ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2019 р. Справа№ 910/24075/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Калатай Н.Ф.

секретар судового засідання: Цибульський Р.М.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 04.03.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 04.12.2018 (повний текст складено 06.12.2018.)

у справі №910/24075/16 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства

"Білоцерківська Теплоелектроцентраль"

до 1) Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

2) Національного банку України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/24075/16 за позовом Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" (надалі - позивач) до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (надалі - відповідач 1) та Національного банку України (надалі - відповідач 2), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни про визнання недійсним Іпотечного договору від 16.02.2015, укладеного між Національним Банком України, Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Приватним акціонерним товариством "Білоцерківська Теплоелектроцентраль", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрованого в реєстрі за №746; визнання недійсним Додатку №1 до Іпотечного договору від 16.02.2015, укладеного між Національним Банком України, Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Приватним акціонерним товариством "Білоцерківська Теплоелектроцентраль", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрованого в реєстрі за №746, визнання недійсним Додатку №2 до Іпотечного договору від 16.02.2015, укладеного між Національним Банком України, Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Приватним акціонерним товариством "Білоцерківська Теплоелектроцентраль", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрованого в реєстрі за №746 та стягнення судових витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі №910/24075/16 залишено без розгляду позов Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" та Національного банку України про визнання недійсним договору.

Суд першої інстанції, враховуючи імперативні приписи ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України дійшов такого висновку, про залишення позову без розгляду, з огляду на те, що позивача про розгляд справи було повідомлено у відповідності до ст.ст. 120, 242 ГПК України, а останній не з'явився в судове засідання, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі №910/24075/16 та направити дану справу до Господарського суду міста Києва для подальшого розгляду.

Підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду позивач вказує на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права.

Зокрема в своїй апеляційній скарзі позивач зазначає, що в матеріалах справи містяться всі докази, необхідні для розгляду справи №910/24075/16. Сторонами у справі не подавалися клопотання про необхідність витребування будь-яких додаткових доказів. Також суд не витребовував доказів у цій справі, не вказував на необхідність надання позивачем будь-яких пояснень чи додаткових документів. З огляду на це, суд мав можливість та повинен був розглянути справу №910/24075/16 без участі позивача (його представника) по наявним матеріалам справи. Крім того, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції не вказав, яким саме чином неявка представника позивача у засідання господарського суду дійсно перешкоджала вирішенню спору, не вказано судом про неможливість або наявність істотних перешкод для розгляду спору по суті заявлених вимог відповідно, тобто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2018, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Калатай Н.Ф., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі №910/24075/16 та призначено до розгляду на 18.02.2019.

01.02.2019 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача -2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що суд першої інстанції правомірно залишив позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" без розгляду у відповідності до положень ст. 226 ГПК України.

18.02.2019 розгляд справи №910/24075/16 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 - не відбувся, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Зубець Л.П. на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2019 справу №910/24075/16 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" призначено до розгляду в судовому засіданні на 04.03.2019.

В судове засідання 04.03.2019 з'явилися представники позивача, відповідача -2, представники відповідача- 1, третьої особи не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні 04.03.2019 надав колегії суддів пояснення, в яких зазначив, що підтримує доводи, викладені в апеляційній скарзі, просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі №910/24075/16 та передати матеріали справи для розгляду в суд першої інстанції.

Представник відповідача - 2 надав колегії суддів пояснення, в яких зазначив, що заперечує проти задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просить суд оскаржувану ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі №910/24075/16 залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням норм процесуального права.

Заслухавши думку представників позивача, відповідача- 2, враховуючи обставини справи та наявні в ній докази, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без участі представників відповідача -1, третьої особи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення учасників справи про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції вирішив розглядати дану справу за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 04.03.2019 було проголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду встановила наступне.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи із принципу гарантування Конституцією України судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

При цьому, ч. 1 ст. 8 названого Закону передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Таким чином, право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом, до підсудності якого вона віднесена. Особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи.

В залежності від конкретних обставин справи суд може або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Як зазначено в оскаржуваній ухвалі, правовою підставою залишення позову у даній справі без розгляду, став пункт 4 частини 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України відповідно до якого суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з'явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2016 року Приватне акціонерне товариство "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" та Національного банку України про:

- визнання недійсним Іпотечного договору від 16.02.2015, укладеного між Національним Банком України, Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Приватним акціонерним товариством "Білоцерківська Теплоелектроцентраль", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрованого в реєстрі за №746;

- визнання недійсним Додатку №1 до Іпотечного договору від 16.02.2015, укладеного між Національним Банком України, Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Приватним акціонерним товариством "Білоцерківська Теплоелектроцентраль", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрованого в реєстрі за №746;

- визнання недійсним Додатку №2 до Іпотечного договору від 16.02.2015, укладеного між Національним Банком України, Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Приватним акціонерним товариством "Білоцерківська Теплоелектроцентраль", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрованого в реєстрі за №746.

