ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2019 р. Справа№ 925/742/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Пашкіної С.А.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Беліменко О.О.

від відповідача: Конопатська В.О.

від третьої особи 1: Власенко А.В.

від третьої особи 2: Самойлова Д.Є.

розглянув апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.10.2018р., м. Черкаси (повний текст складено 07.11.2018р.) у справі №925/742/18 (суддя Єфіменко В.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Черкаської філії ПАТ "Укртелеком"

до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради,

третя особа 1 - Черкаська міська рада,

третя особа 2 - Управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області,

про стягнення коштів.

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення 1538060,72 грн для компенсації витрат за надані телекомунікаційні послуги на пільговій основі жителям міста Черкаси в період з січня 2017 по грудень 2017 року включно.

1.2. Позов обґрунтований посиланням, на ч.3 ст.142 Конституції України, ч.3 ст.63 Закону України «Про телекомунікації», Правила надання та отримання телекомунікаційних послуг, ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України та ст.48, 91 Бюджетного кодексу України.

Зокрема, законодавством України встановлені пільги окремим категоріям громадян. Держава взяла на себе обов'язок відшкодовувати підприємствам зв'язку понесені витрати. Позивач з січня 2017 року по грудень 2017 року надав телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів відповідно до договору від 01.01.2015 за №71і200-06-64, укладеним з Відповідачем і має право на відшкодування вартості цих послуг.

Проте, вказані витрати Відповідачем не відшкодовані, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 1538060,72 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, розрахунками видатків на відшкодування витрат та актами звірки.

1.3. Відповідач проти позову заперечив, вважаючи його безпідставним, а посилання Позивача на нормативно правові акти в обґрунтування позовних вимог - помилковими.

Зокрема, Відповідач вважає, що Позивач помиляється, що держава взяла на себе обов'язок відшкодовувати витрати підприємствам, маючи на увазі період з січня 2017 року по грудень 2017 року включно. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, на яку посилається Позивач, затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету. Вказаний Порядок (в редакції станом на 21.06.2017) визначає механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг. Дійсно, відповідно до ч.5 ст.102 Бюджетного кодексу України (в редакції до 01.01.2017), видатки на відшкодування витрат за пільговий зв'язок окремих категорій громадян передбачалися за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Між тим, відповідно до п.20-4 ст.91 Бюджетного кодексу України (в редакції станом на 01.01.2017) до видатків, що можуть здійснюватись з усіх місцевих бюджетів належать, зокрема, видатки на пільги з послуг зв'язку. На думку Відповідача, на час виникнення спірних правовідносин, видатки на відшкодування витрат на пільговий зв'язок окремим категоріям громадян віднесено до видатків місцевих бюджетів.

Враховуючи викладене, Позивачем зроблений помилковий висновок, що безумовний обов'язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов'язок держави в особі державних органів відшкодовувати такі пільги.

Чинне законодавство наділяє органи місцевого самоврядування повноваженнями розробляти програми соціально-економічного розвитку та місцеві цільові програми. Так, згідно з п.22 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування відноситься до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад та вирішується на пленарних засіданнях відповідних рад. Рішенням Черкаської міської ради від 12.06.2018 №2-3420 затверджено Міську програму соціального захисту окремих категорій громадян - мешканців м. Черкаси, які мають право на пільги відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.102 Бюджетного кодексу України пільги, передбачені Програмою до 01.01.2017 надавалися за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам. Після внесення змін до Бюджетного кодексу України виникла необхідність передбачити видатки для забезпечення цих пільг у міському бюджеті. Програма спрямована на забезпечення надання пільг, гарантованих законодавством, окремим категоріям громадян за рахунок коштів міського бюджету, серед яких передбачено надання пільг окремим категоріям громадян з послуг зв'язку.

Розділом VIII Програми визначено, що головним розпорядником коштів є Відповідач. Для забезпечення реалізації Програми передбачається виділення цільових коштів, виходячи з фінансових можливостей бюджету міста. Таким чином, лише з 12.06.2018 Відповідач визначений головним розпорядником коштів місцевого бюджету для забезпечення реалізації Програми соціального захисту окремих категорій громадян - мешканців м. Черкаси, які мають право на пільги відповідно до законодавства.

