ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2019м. ДніпроСправа № 904/5423/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі: суддя Петрова В.І.

за участю секретаря судового засідання Тайлієвої Х.Р.

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "ПАВЛОГРАДХЛІБ", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Зайченко Д.Г., дов. від 01.09.2018р.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "ПАВЛОГРАДХЛІБ" про відшкодування шкоди у розмірі 12 273,52грн.

Позовні вимоги обгрунтовує відмовою відповідача щодо виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6551253.

Ухвалою суду від 10.12.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розпочато розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 09.01.2019р.

27.12.2018р. відповідач подав до суду відзив, в якому позов не визнавав, зазначав, що не є належним відповідачем у справі, оскільки його цивільна відповідальність була застрахована в ПрАТ "СК "АХА СТРАХУВАННЯ" на суму 100 000,00грн., тобто ліміту відповідальності останнього достатньо для покриття шкоди позивача.

Ухвалою суду від 09.01.2019р. відкладено підготовче засідання на 05.02.2019р.

Ухвалою суду від 05.02.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 04.03.2019р.

04.03.2019р. у судовому засіданні проголошені вступна та резолютивна частини рішення відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2017р. між Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА", (позивач - страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0197-00134, предметом якого є страхування транспортного засобу Volkswagen, державний номер НОМЕР_1.

07.02.2018р. о 10:20 год. у м. Синельникове при виїзді з центрального базару відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen, державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, та транспортного засобу ГАЗ, державний номер НОМЕР_2, що належить Приватному акціонерному товариству "ПАВЛОГРАДХЛІБ" (відповідач), під керуванням водія ОСОБА_4.

Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду №777083, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ГАЗ, державний номер НОМЕР_2, застрахована АТ "СК "АХА Страхування" за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6551253 (а.с.26, 27).

Відповідно до постанови Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 12.03.2018р. у справі №198/107/18, провадження №3/0198/37/18, вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, повністю доведена сукупністю зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення БР № 068689, поясненнями потерпілого ОСОБА_3, схемою місця ДТП та підлягає кваліфікації за ст.124 КУпАП, як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постановою Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 12.03.2018р. у справі №198/107/18, провадження №3/0198/37/18, на ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 гривень (а.с.28).

Потерпілий звернувся до позивача із заявою від 08.02.2018р. про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.23-25).

20.03.2018р. позивачем складено страховий акт №ССКА-4811/1, відповідно до якого сума страхового відшкодування, а також розрахунку страхового відшкодування становить 37 283,45грн. (а.с.38, 39).

На підставі страхового акта №ССКА-4811/1 від 20.03.2018р. позивач здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП у розмірі 37 283,45грн., що підтверджується платіжним дорученням №4861 від 13.03.2018р. (а.с.40).

У позовній заяві позивач зазначає, що, оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ГАЗ, державний номер НОМЕР_2, була застрахована АТ "СК "АХА Страхування", останнє здійснило виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 25 009,93грн. з урахуванням зносу пошкодженого транспортного засобу.

Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням складає 12 273,52грн.

Враховуючи постанову Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 12.03.2018 у справі №198/107/18, провадження №3/0198/37/18, відповідальною особою є відповідач, оскільки на час ДТП ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством "ПАВЛОГРАДХЛІБ".

Оскільки особа, яка визнана винною у ДТП - ОСОБА_4 перебував з відповідачем у трудових відносинах та під час дорожньо-транспортної пригоди виконував свої службові обов'язки, позивач звернувся до господарського суду із позовом про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 12 273,52грн.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.980 Цивільного кодексу України страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України "Про страхування").

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 12 273,52грн.

Учасники справи мають декілька зобов'язань: договірне зобов'язання між позивачем і потерпілою особою - за договором добровільного майнового страхування; деліктне зобов'язання між потерпілою особою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП; договірне зобов'язання між відповідачем і третьою особою - за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Судом встановлено, що на виконання договору добровільного страхування позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 37 283,45грн.

Отже відповідальною особою за відшкодування збитків, завданих відповідачем, є його страховик - АТ "СК "АХА Страхування".

Відповідно до ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно ст.27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.07.2018р. у справі №755/18006/15-ц, стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об'єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов'язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов'язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно ст.993 Цивільного кодексу України та ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв'язку з виплатою першим на користь потерпілої особи страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов'язанні.

Судом встановлено, що суб'єктом, який має задовольнити вимогу позивача, є страховик відповідача.

Відповідно до ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Суд вважає, що покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Як вбачається з розрахунку суми страхового відшкодування, сума страхового відшкодування становить 37 283,45грн. з урахуванням зносу пошкодженого транспортного засобу.

При цьому, суд зазначає, що згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6551253, ліміт відповідальності АТ "СК "АХА Страхування" встановлено у розмірі 100 000,00грн.; франшиза - 0 грн.

АТ "СК "АХА Страхування" здійснило виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 25 009,93грн. з урахуванням зносу пошкодженого транспортного засобу, що не перевищує межі страхових сум, зазначених у страховому полісі відповідача.

За таких обставин суд вважає, що Приватне акціонерне товариство "ПАВЛОГРАДХЛІБ" у даній справі є неналежним відповідачем, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позивачу у позові відмовити.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені ст.256, п.п.17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 14.03.2019р.

Суддя В.І. Петрова