В якості додатків до позовної заяви Приватним акціонерним товариством "Білоцерківська Теплоелектроцентраль", було надано суду належним чином засвідчені копії: Генерального кредитного договору про надання стабілізаційного кредиту №44 від 16.02.2015, Додаткового договору №1 до Генерального кредитного договору про надання стабілізаційного кредиту від 16.02.2015 від 24.04.2015, Додаткового договору №2 до Генерального кредитного договору про надання стабілізаційного кредиту від 16.02.2015 від 17.06.2015 Кредитного договору №44/1 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 №44) від 16.02.2015, Додаткового договору №1 до Кредитного договору від 16.02.2015 №44/1 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 № 44) від 27.02.2015, Додаткового договору №2 до Кредитного договору від 16.02.2015 №44/1 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 №44) від 13.03.2015, Додаткового договору №3 до Кредитного договору від 16.02.2015 №44/1 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 № 44) від 24.04.2015, Кредитного договору №44/2 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 № 44) від 24.02.2015, Додаткового договору №1 до Кредитного договору від 24.02.2015 №44/2 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 №44) від 27.02.2015, Додаткового договору №2 до Кредитного договору від 24.02.2015 №44/2 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 №44) від 13.03.2015, Додаткового договору №3 до Кредитного договору від 24.02.2015 №44/2 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 №44) від 24.04.2015, Кредитного договору від 03.03.2015 №44/3 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 №44) від 03.03.2015, Додаткового договору №1 до Кредитного договору від 03.03.2015 №44/3 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 №44) від 13.03.2015, Додаткового договору №2 до Кредитного договору від 03.03.2015 №44/3 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 №44) від 24.04.2015, Кредитного договору від 13.03.2015 №44/4 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 №44), Додаткового договору №1 до Кредитного договору від 13.03.2015 №44/4 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 №44) від 26.03.2015, Додаткового договору №2 до Кредитного договору від 13.03.2015 №44/4 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 №44) від 24.04.2015, Кредитного договору від 20.03.2015 №44/5 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 №44), Додаткового договору №1 до Кредитного договору від 20.03.2015 №44/5 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 №44) від 26.03.2015, Додаткового договору №2 до Кредитного договору від 20.03.2015 №44/5 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 №44) від 24.04.2015, Кредитного договору від 27.03.2015 №44/6 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 №44), Додаткового договору №1 до Кредитного договору від 27.03.2015 №44/6 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 № 44), Додаткового договору №2 до Кредитного договору від 27.03.2015 №44/6 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 №44) від 24.04.2015, Кредитного договору від 03.04.2015 №44/7 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 №44), Додаткового договору №1 до Кредитного договору від 03.04.2015 №44/7 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 № 44) від 24.04.2015, Кредитного договору від 14.04.2015 №44/8 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 №44), Додаткового договору №1 до Кредитного договору від 14.04.2015 №44/8 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 №44) від 24.04.2015, Кредитного договору від 21.04.2015 №44/9 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 №44), Додаткового договору №1 до Кредитного договору від 21.04.2015 №44/9 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 №44) від 24.04.2015, Кредитного договору від 28.04.2015 №44/10 (в рамках Генерального кредитного договору від 16.02.2015 №44), Іпотечного договору від 16.02.2015, посвідченого Морозовою С. В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Додатку №1 до Іпотечного договору від 16.02.2015, Додатку №2 до Іпотечного договору від 16.02.2015, Договору про внесення змін №1 до Іпотечного договору від 16.02.2015, Виписки з ЄДРЮО та ФОП по ПРАТ «БІЛОЦЕРКІВСЬКА ТЕЦ», Наказу № 273-к від 04.05.2001, Статуту ПРАТ «БІЛОЦЕРКІВСЬКА ТЕЦ».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.01.2017 порушено провадження у справі №910/24075/16, призначено до розгляду на 25.01.2017. Також залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозову Світлану Володимирівну.

Під час розгляду справи №910/24075/16 місцевим господарським судом судове засідання неодноразово відкладалось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2017 задоволено клопотання позивача про зупинення провадження, провадження у справі №910/24075/16 зупинено до вирішення Господарським судом Київської області справи №911/554/17 за позовом Frold Projekt Limited до Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" про визнання недійсними рішень позачергових загальних зборів акціонерів та набрання рішенням законної сили.

Після надходження клопотання відповідача -2 про поновлення провадження, для розгляду справи №910/24075/16 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та передано справу судді Шкурдовій Л.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2018 поновлено провадження у справі №910/24075/16, також вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження, підготовче засідання призначено на 04.12.18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі №910/24075/16 залишено без розгляду позов Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" та Національного банку України про визнання недійсним договору.

Залишаючи позов Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" без розгляду, місцевий господарський суд виходив з того, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.11.2018 про поновлення провадження у даній справі та призначення підготовчого засідання позивач отримав 14.11.2018, проте, явку свого уповноваженого представника в підготовче судове засідання 04.12.2018 не забезпечив, незважаючи на те, що судом визнано обов'язковою явку позивача, причини неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила.

Колегія суддів звертає увагу, що залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Залишення позову без розгляду пов'язане з обставинами, які виключають розгляд справи у господарському суді до їх усунення.

При вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду слід мати на увазі, що застосування пункту 4 частини першої ст. 226 Господарського процесуального кодексу України можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, в протоколі судового засідання;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті.

Аналогічної правової позиції притримується Верховний Суд касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 20.11.2018 у справі №908/104/18.

Неявка представника позивача є підставою для залишення позову без розгляду за наявності одночасно таких умов: явка представника позивача була визнана судом обов'язковою, позивач не з'явився на виклик у засідання господарського суду, неявка представника позивача перешкоджає вирішенню спору.

При цьому, обґрунтовуючи залишення позову без розгляду через неявку представника позивача, господарський суд має визначити, яким чином неявка представника позивача перешкоджала вирішенню спору та у чому полягають перешкоди для розгляду та вирішення спору по суті заявлених позовних вимог за відсутності представника позивача.

Судовий процес, в першу чергу, спрямований на вирішення спору, шляхом винесення відповідного судового рішення, і лише у випадку обґрунтованої неможливості розгляду справи за недостатністю доказів, які були витребувані та є необхідними, суд може залишити позов без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу про залишення позову без розгляду не надав належної оцінки тим доказам, що містяться в матеріалах справи щодо належності та достатності їх для вирішення спору.

Невиконання ухвали суду першої інстанції від 05.11.2018 у зв'язку з нез'явленням повноважного представника позивача, не може слугувати підставою залишення позову без розгляду у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України,

Судом не зазначено, яким саме чином неявка представника позивача у засідання господарського суду дійсно перешкоджала вирішенню даного спору по суті, зокрема, чи була необхідність надання особисто представником пояснень суду з конкретних питань, які стосуються спірних правовідносин; не вказано судом про неможливість або наявність істотних перешкод для розгляду спору по суті заявлених вимог відповідно, тобто за наявними в ній матеріалами.

Окрім того, з ухвали суду першої інстанції від 05.11.2018 не вбачається, що явка представників визнана обов'язковою, хоча про це зазначено в оскаржуваній ухвалі суду від 04.12.2019.

Судова колегія вважає, що в даному випадку судом при винесенні оскаржуваної ухвали не було обґрунтовано неможливість розгляду справи по суті через неявку представника позивача в судове засідання.

Враховуючи, що справа має достатню кількість документів для вирішення спору по суті, в тому числі і наданих відповідачами, неявка представника позивача не перешкоджала суду першої інстанції прийняти рішення на підставі наявних у справі документів.

Отже, суд першої інстанції повинен був надати правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам та розглянути справу по суті.

Залишаючи позов без розгляду, господарський суд першої інстанції фактично ухилився від вирішення спору по суті, результатом розгляду якого, відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України, може бути задоволення позову чи відмова в позові повністю або частково.

Виходячи із принципу гарантування Конституцією України судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Враховуючи викладене та беручи до уваги наявні матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність обґрунтованих підстав для залишення судом позовної заяви Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" без розгляду.

Окремо суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави; суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Це означає, що суд не повинен підходити занадто формально до процесу та при першій ліпшій нагоді відмовлятися від розгляду спору, та таким чином фактично обмежувати право позивача на доступ до суду та розгляд його справи.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року суд вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, у тому числі процесуальні заборони й обмеження, які полягають у тому, щоб судовий процес не перетворився на безладний рух. Разом з тим суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді даної справи здійснено занадто формальне ставлення та суворе тлумачення норм п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, що обмежило право позивача на доступ до правосуддя, яке є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що в мотивувальній частині ухвали суду першої інстанції відсутнє будь-яке обґрунтування неможливості розгляду спору по суті за наявними матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для залишення позову без розгляду з підстав нез'явлення представника позивача до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За результатами апеляційного провадження, Північним апеляційним господарським судом встановлено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст. ст. 271, 280 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі №910/24075/16 та передання справи на розгляд Господарського суду міста Києва.

У зв'язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен здійснити суд першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 13, 14, 52, 73, 74, 76, 129, 255, 269, 271, 275, 277, 280, 281, 282, 287, 288, Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська Теплоелектроцентраль" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі №910/24075/16 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі №910/24075/16 скасувати.

3. Справу №910/24075/16 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

4. Матеріали справи №910/24075/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

Н.Ф. Калатай

Повний текст постанови складено 14.03.2019