У 2017 році Відповідач не був визначений на державному чи місцевому рівні головним розпорядником відповідних коштів, а тому у нього не виникло зобов'язань відшкодовувати витрати, понесені Позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з січня 2017 по грудень 2017.

Відповідач стверджує, що договір про відшкодування витрат, пов'язаних з наданням послуг зв'язку пільговим категоріям населення на період з 01.01.2017 по 31.12.2017 між Позивачем та Відповідачем не укладався, а також, що такі зобов'язання не виникли для Відповідача в силу актів цивільного законодавства, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

2.1. Позивач є оператором телекомунікацій і включений до Реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації. Позивач здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства України, зокрема Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 11.04.2012 №295 , Статуту та внутрішніх актів Позивача.

Згідно з п.2.2.1. Статуту одним з основних видів діяльності Позивача є надання телекомунікаційних послуг, в тому числі послуг фіксованого місцевого, міжміського, міжнародного та рухомого (мобільного) зв'язку, радіозв'язку (з використанням радіочастот), послуг цифрового телебачення, інших послуг мультисервісних мереж та інших телекомунікаційних додаткових (супутніх) послуг.

Черкаська філія є відокремленим підрозділом Позивача, який не має статусу юридичної особи і здійснює від імені Позивача частину його господарської та іншої діяльності, а також функції представництва.

2.2. Обов'язок надання послуг зв'язку населенню на пільгових умовах передбачено Законом України «Про телекомунікації», Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про жертви нацистських переслідувань», Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус», Законом України «Про охорону дитинства», якими встановлені пільги з оплати за послуги зв'язку для категорій осіб, визначених цими законами.

Відповідно до змісту вищенаведених законодавчих актів України, надання телекомунікаційних послуг громадянам - жителям міста Черкаси, які мають право на пільги є обов'язком Позивача.

2.3. 01.01.2015 між Позивачем та Відповідачем був укладений договір №71і200-06-64, за яким Позивач зобов'язався надати пільги з послуг зв'язку особам, на яких поширюється чинність вказаних вище законів, а Відповідач зобов'язався здійснювати розрахунки з Позивачем.

З вказаного договору вбачається, що його дія продовжується на той же строк автоматично якщо не було відповідних повідомлень сторін (п.7.3 ). Договір вважається розірваним з моменту оформлення додаткової угоди (п.7.8 ).

Посилання Відповідача на лист від 15.09.2017, як на підставу припинення договору у 2017 році місцевим судом оцінено критично. Із дослідженого листа від 15.09.2017 №11205/28-5/10 вбачається, що цим листом Відповідач повідомив Позивача про припинення дії Договору з 01.01.2018. Відтак, вищевказаний лист спростовує доводи Відповідача про відсутність між сторонами договірних відносин саме у 2017 році.

Отже, договір від 01.01.2015 №71і200-06-64 був чинним і діяв протягом 2017 року.

2.4. Згідно з ч.3 ст.142 Конституції України витрати органів місцевого самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади, компенсуються державою.

З 01.01.2017 внесені зміни до Бюджетного кодексу України. Приписами п.20-4 ч.1 ст.91 Бюджетного кодексу України, якими визначено, що до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв'язку.

Вищевказані норми законів закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов'язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов'язок держави в особі її державних органів відшкодувати такі пільги.

2.5. Відповідно до п.3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Механізм реалізації визначених законодавством України соціальних гарантій, зокрема отримання пільг з оплати послуг зв'язку, визначається Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 р. №117. Зміст п.10, 11 вказаного Положення вказує на те, що управління соціального захисту населення є відповідальними виконавцями та здійснюють розрахунки з підприємствами - надавачами послуг пільговим верствам населення.

