ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2019 р. Справа№ 911/703/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Сотнікова С.В.

Остапенка О.М.

Секретар судового засідання: Нікітенко А.В.

За участю представників: відповідно до протоколу судового засідання від 21.02.2019.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Регіональні електричні мережі"

на рішення Господарського суду Київської області, ухваленого 28.08.2018 (повний текст якого підписаний 11.10.2018)

у справі № 911/703/18 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом ОСОБА_2

до Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" Луганська філія

про стягнення 16 890,00 грн. заборгованості із заробітної плати

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості із заробітної плати у розмірі 16 890,00 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 28.08.2018, повний текст якого підписаний 11.10.2018, у справі № 911/703/18 позов задоволено в повному обсязі.

Присуджено до стягнення з Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" в особі Луганської філії на користь ОСОБА_2 16 890 грн. заборгованості з заробітної плати та Присуджено до стягнення з Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" в особі Луганської філії в доход Державного бюджету України 1762 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням, Державне підприємство "Регіональні електричні мережі" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2018 у справі № 911/703/18 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

До апеляційної скарги апелянтом було додано клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що оскаржуване рішення приймалось за відсутності представника відповідача, а повний текст отримано було лише 23.10.2018.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2018 апеляційна скарга Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" у справі № 911/703/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2018 задоволено заяву колегії суддів у складі: головуючий суддя: Калатай Н.Ф., судді: Мартюк А.І., Зубець Л.П. про самовідвід від розгляду справи № 911/703/18 задоволено, матеріали справи № 911/703/18 передано на повторний автоматизований розподіл.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2018, для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Отрюх Б.В., судді: Верховець А.А., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2018 колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2018 у справі № 911/703/18 та призачено розгляд апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 відкладено розгляд апеляційної скарги Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» на 21.02.2019.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/526/19 від 21.02.2019 у зв'язку з перебуванням судді Верховця А.А. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/703/18.

У відповідності до витягу протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2019 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Сотніков С.В., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 Апеляційну скаргу Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2018 у справі № 911/703/18 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Сотнікова С.В., Остапенка О.М.

21.02.2019 в судовому засіданні представник відповідача надала пояснення по суті спору, підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» та просила задовольнити апеляційну скаргу Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», скасувати рішення суду першої інстанції повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити повністю.

Інші повноважні представники учасників справи, в судове засідання, призначене на 21.02.2019, не з'явилися.

Колегією суддів враховано, що відповідно до частини 2 статті 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, в свою чергу частиною 3 статті 120 ГПК України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до частини 7 статті 120 ГПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно із частиною 3 статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з'явилася особа, яку він представляє, або інший її представник.

Неявки в судове засідання учасника справи, якщо з'явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов'язковою.

Колегією суддів, враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвал були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвал.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності інших представників учасників у справі, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Колегією суддів на підставі ч. 7 ст. 270 ГПК України надано учасникові судової справи можливість виступити у судових дебатах, яке учасниками справи реалізовано.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Державним підприємством "Регіональні електричні мережі" Луганська філія у період з 01.09.2018 по 31.12.2015.

При звільнені з підприємства у трудовій книжці позивача начальником відділу кадрів відповідача М.В. Єфремовою був зроблений відповідний запис та проставлений її підпис із печаткою підприємства.

12.12.2017 позивачем, на адресу відповідача було направлено заяву про надання довідки про нарахований та несплачений дохід за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, вказуючи, що загальна заборгованість по заробітній платі Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" Луганська філія перед ОСОБА_2 станом на 31.12.2015 року становить 16 890 грн.

20.12.2017 відповідач у своїй відповіді зазначив, що на момент звільнення позивача Луганська філія Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" не мала, і не має на цей час доступу до серверів та програмного забезпечення, технічної, бухгалтерської, кадрової та іншої документації, що залишились на непідконтрольній території, а трудові книжки та особисті справи працівників, які виконували обов'язки на території, що тимчасово не контролюється органами державної влади України за місцем реєстрації Луганської філії у м. Лисичанську відсутні і надати достовірну інформацію про розмір нарахованої та сплаченої заробітної плати у підприємства немає можливості.

Крім того, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що ухвалою Господарського суду Київської області від 17.11.2015 року у справі № 911/4610/15 було порушено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Регіональні електричні мережі", відокремленим підрозділом якого є також Луганська філія Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із частиною 8 статті 23 Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Позивач в поданому позові заявляє вимоги про стягнення заборгованості з заробітної плати у сумі 16 890 грн. як поточні, тобто такі, що виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, а саме 31.12.2015 року.

Відповдач в своїх поясненнях зазначає, що заявлені вимоги про стягнення заборгованості з заробітної плати як конкурсні вимоги мають розглядатись у відповідності до частини 4 статті 10, пункта 15 статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та пункта 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України судом, який розглядає банкрутну справу № 911/4610/15.

