УХВАЛА

18 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/10059/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Tactical Business LLP на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2018 (Станік С.Р., Гончаров С.А., Тищенко О.В.) у справі № 910/10059/17 Господарського суду міста Києва

за позовом Tactical Business LLP до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" про стягнення 124 329 937,00 грн

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика", 2) Tactical Business LLP, третя особа Публічне акціонерне товариство "Златобанк" про визнання правочину недійсним

за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про стягнення 91 200 795,66 грн

за участі Генеральної прокуратури України

ВСТАНОВИВ:

07.03.2019 представником Tactical Business LLP (далі - Компанія) Свідло Є.В. подано безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій Компанія просить поновити строк на звернення з даною касаційною скаргою, постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2018 у справі № 910/10059/17 в частині скасування рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2017 в частині задоволення позову Компанії до АТ "Ощадбанк" про стягнення 124 329 937,00 грн та прийняття в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову Компанії до АТ "Ощадбанк" про стягнення 124 329 937,00 грн скасувати та направити матеріали справи № 910/10059/17 в цій частині на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Звертаючись з даною касаційною скаргою, скаржником в тексті касаційної скарги заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. В обґрунтування поважності причин пропуску строку на оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2018 скаржник вказує на ту обставину, що Компанія вже зверталась до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2018, проте оскаржувала її лише в частині вирішення судом апеляційної інстанції спору щодо зустрічного позову про визнання правочину недійсним і ухвалою Верховного Суду від 20.02.2017 поновлено Компанії строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2018 у справі №910/10059/17, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою та призначено її розгляд спільно з касаційною скаргою ТОВ "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" (далі - Товариство) у відкритому судовому засіданні на 06.03.2019.

Водночас, фактичний розгляд касаційної скарги Компанії 06.03.2019 не відбувся у зв'язку з тим, що Судом було прийнято відмову ПАТ "Державний ощадний банк України" від зустрічного позову до ТОВ "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" та Tactical Business LLP про визнання правочину недійсним, визнано нечинними частково рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2018 в частині зустрічного позову про визнання правочину недійсним і закрито провадження у справі в цій частині, касаційну скаргу ТОВ "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" про оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2018 в частині відмови в задоволенні первісного позову залишено без задоволення, а постанову в цій частині - без змін. В судовому засіданні 06.03.2019 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Підсумовуючи викладене, скаржник зазначає, що з метою реалізації гарантованого права на захист своїх порушених прав і інтересів в суді, враховуючи закриття провадження у справі № 910/10059/17 за зустрічним позовом ПАТ "Державний ощадний банк України", вирішення якого було предметом попередньої касаційної скарги, у зв'язку з чим технічно було позбавлено можливості щодо реалізації права на судовий захист, а тому скаржник вважає за необхідне звернутися до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2018, але вже в частині вирішення первісного позову.

Перевіривши матеріали касаційної скарги на відповідність вимогам ГПК України, Суд визнає подання цієї касаційної скарги зловживанням процесуальними правами і з урахуванням обставин даної справи вирішив повернути касаційну скаргу виходячи з такого.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

03.12.2018 ухвалою Верховного Суду було відкрито касаційне провадження у даній справі за касаційною скаргою Товариства на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2018 в частині первісного позову Компанії та в частині зустрічного позову, розгляд справи призначено на 23.01.2019.

В судовому засіданні 23.01.2019 представником Товариства заявлялося клопотання про відкладення, яке було відхилено Судом. Суд розпочав розгляд справи за касаційною скаргою Товариства, проте після доповіді головуючого судді представником скаржника було подано заяву про відвід колегії суддів. У зв'язку з необґрунтованістю відводу та необхідністю вирішення питання про відвід колегії суддів, Суд оголосив перерву до 13.02.2019.

12.02.2019 представник Компанії - адвокат Свідло Є.В. ознайомився у Верховному Суді з матеріалами справи №910/10059/17 згідно з поданим клопотанням від 12.02.2019.

13.02.2019 адвокатом Свідло Є.В. від імені Компанії через Північний апеляційний господарський суд було подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду першу касаційну скаргу Компанії на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2018 у справі №910/10059/17 в частині вирішення зустрічного позову про що представник Компанії повідомив Суд в судовому засіданні 13.02.2019.

В судовому засіданні 13.02.2019 представник Компанії - адвокат Свідло Є.В. заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на подання ним 13.02.2019 через Північний апеляційний господарський суд касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2018, яке Судом відхилено. Суд вислухав пояснення учасників справи щодо касаційної скарги Товариства та відзивів на неї та оголосив перерву в судовому засіданні до 20.02.2019.

20.02.2019 ухвалою Верховного Суду поновлено Компанії строк на касаційне оскарження на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2018 та призначено її розгляд спільно з касаційною скаргою Товариства у судовому засіданні 06.03.2019 у зв'язку з чим, враховуючи необхідність забезпечення права інших учасників справи подати відзив на касаційну скаргу Компанії, в судовому засіданні 20.02.2019 було оголошено перерву до 06.03.2019.

