РІШЕННЯ

м. Київ

28.02.2019Справа № 910/10713/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М., розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/10713/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТ ФІНАНС», м. Київ,

до дочірнього підприємства «КРАЙ ПРОПЕРТІ», м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - акціонерне товариство «Сбербанк», м. Київ,

про стягнення 4 392 652 грн.,

за участю представників:

позивача - Казьмірика Я.І. (адвокат; довіреність від 11.01.2019 № 11/01);

відповідача - Лошакова Д.С. (адвокат; посвідчення від 27.05.2004 № 1994); Крохмальова Я.Є. (ордер від 20.02.2019 № 428511);

третьої особи - Разумова М.А. (адвокат; посвідчення від 22.06.2006 № 2660).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

13.08.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТ ФІНАНС» (далі - Товариство) до дочірнього підприємства «КРАЙ ПРОПЕРТІ» (далі - Підприємство) про стягнення 4 392 652 грн. забезпечувального платежу за договором оренди від 30.04.2015 № б/н (далі - Договір) частини нежилого будинку-громадського центру з об'єктами (в літ. А) від 30.04.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Діонісьєвою А.Е., зареєстрованого в реєстрі за № 929.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушені умови Договору в частині повернення позивачу забезпечувального платежу у сумі 4 392 652 грн. у зв'язку із зміною власника орендованого приміщення.

Позовна заява у результаті автоматизованого розподілу була передана судді Балацу С.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2018 № 910/10713/18 позовну заяву залишено без руху на підставі пункту 8 частини третьої статті 162, частини першої статті 174 Господарського процесуального кодексу України та встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви - 7 (сім) днів з дня вручення даної ухвали.

27.08.2018 Товариство подало суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2018 було прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі № 910/10713/18; постановлено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01.10.2018.

17.09.2018 Підприємство подало суду відзив на позовну заяву, в якому заперечило проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що на підставі пункту 8.3 Договору Договір достроково розірвано Підприємством в односторонньому порядку та відповідно до пунктів 3.11 та 8.6 Договору забезпечувальний платіж не повертається та зараховується в рахунок боргів орендаря за Договором.

01.10.2018 Товариство подало суду відповідь на відзив, в якому заперечило проти доводів Підприємства.

Судове засідання призначене на 01.10.2018 не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Балаца С.В. на лікарняному.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 08.11.2018 сторони повідомлені про призначення підготовчого судового засідання на 19.11.2018.

19.11.2018 Товариство подало суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

19.11.2018 Підприємство подало суду заперечення та документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2018 було задоволено самовідвід судді Балаца С.В. та передано матеріали справи № 910/10713/18 для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

У результаті повторного автоматизованого розподілу матеріали справи № 910/10713/18 були передані судді Курдельчуку І.Д.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 прийнято справу № 910/10713/18 до свого провадження; призначено підготовче засідання на 18.12.2018; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство «Сбербанк» (далі - Банк).

12.12.2018 позивач подав суду клопотання про поновлення строку для здійснення процесуальних дій та прийняття до розгляду доказів надсилання Банку документів.

18.12.2018 Підприємство подало суду заяву про зупинення провадження у справі № 910/10713/18 за позовом Товариства до Підприємства, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Банк, про стягнення 4 392 652 грн., до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/11069/18 за позовом Товариства до Підприємства, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні: позивача - Банк; відповідача: приватного акціонерного товариства «Банкомзв'язок» (далі - ПАТ «Банкомзв'язок») та Київської міської ради (далі - КМР), про: визнання недійсним вчиненого відповідачем одностороннього правочину, оформленого повідомленнями від 25.06.2018 вих. №25/06/2018-1 та від 24.07.2018 вих. №24/07/2018-2, про розірвання договору оренди частини нежитлового будинку - громадського центру з об'єктами (в літ. А) від 13.04.2015, зареєстрований в реєстрі за №929; визнання недійсним вчиненого відповідачем одностороннього правочину, оформленого повідомленням від 04.06.2018 вих. №04/06/2018, про розірвання договору про надання права від 12.11.2015№12/11/15; визнання права позивача на користування частиною нежитлового будинку - громадського центру з об'єктами (в літ. А), що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Глушкова Академіка, буд. 13-Б, стоком до 31.10.2027 на умовах, передбачених договором оренди частини нежитлового будинку - громадського центру з об'єктами (в літ. А) від 13.04.2015, зареєстрованим в реєстрі за №929.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 визнано поважними причини пропуску строку Товариством для подання доказів по справі № 910/10713/18; поновлено Товариству строк для подання доказів і прийнято подані письмові докази.

