ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

18 березня 2019 року Справа № 14/169-НР

м. Миколаїв

Кредитори:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Южно-Бугський кар'єр", 56445, Миколаївська область, Доманівський район, с. Прибужжя, вул. Степова, 4, .

2. Приватне акціонерне товариство "Вознесенська ПМК", 56500, Миколаївська обл., м.Вознесенськ, вул. Жовтневої революції, 281 (283), .

3.Акціонерне товариство відкритого типу "Южноукраїнський домобудівний комбінат", 55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Молодіжна, 12

4. Селянське фермерське господарство "Артур", 55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, а/с 85.

Боржник (відповідач): Приватне акціонерне товариство "Юженергобуд", 55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, Проммайданчик, а/с 62,

Розпорядник майна (позивач): Ратинська Сталіна Вікторівна, АДРЕСА_1.

Прокуратура Миколаївської області, 54001, м. Миколаїв, вул. Спаська, 28.

Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області, 54029, м.Миколаїв, вул. 8 Березня, 107.

Третя особа без самостійних позовних вимог на предмет позову на стороні відповідача: Кабінет Міністрів України, 01008, м.Київ, вул. Грушевського, 12/2.

Третя особа без самостійних позовних вимог на предмет позову на стороні відповідача: Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу ДП «НАЕК «Енергоатом» Южно-Українська атомна електростанція», 55000, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ.

Суддя Ткаченко О.В.

В судовому засіданні 13.03.2019р. приймали участь представники:

від кредиторів: 1) Кривіцька Ж.О., дов. б/н від 01.01.2019р., 2) Кривіцька Ж.О., дов. б/н від 01.01.2019р., 3) Кривіцька Ж.О., дов. б/н від 01.01.2019р.

від боржника: Кривіцька Ж.О., дов. б/н від 22.04.2018р.

в судовому засіданні приймає участь: прокурор Жмура Л.С.

від ІІІ осіб: представник Кабінету Мініістрів України Купрейчик К.М., дов. №229/9.1.4/22-19 від 08.01.2019р., представник ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Южно-Українська АЕС» Басаргіна Г.С., ордер КС №490455 від 29.01.2019р.

В судовому засіданні 18.03.2019р. приймають участь представники:

від кредиторів: 1) Кривіцька Ж.О., дов. б/н від 01.01.2019р., 2) Кривіцька Ж.О., дов. б/н від 01.01.2019р., 3) Кривіцька Ж.О., дов. б/н від 01.01.2019р.

від боржника: Кривіцька Ж.О., дов. б/н від 22.04.2018р., Ясеницький І.М., дов. б/н від 18.03.2019р.

в судовому засіданні приймає участь: прокурор Жмура Л.С., начальник відділу ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Южно-Українська АЕС» Вірич П.М.

від ІІІ осіб: представник Кабінету Мініістрів України Зубрицька А.О., дов. №227/9.1.4/22-19 від 08.01.2019р., представник ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Южно-Українська АЕС» Басаргіна Г.С., ордер КС №490455 від 29.01.2019р.

СУТЬ СПОРУ: розгляд в межах справи про банкрутство заяви розпорядника майна про визнання додаткової угоди недійсною.

11.12.2018р. арбітражний керуючий Ратинська С.В. звернулась до суду із позовом до приватного акціонерного товариства "Юженергобуд" про визнання додаткової угоди №15 від 08.08.2018р. до договору №144-2007 від 08.05.2007р. "Реконструкція системи технічного водопостачання. Робота блоків 1…3 на Ташлицькому водосховищі та бризкальних басейнах" - недійсною. У даній позовній заяві позивач також просив суд залучити до участі у справі третіх осіб - ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Южно-Українська АЕС» та Кабінет Міністрів України.

При поданні вказаної позовної заяви розпорядником майна було заявлено клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб - Кабінету Міністрів України та ДП НАЕК «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС».

Ухвалою суду від 17.12.2018р. позивачу було запропоновано надати суду письмове обґрунтування необхідності залучення до участі у справі в якості третіх осіб ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Южно-Українська АЕС» та Кабінету Міністрів України.