2.6. Згідно з п.2 постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 головні розпорядники коштів місцевих бюджетів: ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. №117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги". Здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

У п.2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002, визначено, що фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення, районних бюджетах, бюджетах об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, на зазначені цілі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2017 №426 до відповідного порядку внесені наступні зміни, як от: фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій передбачений державним бюджетом на відповідний рік у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, районних бюджетах, бюджетах об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територіальних громад, на зазначені цілі. Зокрема, п.3 Порядку №256 визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

2.7. Перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться державною казначейською службою України згідно з помісячним планом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населення.

За приписами ч.6 ст.48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч.1-4 ст.48 Бюджетного кодексу України.

2.8. Згідно з п.22 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішується питання затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування .

Відповідно до ст.27, 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до відання виконавчих органів міських рад належить підготовка програм соціально-економічного та культурного розвитку міст, цільових програм з інших питань самоврядування, подання їх на затвердження ради, організація їх виконання; подання раді звітів про хід і результати виконання цих програм; складання проекту місцевого бюджету, подання його на затвердження відповідної ради, забезпечення виконання бюджету; щоквартальне подання раді письмових звітів про хід і результати виконання бюджету; підготовка і подання відповідно до районних, обласних рад необхідних фінансових показників і пропозицій щодо складання проектів районних і обласних бюджетів.

2.9. Доказів оформлення відповідних бюджетних запитів/призначень для відшкодування наданих послуг Відповідач суду не надав.

Звернення (листи) Позивача з приводу відшкодування наданих послуг, Відповідачем були залишені без задоволення, фінансування наданих послуг/заборгованості Черкаською міською радою не здійснювалось

2.10. Рішенням Черкаської міської ради від 12.06.2018 №2-3420 затверджено Міську програму соціального захисту окремих категорій громадян - мешканців м. Черкаси, які мають право на пільги відповідно до законодавства на період 2017-2019 роки. З даної Програми вбачається, що на 2017-2019 рр. заплановано надання пільг на послуги зв'язку у розмірі 1580,1 тис. грн, а відповідальним за виконання цієї Програми є Відповідач.

Доводи Відповідача,що міська Програма була прийнята тільки у 2018 році, а тому Департамент не міг здійснювати розрахунки з Позивачем, суд оцінив критично, оскільки несвоєчасне прийняття Програми вказує на ухилення Відповідача та Черкаської міської ради від покладеного на них обов'язку перерахувати Позивачу кошти на відшкодування витрат за надані у 2017 році телекомунікаційні послуги громадянам, які мають право на пільги згідно чинного законодавства України.

Аналізуючи вищезазначені нормативні акти місцевий суд дійшов висновку, що вирішення питання щодо отримання коштів від розпорядників коштів вищого рівня для проведення розрахунків з постачальниками послуг віднесено до компетенції саме органів соціального захисту населення Відповідача по справі.

2.11. В період з січня 2017 року по грудень 2017 року Позивачем надавалися телекомунікаційні послуги споживачам телекомунікаційних послуг, які проживають у м. Черкаси і мають право на відповідні пільги, передбачені чинним законодавством.

Розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг, які містять переліки споживачів-пільговиків за видами пільг, складені Позивачем за формою №2-пільга, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007 № 535 «Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг "2-пільга", та Інструкції про порядок її заповнення», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.10.2007 за №1172/14439, та направлялись Відповідачу щомісячно.

Загальна сума, заборгованості, яка стала наслідком несплати Відповідачем вартості послуг наданих Позивачем на пільгових умовах громадянам жителям міста Черкаси, які мають на те право, за вищевказаний період, склала 1538060,72 грн., з яких: по Соснівському району 824384,27 грн, по Придніпровському району 713776,45грн.

Доказів відшкодування Відповідачем витрат, понесених Позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з січня 2017 по грудень 2017 року суду не подано.

2.12. Відповідно до п.11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117, структурний підрозділ з соціального захисту щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги (з актами форми « 2-пільга»), і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжності, до уточнення цієї інформації, та складає акти звіряння розрахунків за надані пільговиками послуги згідно з формою « 3-пільга». Акти звіряння складаються за формою «№3-пільга», встановленою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 28.03.2003 №83 «Про затвердження форми №3-пільга».