У підготовчому засіданні 18.12.2018 було оголошено перерву до 22.01.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 було відмовлено Підприємству у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі 910/10713/18 Представник відповідача 22.01.2019 подав суду заяву про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю «Бронкс Стайл» (далі - ТОВ «Бронкс Стайл»).

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для залучення ТОВ «Бронкс Стайл» як третьої особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/10713/18 до судового розгляду по суті на 20.02.2019.

У судовому засіданні 20.02.2019 було розпочато розгляд справи по суті; оголошено вступні слова представниками позивача та відповідача; розпочато дослідження доказів у справі.

У судовому засіданні 20.02.2019 на стадії дослідження доказів було оголошено перерву до 28.02.2019.

28.02.2019 відповідач подав суду клопотання про поновлення процесуального строку подання доказів та приєднання доказів до матеріалів справи, а саме судового рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2019 у справі № 910/11069/18 за позовом Товариства до Підприємства, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні: позивача - Банку; відповідача: ПАТ «Банкомзв'язок» та КМР, про: визнання недійсним вчиненого відповідачем одностороннього правочину, оформленого повідомленнями від 25.06.2018 вих. №25/06/2018-1 та від 24.07.2018 вих. №24/07/2018-2, про розірвання договору оренди частини нежитлового будинку - громадського центру з об'єктами (в літ. А) від 13.04.2015, зареєстрований в реєстрі за №929; визнання недійсним вчиненого відповідачем одностороннього правочину, оформленого повідомленням від 04.06.2018 вих. №04/06/2018, про розірвання договору про надання права від 12.11.2015 №12/11/15; визнання права позивача на користування частиною нежитлового будинку - громадського центру з об'єктами (в літ. А), що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Глушкова Академіка, буд. 13-Б, стоком до 31.10.2027 на умовах, передбачених договором оренди частини нежитлового будинку - громадського центру з об'єктами (в літ. А) від 13.04.2015, зареєстрованим в реєстрі за №929.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 відмовлено Підприємству в поновленні строку подання доказів; клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи залишено без розгляду.

Суд, заслухавши вступні слова учасників процесу 20.02.2019, з'ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, дослідив 20.02.2019 та 28.02.2019 в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України докази у справі .

Після закінчення з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

Учасники процесу виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази досліджені у судовому засіданні.

У судовому засіданні 28.02.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані учасниками процесу документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.04.2015 Підприємством (орендодавець) та Товариством (орендар) було укладено Договір (із змінами внесеними додатковим договором від 31.07.2017 № 1), за умовами якого:

- орендодавець (з урахуванням пункту 10.4 Договору) передає, а орендар (з урахуванням пункту 10.4 Договору) приймає у строкове платне користування частину нежилого будинку - громадського центру з об'єктами (в літ. А), що знаходиться за адресою: місто Київ, проспект Академіка Глушкова, 13-Б (далі - приміщення). Право власності на нежилий будинок - громадського центру з об'єктами (в літ. А) (далі - ТРЦ) зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 00 від 30.04.2015. ТРЦ розміщений на земельній ділянці, кадастровий номер якої :79:485:0021, право суборенди на яку належить орендодавцю на підставі Договору суборенди (пункт 1.1 Договору);

- загальна площа цілого приміщення становить 28 539,50 кв.м. Загальна площа приміщення, яке передається в оренду в частині, складає 10 046,6 кв.м. Торгова площа приміщення складає орієнтовно 6 777,5 кв.м. (пункт 1.2 та підпункт 1.2.1 пункту 1.2 Договору);

- приміщення обладнується та використовується орендарем виключно для організації та обслуговування об'єктів торгівлі (гіпермаркету) (пункт 1.6 Договору);

- строк оренди всього приміщення становить по 31.10.2027 включно з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі приміщення (пункт 2.3 Договору);

- орендар зобов'язаний здійснювати оплату за користування приміщенням в розмірах і в терміни, визначені Договором (орендна плата). Орендна плата складається з: основної орендної плати; додаткової орендної плати (пункт 3.1 Договору);

- якщо інше не передбачено Договором, основна орендна плата сплачується орендарем щомісячно, авансом, не пізніше 3-го числа місяця, за який здійснюється оплата (пункт 3.3 Договору);

