ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2019м. ДніпроСправа № 904/157/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі: суддя Петрова В.І.

за участю секретаря судового засідання Тайлієвої Х.Р.

за позовом Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВСЬКА РУСЬ", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором на відпуск теплової енергії для потреб опалення та гарячего водопостачання

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. №3 від 02.01.2019р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. від 11.03.2019р.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВСЬКА РУСЬ" основний борг у розмірі 38 173,26грн., пеню у розмірі 2 494,98грн., 3% річних у розмірі 963,30грн., інфляційні у розмірі 2 184,23грн.

Позовні вимоги обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору на відпуск теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання №1591 від 01.02.2007р. в частині повної і своєчасної оплати за відпущену теплову енергію.

Ухвалою суду від 18.01.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розпочато розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 19.02.2019р.

Ухвалою суду від 19.02.2019р. відкладено розгляд справи по суті на 11.03.2019р.

11.03.2019р. відповідач з"явився у судове засідання, однак відзив на позов не подав.

11.03.2019р. у судовому засіданні проголошені вступна та резолютивна частини рішення відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2007р. між Комунальним підприємством "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської міської ради (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КИЇВСЬКА РУСЬ" (споживач, відповідач) укладено договір на відпуск теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання №1591.

Відповідно до розділу 1 договору постачальник здійснює відпуск теплової енергії для потреб центрального опалення та гарячого водопостачання споживачу, за його об'єктами, розміщеними за адресами: вул. Робоча, 73 від джерела теплопостачання: вул. Уральська, 19.

За п.2.1. договору постачальник надає споживачу теплову енергію у вигляді гарячої води в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору з дотриманням споживчих властивостей, якісних показників і режимів:

- централізоване опалення:

- безперебійне теплопостачання протягом усього опалювального періоду, який відповідно до вимог БНіП 2.01.01.-82 "Будівельна кліматологія і геофізика" починається при стоянні середньодобової температури зовнішнього повітря протягом трьох послідовних діб +8°С (восени) і закінчується при підвищенні середньодобової температури зовнішнього повітря протягом трьох послідовних діб +8СС (навесні) на підставі розпорядження органів місцевого самоврядування; для міста Дніпропетровська опалювальний період становить 175 діб. У випадку збільшення опалювального періоду вартість додаткових днів сплачується окремо.

- внутрішня температура повітря залежить від призначення громадських будівель та приймається згідно БНіП.

- централізоване гаряче водопостачання - протягом року з урахуванням фактичного режиму роботи споживача.

- забезпечення санітарної норми гарячої води в точці розбору не менш +50°С.

Відповідно до п.2.2. договору кількість теплової енергії, яка передається споживачу у відповідний період, визначається розрахунковим методом згідно нормативних документів галузі з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря, фактичних днів надання послуг в поточному місяці.

За п.2.3. договору при наявності приладів обліку щомісячні нарахування за спожиту теплову енергію виконується за їх показаннями, зафіксованими в двохсторонніх актах.

Згідно п.5.1. договору споживач, що має комерційні прилади обліку, щомісячно подає постачальнику звіт про фактичне споживання теплової енергії не пізніше останнього робочого дня поточного місяця.

Відповідно до розділу 6 договору ціна одиниці теплової енергії (1Гкал) згідно тарифів, затверджених рішенням органів місцевого самоврядування від 16.10.2006р. № 3712, складає (разом з ПДВ) - 251,77грн.

Пунктом 7.1. договору визначено, що споживач щомісячно здійснює оплату за теплову енергію у розмірі 80% від планового місячного нарахування.

Споживач зобовязаний щомісячно до 10-го числа місяця наступного за розрахунковим отримати рахунок за фактично надані послуги. Кінцевий розрахунок споживач здійснює до 15-го числа місяця наступного за розрахунковим шляхом безготівкового перерахування або через касу постачальника (п.7.2. договору).

Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2009р. (п.11.1. договору).

Відповідно до п.11.6. договору договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін.

У матеріалах справи відсутні докази припинення договору, отже договір є діючим та не припинив своєї дії.

Відповідно до ч.1 ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Позивач поставив відповідачу теплову енергію за період з 01.02.2007р. по 31.03.2010р., а також з 01.01.2017р. по 30.04.2018р. на загальну суму 41 092,53грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі - приймання теплової енергії (а.с.94-124).

За ч.7 ст.276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи умови договору, строк оплати теплової енергії за спірний період є таким, що настав.

Як вбачається з матеріалів справи, на оплату поставленої теплової енергії позивач виставив відповідачу рахунки, які були оплачені останнім частково на суму 2 919,27грн., у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 38 173,26грн.

14.06.2018р. позивач направив відповідачу досудову вимогу, в якій просив сплатити заборгованість у розмірі 38 173,26грн., однак останній відповіді не надав, вимогу не задовольнив.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Станом на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за період постачання теплової енергії з 01.02.2007р. по 31.03.2010р., а також з 01.01.2017р. по 30.04.2018р. складає 38 173,26грн., що підтверджується матеріалами справи, та підлягає до стягнення.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст.611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Видом неустойки є пеня, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

За ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.8.3. договору за несвоєчасне внесення оплати за спожиту теплову енергію - сплата пені у розмірі 1% від пред'явленої до оплати суми за кожен день прострочення платежу за весь період неналежного виконання зобовязання споживачем, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період з 16.01.2018р. по 16.11.2018р. у розмірі 2 494,98грн. При цьому позивачем здійснюється нарахування за кожним актом окремо. До нарахування пені взяті акти з грудня 2017р. по квітень 2018р.

Перевіривши розрахунок пені, господарський суд встановив, що він здійснений правильно, у звязку з чим пеня у розмірі 2 494,98грн. підлягає до стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних за загальний період з 16.02.2017р. по 28.12.2018р. у розмірі 963,30грн. та інфляційні за загальний період з березня 2017р. по вересень 2018р. у розмірі 2 184,23грн. При цьому позивачем здійснюється нарахування за кожним актом окремо. До нарахування 3% річних та інфляційних взяті акти з січня 2017р. по квітень 2018р.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних, господарський суд встановив, що вони здійснені правильно, у звязку з чим 3% річних у розмірі 963,30грн. та інфляційні у розмірі 2 184,23грн. підлягають до стягнення.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 86, 129, ч.9 ст.165, ст.ст.232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВСЬКА РУСЬ" (49091, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код в ) на користь Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради (49044, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 37, ідентифікаційний код в ) основний борг у розмірі 38 173,26грн. (тридцять вісім тисяч сто сімдесят три грн. 26коп.), 3% річних у розмірі 963,30грн. (дев'ятсот шістдесят три грн. 30 коп.), інфляційні у розмірі 2 184,23грн. (дві тисячі сто вісімдесят чотири грн. 23 коп.), пеню у розмірі 2 494,98грн. (дві тисячі чотириста дев'яносто чотири грн. 98 коп.) та 1 921,00грн. (одна тисяча девятсот двадцять одна) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені ст.256, п.п.17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 18.03.2019р.

Суддя ОСОБА_3