25.01.2019р. від арбітражного керуючого до суду надійшли письмові обґрунтування необхідності такого залучення третіх осіб до участі у даній справі.

Ухвалою суду від 05.02.2019р. суд залучив до участі у справі визначених позивачем третіх осіб.

29.01.2019р. від ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Южно-Українська АЕС» до суду надійшли заперечення на позовну заяву.

З огляду на те, що вказану особу було визначено позивачем та завчасно скеровано на її адресу позовну заяву та додані до неї документи, та зважаючи на те, що суд погодився з обґрунтуванням позивача щодо необхідності такого залучення і залучив ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Южно-Українська АЕС» до участі у справі, суд вважає за доцільне прийняти до розгляду надані заперечення.

ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Южно-Українська АЕС» проти позову заперечує, зазначаючи, що оспорюючи додаткову угоду, розпорядник майна не врахував принцип свободи договору, закріплені у нормах ст. ст. 3, 625, 627, 628 Цивільного кодексу України, реалізуючі який сторони правомірно уклали додаткову угоду №15 від 08.08.2018р. до договору ген підряду №144-2007 «Реконструкція системи технічного водопостачання. Робота блоків 1…3 на Ташлицькому водосховищі та бризкальних басейнах». Також третя особа зазначає, що ПАТ «Юженергобуд», укладаючи додаткову угоду, не відмовлявся від власних майнових вимог, оскільки він не відмовлявся від оплати за вже виконані роботи. Оспорювана додаткова угода №15 від 08.08.2018р. сама по собі не являється майновим активом та не являється майном у розумінні ст. 66 Господарського кодексу України та положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», тому вважати її розірвання відмовою від майнових вимог є безпідставним.

13.03.2019р. від Кабінету Міністрів України до суду надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи яка не заявляє самостійних позовних вимог на стороні відповідача Міністерство енергетики та вугільної промисловості України.

Суд розглянув вказане клопотання в судовому засіданні 13.03.2019р. та заслухавши думки інших учасників справи, які проти такого залучення заперечували, відхилив його, погодившись із запереченнями учасників справи, що рішення в даній справі не вплине на права та інтереси Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, оскільки кошти на фінансування договору генпідряду виділяє саме Кабінет Міністрів України, сума вартості будівництва за даним договором встановлена саме розпорядженням Кабінету Міністрів України, а посилання на те, що ДП НАЕК «Енергоатом» засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України не може бути підставою для залучення його до участі у даній справі, оскільки в даному випадку відповідачем у справі є саме ПАТ «Юженергобуд», а ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Южно-Українська АЕС» залучена третьою особою без самостійних позовних вимог на стороні відповідача, тому підстави для залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних позовних вимог на стороні відповідача Міністерства енергетики та вугільної промисловості України відсутні.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.03.2019р. зазначив, що вважає позовні вимоги обґрунтованими, оскільки при підписанні оспорюваної додаткової угоди керівником боржника не було враховано обмеження, встановлені ухвалою суду від 31.03.2003р., якою, зокрема, заборонено посадовим особам боржника або власнику його майна чи уповноваженому ним органу або іншим посадовим особам вчиняти певні дії щодо майнових активів боржника, та заборонено без згоди розпорядника майна укладати та здійснювати угоди, передбачені п. 1 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

В судовому засіданні суд з'ясував всі необхідні питання, зазначені у ч. 2 ст.182 ГПК України.

Представники сторін в судовому засіданні надали суду клопотання про закінчення підготовчого засідання та початку розгляду справи по суті в цьому ж судовому засіданні.

Враховуючи це, відповідно до норм ч.6 ст. 183 ГПК України, суд ухвалив закрити підготовче засідання і розпочати розгляд справи по суті.

В судовому засіданні 13.03.2019р. оголошувалась перерва до 18.03.2019р.

В судовому засіданні 18.03.2019р. представник Кабінету Міністрів України підтримав позовні вимоги розпорядника майна, зазначивши, що укладання оспорюваної додаткової угоди боржником змінює розмір коштів, виділений для виконання робіт за договором генпідряду, та встановлений розпорядженням Кабінету Міністрів України, що є неправомірним. При цьому, до договору генпідряду стосовно визначення його суми були внесені зміни рішенням суду у справі №915/230/18, яке набрало законної сили, є чинним, не скасованим та обов'язковим до виконання.

Прокурор в судовому засіданні 18.03.2019р. проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначаючи, що якщо сторони визначили меншу суму для виконання робіт за договором генпідряду, то такі роботи мають бути виконані саме за таку суму.

Відповідно до приписів ст. 240 ГПК України в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши у судових засіданнях пояснення представників учасників справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Рішенням тендерного комітету Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від 08.05.2007р., оформленого протоколом №80, Відкрите акціонерне товариство «Юженергобуд» було визнано переможцем конкурсу з проведення відкритих торгів із зменшенням ціни на закупівлю за державні кошти будівельно-монтажних робіт по об'єкту «Реконструкції системи технічного водопостачання. Робота блоків 1...3 на Ташлицькому водосховищі і бризкальних басейнах».

08 травня 2007 року за №144-2007 між ДП НАЕК «Енергоатом», як замовником, та ВАТ «Юженергобуд» (правонаступник ПАТ «Юженергобуд»), як генпідрядником, був укладений договір генпідряду «Реконструкція системи технічного водопостачання. Робота блоків 1…3 на Ташлицькому водосховищі та бризкальних басейнів», відповідно до умов якого замовник доручив, а генпідрядник прийняв на себе зобов'язання виконати будівельно-монтажні роботи по «Реконструкції системи технічного водопостачання. Робота блоків 1…3 на Ташлицькому водосховищі та бризкальних басейнів», а замовник зобов'язався прийняти від генпідрядника закінчені роботи та оплатити їх вартість у відповідності з умовами договору.

Сторони також погодили, що роботи виконуються підрядником в наступні строки: початок робіт - генпідрядник починає виконувати на протязі 45 днів після одержання від замовника повідомлення про початок робіт (п. 18.2). Закінчення робіт - 29 січня 2010р.

Пунктом 2.2 договору його учасники обумовили, що строки виконання робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін до договору у разі: виникнення обставин непереборної сили; невиконання або неналежного виконання замовником своїх зобов'язань щодо умов фінансування, несвоєчасного та/або некомплектного надання проектної документації обладнання, тощо; внесення змін до проектної документації; дій третіх осіб, що унеможливлюють належне виконання робіт; припинення робіт не з вини генпідрядника; виникнення інших обставин, що можуть вплинути на строки виконання робіт.

Терміни виконання робіт і передачі їх замовнику повинні переноситись на час обставин, що не залежать від волі і дії сторін, із врахуванням часу, яки буде потрібен для відновлення робіт. Можливе їх перенесення на більш сприятливий час (за умови обов'язкового погодження цього із замовником) (п.2.3).

Відповідно до пункту 18.2 договору, строк його дії починає свій перебіг з моменту, який визначений у п.2.1 цього договору та закінчується 31.12.2010р.

Умовами розділу 3 договору його учасники визначили договірну ціну.

Так, пунктом 3.1 встановлено, що загальні вартість робіт по договору визначається на підставі узгоджених і затверджених сторонами кошторисів і погодженої на момент підписання договірної ціни. Договірна ціна є динамічною, формується генпідрядником та узгоджується замовником у відповідності до ДБН Д.1.1-1-2000.

Вартість виконуваних генпідрядником робіт орієнтовно складає 182 008 736,4 грн. (п.3.2).

Договірна ціна є динамічною, формується генпідрядником з залученням субпідрядних організацій і узгоджується з замовником у відповідності з розділом ДБН Д.1.1-1-2000 (п.3.3).