- не пізніше 08.05.2015 включно орендар зобов'язаний сплатити орендодавцю основну орендну плату за три місяці строку оренди (авансовий платіж) в сумі 6 388 008 грн., у тому числі 20 % ПДВ - 1 064 668 грн., а не пізніше 12.05.2015 - 4 392 652 грн., у тому числі 20 % ПДВ 732 108,67 грн., який при належному виконанні орендарем зобов'язань буде зарахований в рахунок оплати орендної плати за два останніх місяці оренди приміщення. При цьому розмір орендної плати, сплачений орендарем у вигляді забезпечувального платежу за два останні місяці оренди приміщення не індексується, та не збільшується, а будь-які проценти на забезпечувальний платіж не нараховуються. В день підписання акта приймання-передачі приміщення, передбаченого підпунктом 2.2.2 пункту 2.2 Договору, орендар зобов'язаний сплатити орендодавцю основну орендну плату за три місяці строку оренди (авансовий платіж) в сумі 200 970 грн., у тому числі ПДВ - 33 495 грн. (пункт 3.8 Договору);

- Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 30.04.2027 включно, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором. Договір підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації за рахунок орендаря (пункти 8.1 та 8.2 Договору);

- у разі продажу або відчуження іншим чином права власності на приміщення, звернення стягнення на приміщення, орендодавець зобов'язаний повідомити про це орендаря щонайменше за один місяць до дати відчуження, а також орендодавець зобов'язується повернути сплачені орендарем авансові платежі, забезпечувальний платіж, що не використані за Договором або не будуть використані до дати відчуження, протягом п'яти робочих днів з дати отримання відповідної вимоги орендаря, якщо сторони письмово не погодять інше. В такому разі орендодавець та орендар зобов'язуються надати один одному усі необхідні коригуючі документи для належного відображення правових наслідків домовленостей, вказаних у додатковій угоді від 31.07.2017 № 1, у бухгалтерському обліку згідно з чинним законодавством України (пункт 10.2 Договору);

Договір та додаткова угода до нього підписані уповноваженими представниками та нотаріально посвідчені.

Договір у встановленому порядку не оспорено, не визнано недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, за своєю правовою природою укладений сторонами правочин є договором оренди нерухомого майна.

Судом встановлено, що орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі приміщення в оренду від 31.07.2017 № б/н, який підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На виконання умов Договору, а саме пункту 3.8 Товариство перерахувало Підприємству 4 392 652 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 12.05.2015 № 4.

Разом з тим, 27.09.2011 Підприємством як іпотекодавцем та Банком як іпотекодержателем було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобов'язань іпотекодавця, які випливають із договорів про відкриття кредитної лінії від 22.09.2011 № 119-В/11/55/КЛ та від 22.09.2011 №120-В/11/55/КЛ, укладеними іпотекодавцем і іпотекодержателем з усіма змінами і доповненнями до них, іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку майно, яким є нежилий будинок (літ. А), загальною площею 28 539,50 кв,м., що розташовується за адресою: місто Київ, проспект Глушкова Академіка, будинок № 13-Б, реєстраційний номер: 34696251, та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежилого будинку, частиною якого є орендоване позивачем приміщення.

Позивач вказує, що він був повідомлений про те, що приміщення передано в іпотеку Банку.

26.04.2018 позивача було повідомлено листом, направленим третьою особою про перехід права власності на нежилий будинок (літ. А), загальною площею 28 539,50 кв,м., що розташовується за адресою: місто Київ, проспект Глушкова Академіка, будинок № 13-Б до Банку внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 09.08.2018 №133775225, p 19.12.2017 власником нежилого будинку-громадського центру з об'єктами (в літ. А) загальною площею загальною площею 28 539,50 кв,м., частиною якого є орендоване позивачем приміщення, є Банк.

Отже, Банк є власником нерухомого майна, наданого у користування позивачеві; перехід права власності відбувся 19.12.2017, доказів протилежного суду не подано

Оскільки відбулася зміна власника будівлі громадського центру, частину якого було передано в оренду Товариству, то в силу приписів пункту 10.12 Договору орендодавець зобов'язаний повернути сплачені орендарем авансові платежі, забезпечувальний платіж, що не використані за Договором або не будуть використані до дати відчуження, протягом 5 (п'яти) робочих днів з дати отримання відповідної вимоги орендаря, якщо сторони письмово не погодять інше.

Відповідач зазначив, що спір про право власності між Підприємством та Банком відсутній і Підприємство не оспорює право власності Банку на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Відсутність в провадженні господарських судів справ у спорах між Підприємством та Банком щодо майна або майнових прав на нежитловий будинок - громадський центр з об'єктами (в літ. А), що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Глушкова Академіка, буд. 13-Б вказує на неоспорюваність зміни власника нерухомого майна.

