ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2019 р. м. Київ Справа № 911/2694/18

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль (08300, Київська обл., Бориспільський р-н., с. Гора, вул. Бориспіль-7)

до Державного авіаційного підприємства Україна (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 2)

про стягнення 36824,15 грн. заборгованості за послуги з наземного обслуговування повітряного судна, надані згідно з додатком № В1.1/02.1-14/1-08 від 01.11.2017 р. до угоди.

секретар судового засідання: Демідова А.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 01-22/7-316 від 29.12.2018 р.);

від відповідача: не зявився;

вільний слухач: ОСОБА_2

Обставини справи:

Державне підприємство Міжнародний аеропорт Бориспіль (далі ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль, позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Державного авіаційного підприємства Україна (далі ДАП Україна, відповідач) про стягнення 36824,15 грн. заборгованості за послуги з наземного обслуговування повітряного судна, надані згідно з додатком № В1.1/02.1-14/1-08 від 01.11.2017 р. до угоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобовязання за додатком № В1.0/02.1-14/1-18 до Стандартної Угоди з Наземного Обслуговування (SGHA) від січня 2013 року в частині сплати за надані послуги у вересні - грудні 2017 року та лютому 2018 року, у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 36824,15 грн. заборгованості за послуги з наземного обслуговування повітряного судна, а також судовий збір.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.12.2018 р. було відкрито провадження у даній справі, підготовче засідання призначено на 10.01.2019 р.

20.12.2018 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив № 01-22/2586 від 18.12.2018 р. (вх. № 34858/18 від 20.12.2018 р.), за змістом якого відповідач зазначає, що стягнення 36824,15 грн. з ДАП Україна, на його думку, є неправомірним, і заборгованість перед ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль за надані послуги з наземного обслуговування та додаткові послуги відповідно до додатку № В1.1/02.1-14/1-08 від 01.11.2017 р. відповідач визнає частково, а саме в розмірі 6018,00 грн. Водночас, решту вимог вважає безпідставними з огляду на те, що відповідно до наказу Міністерства транспорту та звязку України № 337 від 26.03.2008 р. «Про встановлення аеропортових зборів за обслуговування повітряних суден і пасажирів у державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» від сплати збору за посадку-зліт ПС звільняються рейси під літерою «А», а також польоти з метою обльоту авіаційної техніки, тренувальні, випробувальні та перегінні польоти для забезпечення виконання рейсів під літерою «А». Також відповідач повідомляв позивача про те, що у вказаний позивачем період рейси відповідача виконувались з метою обльоту авіаційної техніки для забезпечення виконання рейсів під літерою «А» та виконувались тренувальні польоти для забезпечення виконання рейсів під літерою «А».