Пунктом 3.5 договору його учасники погодили, що договірна ціна може змінюватись у випадках: при зміні проектно-кошторисної документації; при виникненні обставин непереборної сили - надзвичайні обставини та події, які не можуть бути передбачені сторонами під час укладання договору; при зростанні після укладання цього договору цін на ресурси, які забезпечує генпідрядник, а також послуг, що надаються йому третіми особами з підтвердженням належним чином; при зміні чинного законодавства в частині податків, зборів, середньомісячної заробітної плати, які враховуються у вартості робіт; при зміні адміністративно-господарських витрат; при зміні нормативів прибутку; при зміні рівня затрат на загально-виробничі витрати.

20 травня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до договору генпідряду №144-2007, якою були змінені пункти 2.1, 3.2 та 18.2 договору, а саме: абзац 2 пункту 2.1 викладено в наступній редакції «Закінчення доручених робіт - 30.10.2009р.»; пункт 3.2 викладено в наступній редакції «Вартість доручених Генпідряднику робіт складає 22 762 182,0 грн. (двадцять два мільйони сімсот шістдесят дві тисячі сто вісімдесят дві) грн.. в тому числі ПДВ, згідно діючої ставки 20% 3 793 697,0 грн. (три мільйони сімсот дев'яносто три тисячі шістсот дев'яносто сім) грн. З них: доручених до виконання на 2009 рік складає 1 979 835 (один мільйон дев'ятсот сімдесят дев'ять тисяч вісімсот тридцять п'ять) грн.. 60 коп., в тому числі ПДВ - 329 972 (триста двадцять дев'ять тисяч дев'ятсот сімдесят дві) грн.. 60 коп. Стаття витрат - будівельно-монтажні роботи. Джерело фінансування на 2009 рік - власні кошти ДП НАЕК «Енергоатом»; пункт 18.2 викладено в наступній редакції: «Строк цього договору визначений п.2.1 та закінчується 30.10.2009р. У разі невиконання або неналежного виконання Замовником своїх обов'язків щодо оплати Генпідряднику виконаних робіт строк дії договору переноситься до повного виконання Замовником своїх зобов'язань по даній Додатковій Угоді».

Додатковою угодою №2 від 22.04.2015р. замовник та генпідрядник домовились внести зміни у договір генпідряду стосовно ціни договору, порядку розрахунків, строку його дії та інших умов, зокрема:

- пункт 2.1 договору викладено в наступній редакції: «Початок робіт - з моменту отримання від замовника повідомлення про початок робіт та наявності лімітів фінансування. Закінчення робіт - 24 березня 2017 року.»

- пункт 3.2 викладено в наступній редакції: «Вартість виконуваних генпідрядником робіт орієнтовно складає 182 008 736,40 грн. (сто вісімдесят два мільйона вісім тисяч сімсот тридцять шість гривень 40 коп.) у тому числі ПДВ (20%) - 30 334 789,40 грн. Фактичне виконання робіт станом на 01.01.2010 року становить 22 696 922,6 грн. у т.ч. ПДВ (20%) - 3 782 820,43 грн.».

- пункт 3.3 викладено в наступній редакції: «договірна ціна є динамічною, визначається відповідно до положень ДСТУ Б Д.1.1-1:2013, що передбачає однорівневу систему ціноутворення в будівництві. Остаточна ціна договору визначається з урахуванням фактично виконаного обсягу робіт та фактичних витрат підрядника на придбання матеріальних ресурсів у порядку, визначеному умовами договору, але не може перевищувати договірної ціни, заявленої у договорі».

Отже, фактично сторони поновили попередньо встановлену ціну договору - 22762182,0 грн. та продовжили строк дії договору до 24.03.2017р.

В подальшому, ПАТ «Юженергобуд» листом від 25.02.2016р. №130-2016 направило до Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» для погодження додаткову угоду №3 від 24.02.2016р. до договору №144-2007 від 08.05.2007р. Таке направлення мотивоване проведенням експертизи проектної документації та затвердження кошторисної частини проекту будівництва.