17.07.2018 Товариство надіслало Підприємству претензію з вимогою повернути забезпечувальний платіж протягом 5 (п'яти) робочих днів з дати отримання листа.

Вказаний лист було отримано відповідачем 23.07.2018, що підтверджується інформацією розміщеною у мережі Інтернет на сайті ПАТ «Укрпошта».

Відтак, на думку позивача, ним виконані всі вимоги Договору з метою повернення забезпечувального платежу, однак відповідачем станом на дату подання даної позовної заяви забезпечувальний платіж повернуто не було.

У свою чергу, відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що Договір було розірвано з ініціативи орендаря у зв'язку із неоплатою орендної плати Товариством у сумі 2 007 337,70 грн., у тому числі ПДВ, а тому в силу приписів пункту 8.6 Договору забезпечувальний платіж не підлягає поверненню.

Вказані доводи Підприємства є безпідставними, оскільки, починаючи з 25.04.2018 Банк повідомив Товариство про зміну власника приміщення, що в силу приписів статті 770 ЦК України зумовило перехід прав орендодавця за Договором від Підприємства до третьої особи.

Отже, починаючи з 01.05.2018, орендна плата за користування нерухомим майном має бути сплачена на користь нового власника приміщення, а саме Банка.

Відтак, відсутні підстави вважати, що у позивача існує заборгованість у сумі 2 007 334,70 грн., у тому числі ПДВ, перед відповідачем, і як наслідок відсутні підстави для одностороннього розірвання Договору, що зумовило б відсутність умови для повернення забезпечувального платежу.

Що ж до тверджень про те, що позивач після переходу права власності на нерухоме майно, продовжував користуватися рухомим майном, яке перебуває у власності Товариства, що зумовлює зменшення забезпечувального платежу на вартість оренди такого майна, то слід вказати таке.

Зі змісту Договору вбачається, що його предметом є як нерухоме майно так і рухоме (обладнання).

Крім відсутності спору щодо нерухомого майна, саном на день судового розгляду у даному господарському спорі відсутнє документальне підтвердження щодо спорів Банку та Підприємства щодо права власності на рухоме майно, яке перебувало у заставі.

Оскільки суду не подано доказів переходу права власності на рухоме майно до Банку, то вказане обладнання є власністю саме Підприємства.

Таким чином, позивач продовжує користуватися рухомим майном, яке є предметом Договору і належить саме відповідачу.

Слід зазначити, що сторони, укладаючи Договір не визначили яка її частина є оплатою за користування приміщенням, а яка за користування обладнанням.

Незважаючи на існування правовідносин як із Банком як орендодавцем приміщення, так і з Підприємством як орендодавцем обладнання, в силу приписів пункту 10.12 Договору відповідач зобов'язаний повернути гарантійний платіж, оскільки саме зі зміною власника нерухомого майна пов'язано таке повернення.

Підприємство не скористалося своїм правом на подання Товариству коригуючих документів щодо наявності заборгованості за оренду обладнання як це і визначено пунктом 10.12 Договору.

Предметом даного господарського спору не є стягнення орендної плати чи коригування її розміру, а тому вказані обставини можуть бути предметом розгляду іншого господарського спору.

Разом з тим, Підприємство не позбавлено права звернутися з відповідними вимогами до Товариства чи Банку з метою стягнення як компенсаційних витрат так і орендної плати за обладнання.

Посилання відповідача на безпідставність вимоги повернення забезпечувального платежу не ґрунтується на положеннях пункту 10.2 Договору в частині обов'язку з його повернення при переході права власності на нерухоме майно.

За таких обставин таке посилання є неспроможними.

Що ж до решти доводів і аргументів Підприємства, які викладені у відзиві та письмових поясненнях, то слід вказати таке.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідача та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки до яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТ ФІНАНС» (04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, 15А; ідентифікаційний код 38347098) до дочірнього підприємства «КРАЙ ПРОПЕРТІ» (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 10; ідентифікаційний код 24365189), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - акціонерне товариство «Сбербанк» (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46; ідентифікаційний код 25959784), про стягнення 4 392 652 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з дочірнього підприємства «КРАЙ ПРОПЕРТІ» (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 10; ідентифікаційний код 24365189) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТ ФІНАНС» (04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, 15А; ідентифікаційний код 38347098) 4 392 652 (чотири мільйони триста дев'яносто дві тисячі шістсот п'ятдесят дві) грн. забезпечувального платежу за договором оренди та 65 889 (шістдесят п'ять тисяч вісімсот вісімдесят дев'ять) грн. 78 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.03.2019.

Суддя І.Д. Курдельчук