ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2019 року Справа № 904/4790/18

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Подобєд І.М., Орєшкіної Е.В.

Учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергопромислова компанія», м. Краматорськ Донецької області

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат», м. Кам'янське Дніпропетровської області,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 у справі №904/4790/18, ухвалене суддею Ліпінським О.В., повне рішення складено 11.12.2018,

у справі

про стягнення 136 515,69 грн

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергопромислова компанія» (надалі позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (надалі відповідач) та просило стягнути заборгованість за поставлену продукцію - 93 954,48 грн, 3% річних - 8126,92 грн, інфляційні нарахування - 34 454,29 грн, посилаючись на невиконання відповідачем зобов'язань за договором №15-1496-02 від 04.09.2015 в частині оплати поставленого товару.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що строк оплати за отриманий товар не настав в зв'язку з ненаданням позивачем рахунків на оплату товару та відсутністю підстав для нарахування річних і інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 у справі №904/4790/18 (суддя Ліпінський О.В.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергопромислова компанія» борг за поставлену продукцію - 93 954,48 грн, 3% річних - 8126,92 грн, інфляційні нарахування - 34 454,29 грн та судовий збір - 2047,73 грн. Приймаючи рішення суд виходив з того, що матеріалами справи доведено розмір заборгованості, та наявні підстави для стягнення нарахованих інфляції та 3% річних.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування фактичних обставин справи, просило рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- суд не врахував, що оплата за товар здійснюється на підставі наданого постачальником рахунку, однак доказів надання такого рахунку відповідачу суду не надано, відтак обов'язок покупця щодо оплати отриманого товару не настав, та відсутнє прострочення виконання зобов'язань і підстави для нарахування річних і інфляційних втрат;

- суд не врахував положення Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідно до яких оформлений належним чином рахунок-фактура є підставою для відображення в бухгалтерському обліку господарської операції з постачання товарів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду від 09.01.2018 для розгляду справи №904/47908/18 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Широбокової Л.П. (доповідач), суддів: Орєшкіної Е.В., Подобєд І.М. Зазначеною колегією справу прийнято до свого провадження ухвалою від 11.02.2019 та ухвалено розглянути в порядку письмового провадження відповідно до положень ч.10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами 04.09.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергопромислова компанія» - Продавець та Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» - Покупець укладено Договір №15-1496-02 від 04.02.2015 року (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов'язується поставити, а Покупець прийняти й оплатити продукцію, іменовану надалі товар. Кількість, номенклатура, ціна, строки поставки товару, умови поставки (відповідно до ІНКОТЕРМС - правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати в редакції 2010 року) та умови оплати визначені в Специфікаціях, прикладених до даного договору, що становлять його невід'ємну частину.

Відповідно до п. 1.2. Договору Продавець гарантує, що на момент поставки він має законне право власності на зазначений товар і надає товар Покупцю вільний від яких-небудь прав застави, вимог або обтяжень.

У п.3.1. Договору передбачено, що датою поставки автомобільним транспортом вважається дата, зазначена Покупцем у видатковій накладній, що іменована далі товаросупроводжувальна накладна. Перехід права власності зазначається у Специфікаціях прикладених до договору, що становлять його невід'ємну частину (п. 3.2. Договору).

Згідно п. 4.1., 4.2. Договору розрахунки за даним Договором здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця; розрахунок за товар здійснюється на підставі рахунка, на умовах зазначених у Специфікаціях прикладених до договору, що становлять його невід'ємну частину. Після здійснення попередньої оплати ціна на товар не змінюється. Податкова накладна надається згідно чинного законодавства.

Відповідно до умов, погоджених сторонами в Специфікації №1 від 04.09.2015 року, Позивач зобов'язався здійснити поставку товару: пластина фторопластова Ф-4 30х1000х1000 мм, ТУ 6-05-810-88 (порошок ф-4 марки ПН, вищій сорт, ГОСТ 1007-80) в кількості 282 кг за ціною 277,25 грн без ПДВ, загальною вартістю 90 494,40 грн з урахуванням ПДВ, умови поставки - СРТ склад автоперевізника «Нова пошта», м. Дніпродзержинськ, вул. Кірова, 12; умови оплати - по факту поставки впродовж 10-ти банківських днів з моменту поставки на склад «Покупця»; строк поставки - впродовж 20 календарних днів після оформлення специфікації обома сторонами та відправлення письмової заявки, з правом дострокової поставки.

На виконання умов договору та Специфікації №1 Позивач поставив, а Відповідач прийняв товар на загальну суму 93 954 грн 48 коп, що підтверджується видатковими накладними від 07.10.2015 за №РН-0000486 на суму 22 720,08 грн та від 21.10.2015 за №РН-0000479 на суму 71 234,40 грн. Факт поставки та прийняття товару не оспорюється відповідачем, про оприбуткування товару він надав відповідні прибуткові ордери.

Відповідно до умов Специфікації товар повинен бути оплачений відповідно до 23.10.2015 та до 05.11.2015.

Доказів сплати зазначеної заборгованості відповідачем не надано та його стягнення і є предметом даного спору.

Відповідно до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом вище строк виконання зобов'язання є таким, що настав відповідно 23.10.2015 та до 05.11.2015. Доказів сплати суду не надано, тому суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про задоволення позову в цій частині.

Доводи апелянта щодо ненастання строку оплати товару з підстав ненадання рахунку на оплату судом відхиляються, оскільки видаткові накладні та договір мають всі необхідні та достатні реквізити для сплати за отриманий товар; рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора згідно зі ст. 613 ЦК України, тому наявність або відсутність рахунку-фактури у відповідача не звільняє останнього від обов`язку оплати за поставлений товар та не виключають відповідальність боржника за порушення цього зобов'язання.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3% річних за загальний період прострочення з 23.10.2015 року по 12.10.2018 року становлять 8 126,92 грн, інфляційні втрати з врахуванням індексу інфляції за листопад 2010 року - вересень 2018 року становлять 34 434,29 грн, вірно розраховані позивачем та правомірно стягнені з відповідача судом першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні повно встановлені фактичні обставини справи, яким надана вірна оцінка у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального законодавства, тому місцевий господарський суд дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Відтак, підстави для скасування або зміни цього рішення, передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, відсутні. Доводи апелянта не спростовують правомірних висновків місцевого господарського суду, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за перегляд справи в апеляційній інстанції покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 у справі №904/4790/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 у справі №904/4790/18 залишити без змін.

Судові витрати, пов'язані з розглядом цієї апеляційної скарги, покладаються на апелянта - Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна