ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.03.2019 Справа № 905/66/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григорєвій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця м.Київ в особі регіональної філії Придніпровська залізниця, м.Дніпро, Дніпропетровська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Селидівська, м.Селидове, Донецька область

про стягнення штрафу в сумі 28470,00 грн.

за участю представників:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Суть справи:

Акціонерне товариство Українська залізниця м.Київ в особі регіональної філії Придніпровська залізниця, м.Дніпро, Дніпропетровська область звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Селидівська, м.Селидове, Донецька область про стягнення штрафу в сумі 28470,00грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невірне зазначення відповідачем маси відправленого вантажу за накладною №50976851 від 30.07.18р., що підтверджується комерційним актом №476906/914 від 02.08.18р.

Автоматичним розподілом автоматизованої системи документообігу господарського суду Донецької області сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/66/19.

Ухвалою господарського суду від 15.01.19р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №905/66/19; дану справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та судове засідання призначено на 05.02.19р.

Ухвалою господарського суду від 05.02.19р. судове засідання відкладено на 26.02.19р.

06.02.19р. до суду від відповідача надійшов відзив №02-76 від 04.02.19р. на позовну заяву.

Проте, наданий відзив представником відповідача не підписано, що виключає можливість суду надавати правову оцінку доводам, зазначеним у ньому.

Так, суд зазначає, що відсутність на документі підпису в силу приписів чинного законодавства не дає підстав суду вважати його відповідною заявою, клопотанням, відзивом та приймати відносно нього передбачені господарсько процесуальним законодавством дії як то: приймати до розгляду, враховувати, викладену в такому документі позицію сторони у справі при прийнятті відповідно рішення, тощо.

За вказаних обставин відзив відповідача на позовну заяву судом до уваги не приймається.

13.02.19р. до суду від відповідача надійшло клопотання №02-88 від 11.02.19р. про зменшення суми стягнення за позовною заявою до однієї провізної плати в розмірі 5694,00грн.

20.02.19р. до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі, у яких відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на обставини того, що комерційний акт №476906/914 від 02.08.18р. підписано не уповноваженими особами, а є таким, що складений в порушення вимог правил складання актів (ст.129 Статуту залізниць) та не може вважатися належним документом в розумінні ст.ст.73,79 ГПК України та ст.ст.52, 118, 122, 129 Статуту залізниць.

Від позивача до суду надійшли:

20.02.19р. - відповідь на відзив на позовну заяву, згідної якої позивач із доводами відповідача не погоджується та зазначає, що інформація, викладена у комерційному акті №476906/914 від 02.08.18р. є достовірною, повною та підтверджується іншими доказами в розумінні ГПК України;

22.02.19р. клопотання про розгляд справи 26.02.19р. без участі представника позивача за наявним матеріалами справи.

У судове засідання 13.03.19р. представники сторін не зявились, про місце, час та дату судового засідання були повідомлені належним чином.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи, неявку у судове засідання представників сторін, суд вважає за необхідне розглянути спір по суті за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

встановив:

Відповідно до накладної від 30.07.18р. №50976851, 30.07.18р. зі станції Новогродівка Донецької залізниці на станцію Енергодар Придніпровської залізниці відправлено групу вагонів з вантажем (вугілля кам'яне), в тому числі вагон №53485231. Відправником вантажу є ТОВ «ЦЗФ «Селидівська». Маса вантажу визначена вантажовідправником без участі представників залізниці, що підтверджує графа 24 перевізних документів. Завантаження проводилося вантажовідправником, про що в перевізних документах є зазначені відмітки. Вартість провізної плати становить 5694,00грн. У графі 26 накладної зазначено, спосіб визначення маси: на вагонних вагах (150 т), заводський №706. Згідно з відмітками у зазначеній накладній вантаж завантажено насипом, вантаж марковано поперечними бороздами по всьому вагону, нанесеними катком.

02.08.18р. на станції Енергодар Придніпровської залізниці, на підставі акту загальної форми від 01.08.18р. №1034 на підставі ст.52 Статуту залізниць України було проведено зважування маси вантажу вагону №53485231, за наслідками якої складено комерційний акт від 02.08.18р. №476906/914.

Згідно комерційного акту від 02.08.18р. №476906/914, під час контрольного зважування на вагах станції вагону №53485231, відправленого за накладною №50976851 зі станції Новогродівка Донецької залізниці на станцію Енергодар Придніпровської залізниці, виявлено, що маса вантажу у вагоні не відповідає масі, зазначеній відправником у накладній, а саме: вага брутто 87460 кг, тара по документу 23400 кг, нетто 64060 кг, що менше ваги вказаній в накладній на 1440 кг. Тобто, встановлено розбіжності фактичної маси вантажу з зазначеною масою на 1440 кг.

Також зазначено, що навантаження у вагоні насипом, на рівні бортів, маркування поперечними бороздами по всьому вагону нанесено катком. Виїмок та поглиблені немає, маркування не порушено. Двері люка закриті. Течі вантажу не має.

Слідів розкрадання і втрати вантажу при складі даного акту виявлено не було.

При цьому, позивачем надано суду Технічний НОМЕР_1 засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) вагонної ваги на станції Енергодар Придніпровської залізниці, згідно якого повірка вагонних ваг проведена 22.06.18р.

Відповідний результат переважування маси вантажу у вагоні №53485231 зафіксовано у Книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах.

За невірно зазначену масу вантажу Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України нараховано ТОВ «ЦЗФ «Селидівська» штраф в розмірі пятикратної провізної плати за невірно вказану у накладній масу вантажу, який склав 28470,00грн.

Надаючи правову кваліфікацію вказаним обставинам суд виходить з наступного:

Стаття 3 Закону України «Про залізничний транспорт» від 04.07.1996р. №273/96-ВР встановлює, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України «Про транспорт», Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Відповідно до ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут Залізниць України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457.

Згідно ст.37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до ст.13 Статуту залізниць України, для зважування вантажів, багажу і вантажобагажу (товаробагажу) використовуються вагонні, вантажні, елеваторні та інші ваги.

Статтею 23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Правила оформлення перевізних документів затверджені наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011р. №138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №863/5084. Відповідно до пунктів 1.2., 2 Правил, накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

У додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів встановлено, що у графі "маса вантажу, визначена відправником" вказується маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом). У графі "спосіб визначення маси" зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/відправником). У графі "ким завантажено вантаж у вагон (контейнер)" зазначається відправником або залізницею. У графі "правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника засвідчує правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника.

Як встановлено судом та вбачається з відомостей, які внесені у накладну відправником вантажу та правильність внесення яких підтверджена відправником, у відповідній графі накладної, маса вантажу визначена відправником та становить 65500кг. Спосіб визначення маси - на вагонних вагах. Завантаження вантажу у вагон здійснено вантажовідправником.

Згідно зі статтею 52 Статуту залізниць України, залізниця зобовязана, на вимогу вантажоотримувача перевірити масу, кількість місць і стан вантажу.

Статтею 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено стягнення з відправника штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення за неправильно зазначені властивості вантажу.

Отже, в даному випадку штрафна санкція не є договірною, а передбачена зазначеними положеннями Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу, який розраховується від провізної плати за всю відстань перевезення. Тобто в даному випадку актом цивільного законодавства визначено розмір (пятикратний) та порядок розрахунку, який розраховується від провізної плати.

Також у пункті 5.5. Правил оформлення перевізних документів зазначено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.07.2002р. за №567/6855 та затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р.

Згідно пункту 10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Інші працівники залізниці можуть бути залучені поряд з трьома підписантами, що обов'язково повинні засвідчити акт, а не замість них.

Отже, п.10 Правил складання актів на виконання ст.129 Статуту залізниць України визначено імперативно частину суб'єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів.

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.18 у справі №910/3930/17 та від 18.06.18р. у справі №910/11397/17, від 23.11.2018 у справі №916/2450/17.

Таким чином п.10 Правил складання актів чітко передбачає посади трьох осіб, які мають право підписувати комерційні акти.

Відповідно до ч.1, 3 ст.64 та ч.3 ст.65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов'язків між працівниками підприємства.

Відтак, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено п.10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акта.

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.05.18р. у справі №916/2001/17 та від 23.06.18р. у справі №916/1993/17, від 23.11.18р. у справі №916/2450/17.

Судом встановлено, що по прибутті вагону №53485231 на станцію Енергодар Придніпровської залізниці, при переважуванні на вагонних вагах було виявлено, що маса вантажу зазначена у накладній не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні, про що було складено комерційний акт від 02.08.18р. №476906/914.

Як вбачається з комерційного акта від 02.08.18р. №476906/914, підставою його складення стала невідповідність маси вантажу, який перевозився у вагоні №53485231, даним, зазначеним вантажовідправником у накладній № 50976851.

З розділу "Д" комерційного акту вбачається, що внаслідок зважування вагону №53485231 прийомоздавальником Запорізької ТЕС ОСОБА_1 в присутності: комерційного агента ОСОБА_2, оператора ОСОБА_3 на справних 100 тн. вагоних тензометричних вагах станції Енергодар Придніпровської залізниці, повірених згідно технічного паспорта 22/06-2018р., виявлено вагу брутто - 87460 кг., тара - 23400 кг., нетто - 64060 кг., що менше ваги зазначеної в документі на 1440 кг. Вагон у технічному та комерційному відношенні справний. Навантаження у вагоні насипом, на рівні бортів, маркування поперечними бороздами по всьому вагону нанесено катком. Виїмок та поглиблені немає, маркування не порушено. Двері люка закриті. Течі вантажу не має. Начальник вантажним двором штатним розкладом не передбачений.

Судом встановлено, що комерційний акт від 02.08.18р. №476906/914 підписано в.о. начальника станції ОСОБА_4, оператором ОСОБА_3, комерційним агентом ОСОБА_2, який брав участь у контрольному зважуванні спірного вагону та прийомоздавальником ОСОБА_1

При цьому, начальник станції є особою, яка уповноважена підписувати комерційні акти відповідно до п.10 Правил складання актів, проте відповідні докази на підтвердження призначення ОСОБА_4 в.о. начальника станції та наявності у останнього відповідних повноважень встановлених п.10 Правил складання актів позивачем суду не надано.

Повноваження ОСОБА_1 (прийомоздавальника вантажу та багажу паливно-транспортного цеху відокремленого підрозділу «Запорізька ТЕС» ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго») на підписання комерційних актів підтверджується наявною в матеріалах справи копією довіреності №269 від 26.12.17р., виданої на імя ОСОБА_1 (прийомоздавальника вантажу та багажу паливно-транспортного цеху відокремленого підрозділу «Запорізька ТЕС» ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго»).

Судом також досліджено робочу інструкцію №19/ДС оператора бюро інформації про підхід і прибуття вантажів ОСОБА_3 та посадову інструкцію №24/ДС агента комерційного ОСОБА_2, затверджених начальником дирекції залізничних перевезень 26.02.16р. та встановлено, що вказаними інструкціями не передбачено надання вказаним особам, право на підписання комерційних актів від імені залізниці як особам, підпис яких є обовязковим для дійсності таких актів в силу п.10 Правил складання актів.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є уповноваженою особою на підписання комерційних актів в разі їх складання. Водночас доказів наявності відповідних повноважень у ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позивачем суду не надано.

Крім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що на дату складання комерційного акту на станції Енергодар Придніпровської залізниці була відсутня у штатному розписі посада начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи).

Відповідно до ст.13Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи висновок суду, що комерційний акт №476906/914 від 02.08.18р. підписаний з порушенням Правил складення актів, вказаний комерційний акт не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ на підтвердження обставин неправильного зазначення відповідачем маси вантажу у залізничній накладній №50976851, а отже відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізних документах у розмірі пятикратної проїзної плати.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача повністю.

Керуючись ст.ст.12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 247, 252, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Українська залізниця м.Київ в особі регіональної філії Придніпровська залізниця, м.Дніпро, Дніпропетровська область до Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Селидівська, м.Селидове, Донецька область про стягнення штрафу в сумі 28470,00грн., відмовити.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Рішення складено та підписано 13.03.2019р.

Суддя М.О. Лейба