Відокремлений підрозділ «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» відмовив у підписанні даної додаткової угоди, що стало підставою для звернення ПАТ «Юженергобуд» до суду з відповідним позовом про внесення змін до договору генпідряду №144/2007 від 08.05.2007р.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 06.12.2016р. у справі №915/352/16 позовні вимоги ПАТ «Юженергобуд» були задоволені, внесено зміни до спірного договору, а саме, змінено ціну договору відповідно до вартості будівельних робіт, встановлених розпорядженням Кабінету Міністрів України №49-р від 13.01.2016р. та експертного висновку (пункт 3.2 договору), а також змінено пункт 18.2 в частині закінчення строку договору - 12 березня 2019 року.

Вказане рішення набрало законної сили та на дату розгляду даної заяви є чинним та не скасованим.

Впродовж 2016-2018 років позивач виконував будівельні роботи, обсяг яких був погоджений із відповідачем та передбачений графіком виконання будівельно-монтажних робіт.

В подальшому, листом від 12.03.2018р. №132-2018 генпідрядник направив замовнику для погодження додаткову угоду №14 від 12.03.2018р. до договору генпідряду від 08.05.2007р. №144-2007.

З проекту даної додаткової угоди вбачається, що генпідрядник запропонував внести зміни до договору генпідряду в частині збільшення вартості доручених до виконання робіт - до 2 645 043 290,0 грн. (п.3.2).

Замовник листом від 16.03.2018р. №49/4225 повернув проект додаткової угоди №14 від 12.03.2018р. без подальшого оформлення, мотивуючи це тим, що відповідно до ч. 4 36 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору, а саме, збільшення вартості робіт, не можуть змінюватися після його підписання, до виконання зобов'язань в повному обсязі.

Вказана відмова стала підставою для звернення ПАТ «Юженергобуд» з відповідним позовом до господарського суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 19.06.2018р. у справі №915/230/18 позовні вимоги ПАТ «Юженергобуд» були задоволені, внесені зміни до договору генпідряду від 08.05.2007р. №144/2007, а саме: п.3.2 договору викладено в наступній редакції: «Вартість доручених до виконання Генпідрядником робіт орієнтовно складає 2 660 213 547,6 грн. у т.ч. ПДВ (20%) 443 367 924,6 грн., згідно експертного звіту. Фактичне виконання робіт станом на 01.06.2018р. становить 665 845 926,5 грн.».

Вказане рішення набрало законної сили, не скасовано та є обов'язковим до виконання.

На даний час на виконання умов даного довогору виконуються будівельні роботи, які належним чином приймаються замовником - ВП «Южно-Українстька АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» без зауважень та заперечень.

Однак, розпорядником майна було з'ясовано, що 08 серпня 2018 року за №15 директором ПАТ «Юженергобуд» було підписано додаткову угоду до договору генпідряду від 08.05.2007р. №144/2007, якою сторони виклали пункт 3.2 договору в наступній редакції: «Вартість доручених до виконання робіт складає 666759921,00 грн. у т.ч. ПДВ 20% 111126653,50 грн. Фактичне виконання робіт становить 665845926,50 грн.».

У зв'язку з цим розпорядник майна звернувся до Господарського суду Миколаївської області з даним позовом, та просить суд визнати вказану додаткову угоду недійсною та такою, що суперечить власним майновим вимогам підприємства боржника ПАТ «Юженергобуд».

Заява обґрунтована тим, що додаткова угода обмежує право боржника в покращенні свого майнового та фінансового становища. Керівник підприємства, підписавши вказану додаткову угоду, навмисно погіршив фінансовий стан підприємства-боржника, оскільки, фактично надав замовнику - ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» підставу не виконували рішення суду від 19.06.2018р. у справі №915/230/18, яке набрало законної сили та є обов'язковим до виконання. Розпорядник майна зазначає, що суму договору було зменшено тоді, коли роботи були виконані на значну суму, а їх оплату проведено лише частково. Оспорювана додаткова угода є невигідною для боржника, оскільки її підписання керівником підприємства фактично є відмовою від виконаних робіт на значну суму коштів, що позбавляє можливості боржника вийти з процедури банкрутства та відновити свою платоспроможність.

Відповідно до ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 прикінцевих положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України від 22.12.2011 р. № 4212-VI (зі змінами та доповненнями) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Враховуючи ту обставину, що справа про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Юженергобуд" м. Южноукраїнськ перебуває на стадії розпорядження майном, спірні правовідносини мають вирішуватися з урахуванням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону, яка була чинною до 19.01.2013р.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо боржника застосовуються такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника; мирова угода; санація (відновлення платоспроможності) боржника; ліквідація банкрута.

Характер процесуальних дій, а також повноваження арбітражного керуючого безпосередньо залежать від судової процедури, яка застосована до боржника.

Як вбачається з аналізу приписів ст. 13, ст. 17 та ст. 25 Закону, арбітражний керуючий в межах справи про банкрутство має право на звернення до суду з заявою про визнання недійсними угод, укладених суб'єктом банкрутства, але це право може бути реалізоване ним лише на стадії санації такого суб'єкта (ч. 11 ст. 17 Закону) або в ліквідаційній процедурі (абз. 12 ч. 1 ст. 25 Закону).

З огляду на це, арбітражний керуючий реалізував своє право на звернення до суду з позовом про визнання недійсною спірної додаткової угоди шляхом подання відповідної позовної заяви згідно з правилами ГПК України, яка в силу приписів ст. 20 ГПК України (у редакції, чинній на час подання позовної заяви) розглядається судом в межах справи про банкрутство, але за правилами загального позовного провадження.

Згідно з приписами ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

В даному випадку, з огляду на те, що відносно однієї із сторін договору - ПАТ «Юженергобуд» 31.03.2003р. порушено справу про банкрутство, накладає на її дії певні обмеження, а саме, необхідність узгоджувати свої дії стосовно укладення договорів, їх розірвання або внесення до них змін з розпорядником майна боржника в силу приписів ст. 13 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Так, нормами частини 13 статті 13 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, що діяла до 18.01.2013р., передбачено, що керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна укладає угоди щодо: передачі нерухомого майна в оренду, заставу, внесення зазначеного майна як внеску до статутного капіталу господарського товариства або розпорядження таким майном іншим чином; одержання та видачі позик (кредитів), поручительства і видачі гарантій, уступки вимоги, переведення боргу, а також передачі в довірче управління майна боржника; розпорядження іншим майном боржника, балансова вартість якого складає понад один відсоток балансової вартості активів боржника.

Відповідно до приписів статті 139 Господарського кодексу України, майном у цьому Кодексі визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб'єктів.

Частиною 5 цієї ж статті визначено, що коштами у складі майна суб'єктів господарювання є гроші у національній та іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих суб'єктів з іншими суб'єктами, а також фінансових відносин відповідно до законодавства.

Отже, у випадку укладання угод щодо розпорядження активами підприємства-боржника у вигляді коштів, в тому числі, отримання яких обумовлено договором, керівник підприємства-боржника мав погоджувати такі угоди з розпорядником майна боржника.

Окрім цього, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 31.03.2003р. було порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ «Юженергобуд» (на даний час ПАТ «Юженергобуд»), з метою забезпечення заяви введено мораторій на виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію та на здійснення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію; заборонено посадовим особам боржника або власнику його майна чи уповноваженому ним органу або іншим особам вчиняти певні дії щодо майнових активів боржника; накладено арешт на майно боржника, а також на майно, яке належить боржникові але знаходиться у третіх осіб; заборонено без згоди розпорядника майна укладати та здійснювати угоди, передбачені п. 1 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Частиною 1 статті 12 вказаного Закону встановлено, що господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити укладати без згоди арбітражного керуючого угоди, а також зобов'язати боржника передати цінні папери, валютні цінності, інше майно на зберігання третім особам або вжити інших заходів для збереження майна, про що виноситься ухвала.

Розпорядник майна Ратинська С.В. повідомила суду, що жодного погодження керівник ПАТ «Юженергобуд» на підписання додаткової угоди від 08.08.2018р. №15 до договору генпідряду №144/2007 від неї не отримував та взагалі не звертався з таким питанням, а про існування вказаної додаткової угоди їх стало відомо лише після її укладання.

