2018 року та Додаткова угода № 1 від 29 серпня 2016 року до Договору позики (зворотної фінансової допомоги) № 08/08-2016 від 08 серпня 2018 року, так само, як і відповідність підпису на цих документах має суттєве значення для вирішення справи по суті, оскільки саме на підставі цього письмового доказу Позивач обгрунтовує виникнення правовідносин позики між ним і Відповідачем.

Саме тому, на переконання колегія суддів, встановлення факту підписання Договору позики (зворотної фінансової допомоги) № 08/08-2016 від 8 серпня 2018 року та Додаткової угоди № 1 від 29 серпня 2016 року до Договору позики буде мати фактичне значення для справи, що розглядається, оскільки буде спростовувати чи підтверджувати той факт, що зі сторони Відповідача було укладало та підписано ОСОБА_4 позики (зворотної фінансової допомоги) № 08/08-2016 від 08 серпня 2018 року та Додаткову угоду № 1 від 29 серпня 2016 року до Договору позики повноважним представником Відповідача.

При цьому, заперечення представника Позивача про те, що ОСОБА_4 позики (зворотної фінансової допомоги) № 08/08-2016 від 08 серпня 2018 року та Додаткова угода № 1 від 29 серпня 2016 року до нього підписані уповноваженим представником Відповідача, а саме його директором ОСОБА_3 колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на той факт, що а ні представник Позивача, а ні суд першої інстанції не мають спеціальних знань, які би надавали можливість встановити належність підпису у вказаних правочинах тій чи іншій особі, в тому числі директору Відповідача ОСОБА_3.

Між тим, колегія суддів констатує, що сам факт виконання правочину його сторонами (стороною) не може свідчити про його дійсність та відповідність вимогам закону, а також про те, що він підписаний уповноваженою особою сторони чи особою, яка в ньому зазначена як її представник.

Таким чином, обставини щодо підтвердження дійсності підпису вчиненого Відповідачем на оспорюваному правочині - мають суттєве значення для даної справи, оскільки вони стосуються предмету спору, а тому суд першої інстанції, враховуючи кваліфікацію даних правовідносин, підставно задоволив клопотання Відповідача про призначення судової експертизи та поставлення відповідних взаємоповязаних питань.

Водночас апеляційний господарський суд констатує, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 року (n. 33), та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 року (n. 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Крім того, принцип змагальності тісно пов'язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, «без якого змагальність як принцип не існує». Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини «Дульський проти України» від 1 червня 2006 року (заява № 61679/00), зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, зокрема, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, колегія суддів вважає, що висновок судової експертизи зможе встановити фактичні обставини справи, що у свою чергу є необхідною умовою для встановлення дійсних обставин, з метою повного, всебічного та об'єктивного дослідження усіх доказів у справі. Відтак судова колегія погоджується з місцевим господарським судом, та приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Інші твердження апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами та спростовуються матеріалами даної справи.

Підсумовуючи вищевказане, необхідно зазначити, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини даної справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законну та обґрунтовану ухвалу у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому ухвалу суду першої інстанції колегія суду залишає без змін, а апеляційну скаргу Позивача - без задоволення.

Відтак, виносячи дану судову постанову та враховуючи те, що апеляційним господарським судом залишено без задоволення апеляційну скаргу Позивача, апеляційний господарський суд, відповідно статті 129 ГПК України, залишає судовий збір за розгляд апеляційної скарги за Позивачем.

Керуючись статтями 129, 269-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський господар" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 16 січня 2019 року в справі № 918/678/18 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 16 січня 2019 року в справі № 918/678/18 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5. Справу № 918/678/18 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складено 13 березня 2019 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Філіпова Т.Л.