Водночас, відповідач підтверджує, що ним були отримані відповідні рахунки-фактури для оплати наданих послуг за додатком в період вересень-грудень 2017 року, лютий 2018 року на загальну суму 36824,15 грн.: № 71/480 від 13.10.2017 р. на загальну суму 30358,04 грн., з урахуванням проведеного коригування рахунком-фактурою № 71/600 від 08.12.2017 р. (-900,00 грн.), сума за рахунком № 71/480 від 13.10.2017 становить 29458,04 грн.; рахунок-фактура № 71/480 від 13.10.2017 р. був частково оплачений в розмірі 13484,40 грн. Залишок неоплаченої суми за рахунком, за твердженням позивача, становить 15973,64 грн.; № 71/542 від 03.11.2017 р. на суму 6738,95 грн., який частково був оплачений 29.11.2017 р. в розмірі 1212,00 грн., 22.03.2018 р. в розмірі 716,00 грн. та 22.06.2018 р. в розмірі 100,00 грн. Залишок неоплаченої суми за рахунком становить, за твердженням позивача, 4710,95 грн.; № 71/582 від 05.12.2017 р. на суму 5984,00 грн., який частково був оплачений 20.12.2017 р. в розмірі 280,00 грн. та 06.03.2018 р. в розмірі 4491,00 грн. Залишок неоплаченої суми за рахунком, за твердженням позивача, становить 1213,00 грн.; № 71/640 від 31.12.2017 р. на суму 7707,00 грн., з урахуванням проведеного коригування актом приймання-здачі виконаних послуг від 31.12.2017 р. (-600,00 грн.), сума за рахунком № 71/640 від 31.12.2017 р. становить 7107,00 грн.; 06.03.2018 р. рахунок-фактура № 71/640 від 31.12017 був частково оплачений в розмірі 6727,00 грн. Залишок неоплаченої суми за рахунком становить 380,00 грн.; № 71/134 від 05.03.2018 р. на суму 14546,56 грн., який не був оплачений відповідачем. Проте, їх було повернуто позивачу з причини безпідставного нарахування вартості наданих послуг. Отже, відповідач вважає неправомірним нарахування позивачем вартості послуг за додатком згідно вказаних рахунків на загальну суму 50356,65 грн. (29 458.04 грн. +6738,95 грн. + 5984,00 грн. + 7107,00 грн. + 14546,56 грн.), а також не визнає заборгованість в розмірі 36824,15 грн., яка складається з 29603,15 грн. - збору за зліт-посадку та 7221,00 грн. - за послуги з наземного обслуговування та додаткові послуги.

04.01.2019 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла відповідь № 35-22/2-307 від 27.12.2018 р. (вх. № 144/19 від 04.01.2019 р.) на відзив, за змістом якої ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль, посилаючись на п. 4.5 параграфу 4 додатку № В1.1/02.1-14/1-08 від 01.11.2017 р., вказує, зокрема, що долучені ним до позовної заяви завірені копії Карт на обслуговування авіарейсів в аеропорту Бориспіль вважаються належним чином підписаними сторонами, а отже і рахунки, виставлені на підставі вказаних карт на обслуговування по кожному рейсу позивачем, є такими, що погоджені сторонами.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.01.2019 р. підготовче засідання було відкладено на 31.01.2019 р.

15.01.2019 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив № 01-22/73 від 14.01.2019 р. (вх. № 778/19 від 15.01.2019 р.), за змістом якого ДАП Україна просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль з огляду на те, що посилання позивача при обґрунтуванні позову на самостійно розроблену та прийняту останнім Інструкцію з визначення категорій та типів сервісного обслуговування рейсів, які виконуються до/з аеропорту «Бориспіль», що затверджена наказом генерального директора ДАП «Україна» від 18.09.2014 р. № 01-07-943, на думку відповідача, є безпідставним та помилковим. Також ДАП Україна наголошує на наявності у нього підстав для звільнення від сплати збору за зліт-посадку, що включені позивачем до рахунків-фактур №№ 71/480 від 13.10.2017 р., 71/542 від 03.11.2018 р. та 71/134 від 05.03.2018 р.

У судовому засіданні 31.01.2019 р. представник позивача підтримувала позовні вимоги у повному обсязі; відповідач належним чином уповноваженого представника не направив. Водночас, про дату, час і місце судового засідання всі учасники процесу були повідомлені в порядку, передбаченому ГПК України.

У судовому засіданні 31.01.2019 р. представник позивача заявила про надання суду всіх наявних у ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль доказів, що мають значення для вирішення спору.

Ухвалою господарського суду Київської області від 31.01.2019 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.03.2019 р.

У судовому засіданні 04.03.2019 р. представник позивача позовні вимоги підтримувала у повному обсязі; уповноважений представник відповідача у судове засідання не зявився.

У судовому засіданні 04.03.2019 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

01 листопада 2017 року набрав чинності додаток № В1.1/02.1-14/1-08 до Стандартної Угоди з Наземного Обслуговування (SGHA) від січня 2013 року, укладений між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (обслуговуюча компанія) і Державним авіаційним підприємством «Україна» (перевізник) (далі додаток).