Відповідно до положень п.2.5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", визнання правочину (господарського договору) недійсним господарським судом є наслідком його вчинення з порушенням закону, а не заходом відповідальності сторін. Тому для такого визнання, як правило, не має значення, чи усвідомлювали (або повинні були усвідомлювати) сторони протиправність своєї поведінки під час вчинення правочину; винятки з цього правила можливі, якщо вони випливають із закону (див., зокрема, абзац шостий підпункту 3.3, підпункт 3.6 і підпункт 3.7 пункту 3 цієї постанови).

Статтею 207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" визначено, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Відповідно до частини 1 ст. 233 Цивільного кодексу України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

При цьому в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 Цивільного кодексу, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Тобто, для кваліфікації правочину за ст. 233 Цивільного кодексу України необхідна обов'язкова наявність зазначених двох умов у сукупності: вплив тяжкої обставини і вкрай невигідні умови. Крім того, має бути причинно-наслідковий зв'язок між тяжкими обставинами та укладеним правочином (його укладання саме з метою усунення обставин).

Як вбачається з матеріалів справи, на момент укладання спірної додаткової угоди відносно генпідрядника - ПАТ "Юженергобуд" було порушено справу про банкрутство та введено процедуру розпорядження майном.

Загальний розмір конкурсних грошових вимог ПАТ "Юженергобуд" складає 8787298,05 грн.

Отже, укладання спірної додаткової угоди позбавило підприємство-боржника значної суми коштів, отримавши які боржник отримав би змогу повністю розрахуватись із усією наявною кредиторською заборгованістю та повною мірою відновити свою платоспроможність.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що неотримання вказаних коштів навпаки створює загрозу погіршення майнового стану боржника та може стати передумовою для прийняття комітетом кредиторів рішення про визнання його банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

За таких обставин, господарський суд погоджується із твердженнями розпорядника майна щодо необхідності визнання недійсною спірної додаткової угоди №15 від 08.08.2018р. у зв'язку з порушенням колишнім керівником при її укладанні вимог ч. 1 ст. 12, ч.13 ст.13 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, що діяла до 18.01.2013р., та оскільки ця додаткова угода укладена на вкрай невигідних для підприємства-боржника умовах, що можуть спричинити визнання його банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Суд не приймає до уваги твердження прокурора щодо необхідності виконання робіт за договором генпідряду за ціну, визначену оспорюванню додатковою угодою, оскільки судом встановлено, що вказана додаткова угода укладена з порушенням норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та суперечить майновим інтересам боржника, отже, підлягає визнанню недійсною.

При прийнятті рішення господарським судом також взято до уваги той факт, що відновлення робіт за договором генпідряду надасть можливість позивачу, в разі належного виконання обов'язків з боку відповідача, уникнути банкрутства, погасивши в повному обсязі наявну конкурсну кредиторську заборгованість, та відновити свою платоспроможність, та позитивно вплине на відновлення майнових інтересів кредиторів підприємства-боржника.

Відповідно до ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив обґрунтованість позовних вимог розпорядника майна та підписання такої додаткової угоди без відповідної згоди.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалою рішення про задоволення позову.

За таких обставин, підсумовуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 13 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржник або визнання його банкрутом» в редакції, що діяла до 18.01.2013р., ст. ст. 20, 232, 233, 234, 235, 240 ГПК України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву розпорядника майна задовольнити.

2. Визнати додаткову угоду №15 від 08.08.2018р. до договору генпідряду №144-2007 від 08.05.2007р. «Реконструкція системи технічного водопостачання. Робота блоків 1…3 на Ташлицькому водосховищі та бризкальних басейнів» недійсною, та такою, що суперечить власним майновим вимогам підприємства-боржника ПАТ «Юженергобуд».

Ухвала набирає законної сили з 18.03.2019р.

Згідно ст.ст.254, 255 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 20.03.2019р.

Суддя О.В. Ткаченко