З матеріалів справи вбачається, що акти форми №3-пільга за вищевказаний період Відповідачем не підписані. Акти форми №2-пільга за період надання послуг (січень - грудень 2017 року) Позивач направляв Відповідачу рекомендованою кореспонденцією з супроводжувальними листами, що підтверджується копії яких містяться в матеріалах справи і не оспорюється Відповідачем.

Відповідач на момент виникнення спірних правовідносин визначений як головний розпорядник коштів по відшкодуванню операторам зв'язку пільг за послуги зв'язку та це відноситься до його функцій відповідно до чинного законодавства та Положення про Управління соціального захисту.

Місцевий суд дійшов висновку, що причиною виникнення спірної заборгованості є відсутність фінансування Черкаською міською радою у 2017 році наданих Позивачем послуг громадянам-жителям міста Черкаси та не вжиття Відповідачем дієвих заходів для отримання фінансування від міської ради коштів для проведення розрахунків з Позивачем.

3. Короткий зміст рішень місцевого суду.

3.1. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 31.10.2018р. у справі №925/742/18 позов задоволено. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 1538060,72 грн. боргу та судові витрати.

3.2. Рішення обґрунтоване тим, що саме на Відповідача чинним законодавством України покладений обов'язок відшкодування вартості послуг зв'язку, наданих Позивачем на пільгових умовах громадянам жителям міста Черкаси.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погодившись з прийнятим рішенням, Відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого суду, та прийняти нове, яким відмовити у позові.

4.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, на яку посилається Позивач, затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету. Вказаний Порядок (в редакції станом на 21.06.2017) визначає механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг. Дійсно, відповідно до ч.5 ст.102 Бюджетного кодексу України (в редакції до 01.01.2017), видатки на відшкодування витрат за пільговий зв'язок окремих категорій громадян передбачалися за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Між тим, відповідно до п.20-4 ст.91 Бюджетного кодексу України (в редакції станом на 01.01.2017) до видатків, що можуть здійснюватись з усіх місцевих бюджетів належать, зокрема, видатки на пільги з послуг зв'язку. Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин, видатки на відшкодування витрат на пільговий зв'язок окремим категоріям громадян віднесено до видатків місцевих бюджетів.

Чинне законодавство наділяє органи місцевого самоврядування повноваженнями розробляти програми соціально-економічного розвитку та місцеві цільові програми. Так, згідно з п.22 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування відноситься до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад та вирішується на пленарних засіданнях відповідних рад. Рішенням Черкаської міської ради від 12.06.2018 №2-3420 затверджено Міську програму соціального захисту окремих категорій громадян - мешканців м. Черкаси, які мають право на пільги відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.102 Бюджетного кодексу України пільги, передбачені Програмою до 01.01.2017 надавалися за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам. Після внесення змін до Бюджетного кодексу України виникла необхідність передбачити видатки для забезпечення цих пільг у міському бюджеті. Програма спрямована на забезпечення надання пільг, гарантованих законодавством, окремим категоріям громадян за рахунок коштів міського бюджету, серед яких передбачено надання пільг окремим категоріям громадян з послуг зв'язку.

Розділом VIII Програми визначено, що головним розпорядником коштів є Відповідач. Для забезпечення реалізації Програми передбачається виділення цільових коштів, виходячи з фінансових можливостей бюджету міста. Таким чином, лише з 12.06.2018 Відповідач визначений головним розпорядником коштів місцевого бюджету для забезпечення реалізації Програми соціального захисту окремих категорій громадян - мешканців м. Черкаси, які мають право на пільги відповідно до законодавства.

У 2017 році Відповідач не був визначений на державному чи місцевому рівні головним розпорядником відповідних коштів, а тому у нього не виникло зобов'язань відшкодовувати витрати, понесені Позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з січня 2017 по грудень 2017.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

5.1. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій проти її задоволення заперечив.