Сторони домовились, що умови додатку застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01 серпня 2017 року.

Відповідно до параграфу 1 додатку, обслуговуюча компанія взяла на себе зобовязання надавати послуги у сфері повітряного сполучення та супутні послуги, ДК 021:2015-6044, а саме: послуги з наземного обслуговування повітряних суден (далі - ПС) при виконанні літерних, технічних рейсів, обльотів ПС, тренувальних польотів; послуги з аеропортового обслуговування при виконанні літерних, пасажирських та технічних рейсів, обльотів ПС, тренувальних польотів в Міжнародному аеропорту «Бориспіль». При виконанні перевізником літерних рейсів надання послуг обслуговуючою компанією здійснюється у відповідності з вимогами «Положення про організацію, виконання та забезпечення повітряних перевезень вищих посадових осіб», затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 14.03.2012 р. № 270.

Умовами п. 2.1 параграфу 2 додатку визначено, що для разового наземного обслуговування, що складається з прибуття та подальшого відправлення у встановлений час того самого літака, обслуговуюча компанія надає перевізнику визначені послуги з наземного обслуговування за такими цінами: при виконанні літерних рейсів ціна такого обслуговування встановлена за кожний рейс по типах повітряних суден: Мі8 - 35,00 грн. (без ПДВ); Ан74 - 50,00 грн. (без ПДВ); Ан148 - 811,00 грн. (без ПДВ); А319 - 1213,00 грн. (без ПДВ); Воеіng 737 - 1213,00 грн. (без ПДВ); при виконанні технічних рейсів (обльотів ПС, тренувальних, випробувальних та перегінних польотів), ціна такого обслуговування не залежить від типу повітряного судна і становить 10,00 грн. (без ПДВ) за кожний рейс.

Для разового аеропортового обслуговування, що складається з прибуття та подальшого відправлення у встановлений час того самого літака, при виконанні літерних та технічних рейсів (обльотів ПС, тренувальних, випробувальних та перегінних польотів) та при виконанні перевізником пасажирських рейсів, обслуговуюча компанія буде надавати послуги відповідно до законодавства України та цього додатку згідно з наказом Міністерства транспорту та звязку України від 26.03.2008 р. № 337 (Довідковий матеріал № 1 до додатку, який є невідємною його частиною) (п. 2.2 параграфу 2 додатку).

Від сплати збору за посадку-зліт ПС звільняються рейси під літерою «А», а також польоти з метою обльоту авіаційної техніки, тренувальні випробувальні та перегінні польоти для забезпечення виконання рейсів під літерою «А» (п. 2.5 параграфу 2 додатку).

Всі послуги, не включені в параграф 2 додатку, будуть надаватися за окремим запитом перевізника та оплачуватись за цінами, що наведені у довідковому матеріалі № 2 «Додаткові послуги», який є невідємною частиною додатку (параграф 3 додатку).

Згідно з встановленим пунктом 5.1 параграфу 5 додатку порядком, обслуговуюча компанія з 05 по 10 число місяця, наступного за звітним, виставляє перевізнику рахунки (по видам рейсів окремо: літерні рейси, технічні рейси, обльоти ПС, тренувальні польоти та пасажирські рейси) за наземне обслуговування, аеропортові збори (аеропортове обслуговування), додаткові послуги (разом - послуги).