06.03.2019 від ПАТ "Державний ощадний банк України" надійшла заява про відмову від зустрічного позову, яку було розглянуто в судовому засіданні 06.03.2019. За результатами розгляду Суд ухвалив постанову, якою прийняв відмову від зустрічного позову, визнав нечинними рішення та постанову судів попередніх інстанцій в частині зустрічного позову та закрив провадження у справі в цій частині, залишив без задоволення касаційну скаргу Товариства в частині первісного позову, а постанову в цій частині - без змін. За відсутності предмета касаційного оскарження в частині зустрічного позову, з огляду на закриття провадження у справі в цій частині, касаційна скарга Компанії не підлягала розгляду.

Позивач у своїй другій касаційній скарзі, поданій 07.03.2019, зазначає, що звертаючись з попередньою касаційною скаргою Компанія знала, що на той час в провадженні Верховного Суду вже перебуває дана справа за касаційною скаргою Товариства про перегляд оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції в частині вирішення первісного та зустрічного позовів, а тому, з метою економії коштів та маючи на меті реалізувати свої права на судовий захист, Компанія звернулася виключно в частині зустрічного позову.

Суд звертає увагу, що під час розгляду касаційної скарги Товариства, в судових засіданнях 13.02.2019 та 20.02.2019 на підставі статті 216 ГПК України оголошувались перерви до 20.02.2019 та 06.03.2019 відповідно, про що Верховним Судом постановлено відповідні ухвали. При цьому, у вказаних судових засіданнях приймав участь уповноважений представник Компанії - адвокат Свідло Є.В., що підтверджується протоколами судових засідань.

Зважаючи на наведене вище, Компанія була обізнана з повним текстом оскаржуваної постанови не пізніше 12.02.2019 та не була позбавлена можливості скористатися правами, передбаченими статтями 42, 288 ГПК України, зокрема, звернутись із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2018 в частині скасування рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2017 в частині задоволення позову Компанії невідкладно після ознайомлення з матеріалами справи (12.02.2019), в тому числі одночасно з подачею Компанією 13.02.2019 касаційної скарги на постанову апеляційної інстанції в частині зустрічного позову.

Таким чином, можливість подання Компанією касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2018 в частині первісного позову залежала виключно від волевиявлення самої Компанії, тобто мала суб'єктивний характер.

Доказів неможливості подання касаційної скарги на оскаржену постанову в частині вирішення питання первісного позову з 12.02.2019 (день ознайомлення з повним текстом постанови від 02.10.2018 та матеріалами справи) по 04.03.2019 (двадцять днів, що дають право на поновлення строку на касаційне оскарження відповідно до частини 2 статті 288 ГПК України), скаржником до Суду не подано.

Інші доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зводяться до внутрішньої організації роботи самого скаржника (неповідомлення адвоката Мойсук Л.А. щодо перебігу розгляду справи; відкликання її повноважень; перебування уповноваженого представника І.Горбова на території проведення антитерористичної операції), а також містять посилання на процесуальні дії ПАТ "Державний ощадний банк України" про відмову від зустрічного позову, що мали передбачені процесуальним законом наслідки у формі закриття провадження у справі в цій частині.

При цьому, до матеріалів касаційної скарги адвокатом не додано доказів сплати судового збору та надіслання її копії іншим учасникам справи. У скарзі скаржник звертає увагу Суду на те, що великі обсяги необхідної оплати судового збору та передсвятковий день подачі даної скарги унеможливлюють своєчасне забезпечення його сплати та направлення копії касаційної скарги іншим учасникам при її подачі, що буде усунуто в подальшому.

Проте, суд не знаходить підстав для застосування норм статті 292 ГПК України про залишення касаційної скарги без руху для усунення зазначених недоліків, оскільки у даному випадку ці недоліки є результатом свідомого і суб'єктивного характеру поведінки скаржника, що підтверджується, зокрема, змістом самої касаційної скарги, спрямованої на затягування розгляду справи, в тому числі за поданою Компанією другою касаційною скаргою, що також розцінюється Судом як зловживання процесуальними правами.

Пунктом 6 частини 2 статті 42 ГПК України визначено, що учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13). Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими непереборними обставинами.

Колегія суддів Касаційного господарського суду звертає увагу скаржника, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 43 ГПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. Зазначений перелік не є вичерпним.

Виходячи з положень статті 43 ГПК України, учасники судового процесу мають добросовісно користуватись процесуальними правами, в тому числі щодо подання касаційної скарги у встановлений законом строк, враховуючи завдання та основні засади господарського судочинства, визначені статтею 2 ГПК України, якими є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Подання Компанією другої касаційної скарги в частині первісного позову після проголошення Судом касаційної інстанції судового рішення в цій частині, розцінюється колегією суддів як дії, які свідчать про не дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення, а також про зловживання процесуальними правами учасника справи.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Процесуальний обов'язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб'єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права, надані законом тим особам, які беруть участь у процесі при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Про зазначене свідчить подання касаційної скарги з низкою недоліків, а саме: несплата судового збору, ненадання доказів направлення копії касаційної скарги іншим учасникам справи, про що скаржник сам зазначає в касаційній скарзі, мотивуючи це поданням скарги у передсвятковий день (07.03.2019).