З наявного в матеріалах справи, розрахункового листа за грудень 2015 року вбачається, що позивачу нараховано заробітної плати за грудень 2015 року в сумі 5433,71 грн., яка складається: з окладу у сумі 3 967,00 грн., з індексації 770,01 грн., за спеціальні роботи в сумі 396,70 грн., премії 300 грн., утримано: НДФЛ в сумі 785,00 грн., військовий збір в сумі 81,00 грн., ЕСВ в сумі 195,00 грн., проф. збір в сумі 54,00 грн., затримка за грудень 4316,00 грн. Крім того, зазначено, що заборгованість на початок грудня 2015 року становить 21 873,00 грн., заборгованість на кінець грудня 2015 року становить 16 890,00 грн.

Статтею 30 Закону України "Про оплату праці" при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати. Роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Враховуючи викладене, вбачається, що наявні розрахункові листки за липень-грудень 2015 року у відповідності до ст. 30 Закону України "Про оплату праці" містять достатньо інформації для визначення розміру заборгованості у зв'язку з невиплатою заробітної плати.

Зі змісту загального розрахунку наведених в позові періодів вбачається, що до стягнення належить заборгованість по заробітній платі станом на 31.12.2015 року в сумі 16 890,00 грн., яка виникла після винесення ухвали Господарського суду Київської області від 17.11.2015 року у справі № 911/4610/15 про порушення провадження про банкрутство відносно Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" ().

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Луганська філія ДП "Регіональні електричні мережі" (ЄДРПОУ ВП 26447684) є відокремленим підрозділом ДП "Регіональні електричні мережі".

Частиною 1, 2 статті 95 Цивільного кодексу України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" боржником не можуть бути відокремлені структурні підрозділи юридичної особи (філії, представництва, відділення тощо).

Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Отже, вимоги про виконання зобов'язань Луганської філії ДП "Регіональні електричні мережі", яка не є юридичною особою, з виплати заробітної плати заявляються до юридичної особи Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" і такі вимоги, які виникли з 31.12.2015 року, тобто після порушення 17.11.2015 року справи про банкрутство відносно Державного підприємства "Регіональні електричні мережі", є грошовими поточними вимогами до боржника щодо якого триває банкрутна процедура.

Постановами Вищого господарського суду України від 04.04.2017 року у справі №908/841/16, постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.02.2018 року у справі № 910/10889/17 зокрема визначено, що у відповідності до п.8 ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, станом на 18.04.2018 року постанова про визнання банкрутом ДП "Регіональні електричні мережі" у справі № 911/4610/15 не виносилась.

Відповідно до пункта 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Згідно із частиною 1 статті 21 Кодексу законів України про працю (КЗпП України) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частиною 1 статті 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до частини 1 статті 115 КЗпП України та статті 24 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Згідно із статтею 47 КЗпП України обов'язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення не тільки видати працівникові трудову книжку, а й провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 КЗпП України.

Частиною 1статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Крім того, статтею 238 КЗпП України визначено, що при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

Практикою Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні "Зубко та інші проти України" від 26 квітня 2006 року, визнавалося таким, що підпадає під захист ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод: рухоме і нерухоме майно, матеріальні і нематеріальні права, зокрема акції, патенти, відшкодування згідно з рішенням суду, право на пенсію, право землевласника на орендну плату, економічні права, пов'язані з веденням підприємницької діяльності, право займатись професійною діяльністю, правомірні очікування щодо певного стану речей у майбутньому, право вимоги. Враховуючи, що сплата заробітної платні і її розмір обов'язково зазначається в трудовому договорі чи контракті, її можливо вважати активом, а порушення роботодавцем умов виплати заробітної платні порушенням права власності відповідно до ст. 1 Першого протоколу. При цьому, позов працівника до суду про стягнення заробітної плати також вважається активом і прирівнюється до "майна" у значенні, закладеному в ст. 1 Першого протоколу.

Крім того слід зазначити, що відповідні вимоги, які є поточними і заявлені після порушення провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Регіональні електричні мережі", але до визнання його банкрутом, у відповідності до п.8 ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" підлягають розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, тобто Господарського суду Київської області, яким порушена і розглядається банкрутна справа № 911/4610/15. При цьому, чинним законодавством передбачено розгляд спірних вимог саме господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, а не в межах банкрутної справи про що вірно вказав суд першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги про стягнення з Луганської філії Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" заборгованості з заробітної плати в сумі 16 890 грн. обґрунтовані і доведені.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається, а доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Таким чином, апеляційна скарга Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» на рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2018 у справі № 911/703/18 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2018 у справі № 911/703/18 підлягає залишенню без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 267-270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2018 у справі № 911/703/18 залишити без змін.

Матеріали справи № 911/703/18 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 14.03.2019.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді С.В. Сотніков

О.М. Остапенко