Рахунки виставляються на підставі: складених по кожному рейсу Карт на обслуговування авіарейсів в аеропорту Бориспіль; Карток обліку послуг з наземного обслуговування ПС; інших облікових документів обслуговуючої компанії (облікові документи). Облікові документи обслуговуючої компанії підписуються представниками обох сторін. Перевізник, разом з підписанням додатку, надає обслуговуючій компанії перелік осіб, що мають право підписання облікових документів обслуговуючої компанії, та своєчасно інформує обслуговуючу компанію про їх зміну. Сторони погодили, що у разі відсутності таких документів, облікові документи вважаються належним чином підписаними сторонами. У разі, якщо перевізник оспорює будь-які збори або плати, виставлені в будь-якому рахунку-фактурі, перевізник зобовязаний сплатити безспірну частину і повідомити обслуговуючу компанію про невідповідності в рахунку. Потім обидві сторони намагатимуться в дусі доброї волі визначитися зі спірною сумою. Після вирішення щодо будь-якої оспорюваної суми, перевізник зобов'язаний негайно сплатити залишок за рахунком обслуговуючої компанії (п. 5.5 параграфу 5 додатку).

Перевізник з 10 по 15 число місяця, наступного за звітним, самостійно отримує в бухгалтерії обслуговуючої компанії рахунок та зобовязується до 25-го числа здійснити його оплату. Разом з рахунком перевізник отримує складений обслуговуючою компанією акт приймання-здачі виконаних послуг по кожному виду рейсів окремо (далі - акт). Підписаний акт перевізник зобовязаний повернути в бухгалтерію обслуговуючої компанії протягом 10-ти календарних днів з дати його отримання. Якщо протягом 10-ти календарних днів акт не буде повернуто до обслуговуючої компанії, він вважається підписаним обома сторонами (п.п. 5.1, 5.2 параграфу 2 додатку).

Пунктом 9.2 параграфу 9 додатку встановлено, що спори, розбіжності чи вимоги, які виникають між сторонами з додатку або у зв'язку з ним, у тому числі, що стосуються його дійсності, недійсності, вирішуються відповідно до законодавства України.

Як слідує з позову, на виконання взятих на себе за умовами додатку зобовязань, позивачем у період з вересня по грудень 2017 року та в лютому 2018 року були надані відповідачу послуги на загальну суму 65334,55 грн., що підтверджується належним чином підписаними сторонами Картами на обслуговування авіарейсів в аеропорту Бориспіль № 672748, № 677495, № 679211, № 664092, № 679206, № 677466, № 677479, № 679217, № 677467, № 669209, № 679242, № 669227, № 689640, № 689255, № 677600, № 677512, № 687257, № 689249, № 677506, а також актами приймання-здачі виконаних послуг від 30.09.2017 р. на суму 30358,04 грн., від 31.10.2017 р. на суму 6738,95 грн., від 30.11.2017 р. на суму 5984,00 грн., від 31.12.2017 р. на суму 7707,00 грн., від 31.12.2017 р. на суму -600,00 грн., від 28.02.2018 р. на суму 14546,56 грн., копії яких долучено до матеріалів справи.

Суд встановив, що відповідачем, всупереч положенням додатку, не було повернуто в бухгалтерію позивача підписані акти приймання-здачі виконаних послуг.

Водночас, зазначені акти приймання-здачі виконаних послуг від 30.09.2017 р., від 31.10.2017 р., від 30.11.2017 р., від 31.12.2017 р., від 28.02.2018 р., вважаються підписаними обома сторонами відповідно до умов п. 5.2 параграфу 5 додатку.

Крім того, на підтвердження надання послуг на вищевказану суму, позивачем було долучено до матеріалів справи рахунки-фактури від 13.10.2017 р. № 71/480 на загальну суму 30358,04 грн., від 03.11.2017 р. № 71/542 на загальну суму 6738,95 грн., від 05.12.2017 р. № 71/582 на загальну суму 5984,00 грн. (без ПДВ), від 31.12.2017 р. № 71/640 на загальну суму 7707,00 грн. (без ПДВ), від 05.03.2018 р. № 71/134 на загальну суму 14546,56 грн., які були вручені відповідачу.

Проте, відповідач не в повному обсязі сплатив на користь позивача вартість отриманих у період вересень - грудень 2017 року, лютий 2018 року послуг, що призвело, як зазначає позивач, до виникнення заборгованості в сумі 36824,15 грн.

Листом від 07.03.2018 р. № 01-21/544 відповідач повернув без оплати рахунок-фактуру від 05.12.2017 р. № 71/582 на загальну суму 5984,00 грн., виставлений позивачем для оплати отриманих відповідачем у листопаді 2017 року послуг з наземного обслуговування ПС і додаткових послуг.

Листом від 23.03.2018 р. № 01-21/662 відповідач повернув без оплати рахунок-фактуру від 05.03.2018 р. № 71/134 на загальну суму 14546,56 грн., виставлений позивачем для оплати отриманих відповідачем у лютому 2018 року аеропортових послуг (аеропортовий збір - збір за посадку-зліт повітряних суден).

Позивачем було предявлено відповідачу претензію від 05.07.2018 р. № 35-28/5-43 на загальну суму 152539,71 грн. заборгованості за надані послуги, у тому числі - у вересні-грудні 2017 року і лютому 2018 року.

07.08.2018 р. позивачем було отримано відповідь від 07.08.2018 р. № 01-21/1674 на претензію від 05.07.2018 р. № 35-28/5-43, відповідно до якої відповідачем предявлені аеропортом вимоги було визнано частково на суму 6018,00 грн.

Оскільки відповідачем не було сплачено заборгованість в розмірі 36824,15 грн., позивач і звернувся з даним позовом до суду.

Як зазначено у статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 цього ж кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідно до п. 2.1 Наказу Міністерства транспорту та звязку України № 337 від 26.03.2008 р. Про встановлення аеропортових зборів за обслуговування повітряних суден і пасажирів у Державному підприємстві Міжнародний аеропорт Бориспіль від сплати збору за посадку-зліт ПС звільняються рейси під літерою А, а також польоти з метою обльоту авіаційної техніки, тренувальні, випробувальні та перегінні польоти для забезпечення виконання рейсів під літерою А.

Окрім того, як передбачено п. 1.2 довідкового матеріалу № 1 до додатку, від сплати збору за посадку-зліт ПС звільняються рейси під літерою А, а також польоти з метою обльоту авіаційної техніки, тренувальні, випробувальні та перегінні польоти для забезпечення виконання рейсів під літерою А.

Таким чином, наказом № 337 та додатком виділено окремі випадки, за яких перевізник звільняється від аеропортового збору за посадку-зліт ПС: 1) коли виконуються рейси під літерою А; 2) коли виконуються польоти з метою обльоту авіаційної техніки, тренувальні випробувальні та перегінні польоти для забезпечення виконання рейсів під літерою А.

Визначення і присвоєння авіарейсам (у тому числі - рейсам, що виконуються відповідачем) відповідної літери, після надходження від авіаційного перевізника запиту на присвоєння літери, здійснюється Державною авіаційною службою України згідно з «Положенням про організацію, виконання та забезпечення повітряних перевезень вищих посадових осіб», яке затверджене постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 14.03.2012 р. № 270 (ДСК) (далі - Положення).

На офіційному сайті Державної авіаційної служби України в мережі Internet опублікований «Перелік службової інформації», віднесені до якого відомості заборонено розголошувати, в усній або письмовій формі передавати стороннім особам (юридичним та фізичним), публікувати у засобах масової інформації, вивозити за кордон.

У тому числі, до відомостей, які містять службову інформацію у Департаменті авіаційних перевезень, аеропортів та міжнародного співробітництва Державної авіаційної служби України, віднесено примірник Положення (п. 4.3 «Переліку службової інформації»).

Поряд з цим, у ДП «Міжнародний аеропорт Бориспіль діє Технологічний документ «Інструкція з визначення категорії та типів сервісного обслуговування рейсів, які виконуються до/з аеропорту Бориспіль», затверджена наказом генерального директора від 18.09.2014 р. № 01-07-943, в якій викладено порядок визначення категорії та типів сервісного обслуговування рейсів, які виконуються до/з аеропорту Бориспіль (далі - Інструкція).

Згідно з п. 3.2 Інструкції, категорія рейсу визначається на підставі маршруту польоту, який вказано у відповідному дозволі Державної авіаційної служби України та Украероцентру, із врахуванням номеру рейсу та усіх точок польотів.

Тип сервісного обслуговування визначається на підставі інформації, що вказана перевізником у відповідному запиті (SCR - Slot Clearance Request) на обслуговування в аеропорту «Бориспіль» та телеграмі Державної авіаційної служби України або Украероцентру, з урахуванням вимог даної технології (п. 3.3 Інструкції).

Категорія та тип сервісного обслуговування вказуються у відповідних полях добового плану польотів в автоматизованій системі керування технологічним процесом аеропорту та у Карті на обслуговування повітряного судна в аеропорту «Бориспіль» (п. 3.6 Інструкції).

Категорія рейсу позначається однією літерою: «D» - внутрішній рейс; «І» - міжнародний рейс (п.п. 3.7, 4.1 Інструкції).

Тип сервісного обслуговування може визначатися двома літерами, при цьому перша визначає тип сервісного обслуговування, а друга літера - особливості виконання польоту (п. 3.8 Інструкції).

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінюючи на предмет належності, допустимості та достовірності подані позивачем докази на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а також подані відповідачем докази на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, за наслідками безпосереднього дослідження в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог у даній справі.

Як встановлено судом, ДАП «Україна» були проведені технічні рейси для забезпечення виконання рейсів під літерою А: 19.09.2017 р. (ПС Мі-8) на підставі листа до Управління державної охорони України від 14.09.2017 р. № 01-24/1775 та наказу Державної авіаційної служби України (ДАСУ) від 18.09.2017 р. № 720; 13.10.2017 р. (ПС Мі-8) на підставі листа до Управління державної охорони України від 10.10.2017 р. № 01-24/1959, листа до Управління державної охорони України від 10.10.2017 р. № 01-24/1961, наказу ДАСУ від 13.10.2017 р. № 775; 29.10.2017 р. (ПС А319) на підставі листа Управління державної охорони України від 23.10.2017 р. № 01-24/2039 та наказу ДАСУ від 27.10.2017 р. № 818; 14.02.2018 р. (ПС А319) на підставі заявки відповідача до позивача від 14.02.2018 р., листа Управління державної охорони України від 12.02.2018 р. № 01-24/330 та наказу ДАСУ від 13.02.2018 р. № 118; 16.02.2018 р. (ПС Мі-8) на підставі заявки відповідача до позивача від 16.02.2018 р. та наказу ДАСУ від 15.02.2018 р. № 136; 27.02.2018 р. (ПС Ан-74) на підставі заявки відповідача до позивача від 27.02.2018 р., листа Управління державної охорони України від 26.02.2018 р. № 01-24/442 та наказу ДАСУ від 27.02.2018 р. № 162.