Проте, Суд вважає, що подання в передсвятковий день касаційної скарги не може свідчити про неможливість надіслання копії касаційної скарги іншим учасникам справи.

Слід звернути увагу, що станом на 18.03.2019 (десятий день з дня подання касаційної скарги) скаржником, не дивлячись на його посилання на те, що в подальшому такі недоліки буде усунуто (щодо несплати судового збору та не надіслання копії касаційної скарги іншим учасникам судового процесу), не надано доказів сплати судового збору та доказів надіслання копії касаційної скарги іншим учасникам судового процесу.

Не надсилання копії касаційної скарги іншим учасникам судового процесу позбавляє цих учасників обізнаності про факт подання касаційної скарги та, відповідно, про її зміст, що, в свою чергу, позбавляє права звернутись до суду касаційної інстанції із запереченням проти відкриття касаційного провадження (стаття 7, частина 4 статті 294 ГПК України).

Суд також враховує посилання Компанії у скарзі на те, що перша касаційна скарга була подана лише в частині зустрічного позову з огляду на наявне касаційне провадження за скаргою Товариства та "з метою економії коштів". Однак, наведені скаржником обставини свідчать також про його свідомий вибір щодо меж оскарження судового рішення за першою касаційною скаргою.

Тобто, визначення скаржником обсягу реалізації своїх процесуальних прав під час подання першої касаційної скарги мало свідомий характер, і Компанія повинна була усвідомлювати можливі наслідки таких процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що у даному конкретному випадку, враховуючи у сукупності всі обставини справи, поведінку та дії Компанії в суді касаційної інстанції, а також пов'язаність Компанії з Товариством, яка є засновником останнього, прагнення скаржника домогтися перегляду постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2018 в частині первісного позову після завершення касаційного розгляду справи в цій частині, є зловживанням процесуальними правами, а повторний касаційний розгляд може призвести до порушення принципу правової визначеності (res judicata).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 305 ГПК України якщо касаційна скарга надійшла до суду касаційної інстанції після закінчення касаційного розгляду справи і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час касаційного розгляду справи, суд касаційної інстанції розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

Суд касаційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час касаційного розгляду справи за касаційною скаргою іншої особи (частина 4 статті 305 ГПК України).

Частина доводів касаційної скарги Компанії не були предметом розгляду в суді касаційної інстанції під час касаційного перегляду оскаржуваної Товариством постанови апеляційного господарського суду, проте, враховуючи, що частиною 4 статті 305 ГПК України розгляд таких доводів ставиться в залежність від того, чи була присутня особа, яка подала касаційну скаргу, під час касаційного розгляду справи, а тому, зважаючи на те, що повноважний представник Компанії - адвокат Свідло Є.В. був присутній в судових засіданнях 13.02.2019, 20.02.2019, 06.03.2019, отже Компанія не є особою, на яку розповсюджується дія частини 1 статті 305 ГПК України, в зв'язку з чим, посилання скаржника в касаційній скарзі на статтю 305 ГПК України є необґрунтованими.

Враховуючи наведене, а також очевидність обставин щодо об'єктивної можливості подання Компанією касаційної скарги в частині первісного позову раніше, тобто в період з 13.02.2019 до 04.03.2019, колегія суддів не вбачає підстав для застосування норм статті 292 ГПК України про залишення касаційної скарги Компанії без руху для усунення її недоліків з огляду на свідомі дії Компанії, як в частині недоліків (відсутність доказів надіслання копії касаційної скарги іншим учасникам судового процесу, а також документів, що підтверджують сплату судового збору), так і в частині подання другої касаційної скарги за межами строків на касаційне оскарження після їх поновлення Верховним Судом за поданою вперше касаційною скаргою.

Частиною 3 статті 43 ГПК України передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Водночас, колегія суддів звертає увагу Компанії та її повноважного представника - адвоката Свідло Є.В. та попереджає, що відповідно до статті 43 ГПК України для запобіганню зловживанню процесуальними правами, у разі вчинення у подальшому дій, які матимуть ознаки зловживання процесуальними правами, Судом будуть вжиті відповідні заходи впливу, передбачені процесуальним законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про повернення касаційної скарги Tactical Business LLP на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2018 у справі № 910/10059/17, поданої 07.03.2019, на підставі частини 3 статті 43 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 7, 14, 42, 43, 234, 290 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати подання касаційної скарги Tactical Business LLP на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2018 у справі №910/10059/17 зловживанням процесуальними правами.

2. Касаційну скаргу Tactical Business LLP на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2018 у справі № 910/10059/17 повернути.

3. Скаржнику надіслати копію даної ухвали разом з копією касаційної скарги, а іншим учасникам справи - копію ухвали.

4. Касаційну скаргу залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.