Також ДАП «Україна» були здійснені тренувальні рейси для забезпечення виконання рейсів під літерою А: 11.09.2017 р. (ПС Мі-8) на підставі листа до Управління державної охорони від 05.09.2017 р. № 01-24/1692, листа до Державного управління справами від 05.09.2017 р. № 01-18/1693, листа Державного управління справами від 08.09.2017 р. № 01-19/11/1827; 12.09.2017 р. (ПС Ан-148) на підставі листа до Управління державної охорони від 11.09.2017 р. № 01-24/1736, листа до Державного управління справами від 11.09.2017 р. № 01-18/1735, листа Державного управління справами від 12.09.2017 р. № 01-19/11/1839; 22.09.2017 р. (ПС Ан-148) на підставі листа до Управління державної охорони від 20.09.2017 р. № 01-24/1791, листа до Державного управління справами від 20.09.2017 р. № 01-18/1793, листа Державного управління справами від 21.09.2017 р. № 01-19/11/1931; 29.09.2017 р. (ПС Мі-8) на підставі листа до Управління державної охорони від 25.09.2017 р. № 01-24/1821, листа до Державного управління справами від 25.09.2017 р. № 01-18/1822, листа Державного управління справами від 26.09.2017 р. № 01-19/11/1950; 07.02.2018 р. (ПС Мі-8) на підставі плану-графіку тренування льотних екіпажів на лютий 2018 року, затвердженого 29.01.2019 р., заявки відповідача до позивача від 07.02.2018 р., листа до Управління державної охорони від 02.02.2018 р. № 01-24/251, листа до Державного управління справами від 02.02.2018 р. № 01-18/252, листа Державного управління справами від 06.02.2018 р. № 01-3/11/0226; 27.02.2018 р. (ПС Ан-319) на підставі плану-графіку тренування льотних екіпажів на лютий 2018 року, затвердженого 29.01.2019 р., заявки відповідача до позивача від 27.02.2018 р., листа до Управління державної охорони від 22.02.2018 р. № 01-24/415, листа до Державного управління справами від 22.02.2018 р. № 01-18/414; 27.02.2018 р. (ПС Мі-8) на підставі плану-графіку тренування льотних екіпажів на лютий 2018 року, затвердженого 29.01.2019 р., заявки відповідача до позивача від 27.02.2018 р., листа до Управління державної охорони від 26.02.2018 р. № 01-24/435, листа до Державного управління справами від 26.02.2018 р. № 01-18/434.

Як зазначалося вище, за змістом пп. 2.1.2 п. 2.1 Наказу Мінтрансзв'язку від 26.03.2008 р. № 337 та п. 2.5 параграфу 2 додатку встановлено випадки, за яких перевізник звільняється від сплати аеропортного збору за посадку-зліт ПС: по-перше, коли виконуються рейси під літерою А; по-друге, коли виконуються польоти з метою обльоту авіаційної техніки, тренувальні, випробувальні та перегінні польоти для забезпечення виконання рейсів під літерою А.

Суд відзначає, що долучені до матеріалів справи накази ДАСУ, листи ДАП «Україна» до Управління державної охорони та Державного управління справами, листи Державного управління справами, плани-графіки польотів та заявки до позивача про виконання відповідних рейсів підтверджують факти виконання відповідачем у спірний період польотів з метою обльоту авіаційної техніки, тренувальні, випробувальні та перегінні польоти для забезпечення виконання рейсів під літерою «А».

За таких обставин, враховуючи вимоги пункту 2.1.2 Наказу № 337 та пункту 1.2 довідкового матеріалу № 1 до додатку, нарахування позивачем до сплати відповідачу вартості послуг за спірними рахунками-фактурами на загальну суму 29603,15 грн. є неправомірним, оскільки із зазначених рахунків-фактур повинні бути виключені збори за зліт-посадку, як такі, що безпідставно нараховані, а саме: № 71/480 від 13.10.2017 р. збір за зліт-посадку в розмірі 10345,64 грн., № 71/542 від 03.11.2017 р. збір за зліт-посадку в розмірі 4710,95 грн., № 71/134 від 05.03.2018 р. збір за зліт-посадку в розмірі 14546,56 грн.

При цьому, судом враховано, що частина Карт на обслуговування авіарейсів в аеропорту «Бориспіль», на які посилається позивач, безпосередньо містить відмітки про виконання тренувань під літер «А», а також польоту з метою забезпечення виконання рейсів під літер «А».

Таким чином, суд дійшов висновку, що визначена позивачем за вказаними вище рахунками-фактурами заборгованість відповідача в сумі 29603,15 грн. є відсутньою.

Поряд з цим, як встановлено судом, у спірний період (вересень - грудень 2017 року, лютий 2018 року) ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» були надані ДАП «Україна» послуги з наземного обслуговування та додаткові послуги відповідно до додатку № В1.1/02.1-14/1-08 від 01.11.2017 р., вартість яких становить 7221,00 грн. та включена до рахунку-фактури № 71/480 від 13.10.2017 р. на суму 5628,00 грн. (наземне обслуговування в розмірі 5456,40 грн. та додаткові послуги в розмірі 171,60 грн.) та рахунку-фактури № 71/582 від 05.12.2017 р. на суму 1213,00 грн. (вартість наземного обслуговування).

Відповідач наголошував на тому, що рахунок-фактура № 71/582 від 05.12.2017 р. на суму 1213,00 грн. підлягає коригуванню з огляду на те, що позивачем було безпідставно нараховано вартість наземного обслуговування в розмірі 1213,00 грн. як за літерний рейс, оскільки вартість за обслуговування технічних рейсів під літерою «А» (обльотів ПС, тренувальних випробувальних та перегінних польотів) на типі ПС А319 становить 10,00 грн., про що ДАП «Україна» повідомляло ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» у листі від 26.12.2017 р. № 01-21/2631 та у відповіді на претензію від 07.08.2018 р. № 01-21/1674.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач виконав технічний рейс № 1407 за маршрутом Бориспіль - Стамбул, а саме: перегін повітряного судна Airbus-319 для технічного обслуговування. Незважаючи на те, що відповідно до телеграми ДАСУ від 30.11.2017 р. вказаному рейсу були присвоєні літери «ПЛ», проте в самій телеграмі було вказано про перегін літака «Перегонка/повернення ПС для ТО». Виліт ПС Airbus-319 здійснювався із спецстоянки ДАП «Україна» без пасажирів на борту. В Карті на обслуговування даного авіарейсу в аеропорту Бориспіль № 689640 було зазначено, що «Перегінний політ здійснюється з метою забезпечення виконання рейсів під літерою «А». Отже, за вказаний рейс ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» безпідставно нарахувало ДАП «Україна» вартість наземного обслуговування в розмірі 1213,00 грн. як за літерний рейс, оскільки вартість за обслуговування технічних рейсів (обльотів ПС, тренувальних випробувальних та перегінних польотів) на ПС А319 становить 10,00 грн. без ПДВ (пп. 2.1.6 додатку), у звязку з чим вартість наземного обслуговування за рахунком-фактурою № 71/582 від 05.12.2017 р. повинна становити 10,00 грн., а за рахунком-фактурою № 71/640 від 31.12.2017 р. - 380,00 грн. (наземне обслуговування).

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач визнає позовні вимоги в частині заборгованості за надані послуги з наземного обслуговування та додаткові послуги відповідно до додатку № В1.1/02.1-14/1-08 від 01.11.2017 р. в розмірі 6018,00 грн. (7221,00 грн. (рахунок-фактура № 71/480 від 13.10.2017 р.) 1213,00 грн. (рахунок-фактура № 71/582 від 05.12.2017 р.) + 10,00 грн. (відкоригована вартість наземного обслуговування за рахунком-фактурою № 71/582 від 05.12.2017 р.).

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив повинен містити у разі повного або часткового визнання позовних вимог вимоги, які визнаються відповідачем.

Поряд з цим, згідно з приписами ст. 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач доказів сплати вказаного боргу в розмірі 6018,00 грн. не надав, у звязку з чим вимоги позивача в цій частині є такими, що підлягають задоволенню судом.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє з огляду на все викладене вище.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_3 Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно наявності підстав для часткового задоволення позову не спростовує.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1, п. 3 ч. 4, ч. 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного авіаційного підприємства Україна (08300, Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, буд. 2, код 25196197) на користь Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль (08300, Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль-7, код 20572069) 6018 (шість тисяч вісімнадцять) грн. 00 коп. заборгованості та 287 (двісті вісімдесят сім) грн. 91 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 15.03.2019 р.

Суддя В.М. Бабкіна