Відповідач вказує, що норми законодавства, на момент виникнення спірних відносин не ставили фінансування відповідних пільг8 за послуги зв'язку у залежність виключно від наявності субвенцій з державного бюджету, а передбачали можливість їх фінансування за рахунок місцевих бюджеті та міжбюджетних трансферів.

Також, вирішення питань щодо отримання коштів від розпорядників коштів вищого рівня для проведення розрахунків з постачальниками послуг віднесено до компетенції саме Відповідача.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. Позивач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду від 31.10.2018 у справі №925/742/18.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2018р. справу №925/742/18 прийнято до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 19.02.2019р.

7. Застосоване законодавство

7.1. Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

7.2. Згідно ст.63 Закону України «Про телекомунікації» телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

7.3. Згідно з п.63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №295, установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

7.4. Відповідно до ст.144 Господарського кодексу України майнові права та майнові обов'язки суб'єкта господарювання можуть виникати з актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у випадках, передбачених законом. Згідно з ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, в тому числі, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність.

7.5. Згідно з нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус», Закону України «Про охорону дитинства» встановлені пільги з оплати за послуги зв'язку для категорій осіб, визначених цими законами.

7.6. Відповідно до ст.10, 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Виконавчими органами міських рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи міських, рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

7.7. Відповідно до ч.3 ст.142 Конституції України витрати органів місцевого самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади, компенсуються державою.

7.8. Згідно з п.20-4 ч.1 ст.91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв'язку.

7.9. Відповідно до п.3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

7.10. Згідно з п.2 постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів: ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. № 117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги". Здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

8.2. Як встановлено судом 01.01.2015 між Позивачем та Відповідачем був укладений договір №71і200-06-64, за яким Позивач зобов'язався надати пільги з послуг зв'язку особам, на яких поширюється чинність вказаних вище законів, а Відповідач зобов'язався здійснювати розрахунки з Позивачем.

З вказаного договору вбачається, що його дія продовжується на той же строк автоматично якщо не було відповідних повідомлень сторін (п.7.3). Договір вважається розірваним з моменту оформлення додаткової угоди (п.7.8 ).

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, що посилання Відповідача на лист від 15.09.2017, як на підставу припинення договору у 2017 році, є необґрунтованим, оскільки цим листом Відповідач повідомив Позивача про припинення дії Договору з 01.01.2018.

Відтак, вищевказаний лист спростовує доводи Відповідача про відсутність між сторонами договірних відносин саме у 2017 році. Отже, договір від 01.01.2015 №71і200-06-64 був чинним і діяв протягом 2017 року.

8.3. Як встановлено судом у період з січня 2017 року по грудень 2017 року Позивач надав телекомунікаційні послуги споживачам, які проживають у м. Черкаси і мають право на відповідні пільги, передбачені чинним законодавством України.

Розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг, які містять переліки споживачів-пільговиків за видами пільг, складені Позивачем за формою №2-пільга, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007 № 535 «Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг "2-пільга", та Інструкції про порядок її заповнення», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.10.2007 за №1172/14439, та направлялись Відповідачу щомісячно.

Загальна сума заборгованості, яка стала наслідком несплати вартості послуг, наданих Позивачем на пільгових умовах громадянам жителям міста Черкаси, які мають на те право, за вищевказаний період склала 1538060,72 грн., з яких: по Соснівському району 824384,27 грн, по Придніпровському району 713776,45грн.

8.4. Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, що згідно з вказаними вище нормами чинного законодавства України та умовами укладеного Сторонами договору обов'язки з відшкодування Позивачу понесених ним витрат на надання послуг зв'язку пільговим категоріям громадян міста Черкаси покладені саме на Відповідача.

Доказів відшкодування Відповідачем витрат, понесених Позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з січня 2017 по грудень 2017 року суду не подано.

8.5. Апеляційний суду відхиляє аргументи Відповідача, що станом на 01.01.2017 (час виникнення спірних правовідносин), видатки на відшкодування витрат на пільговий зв'язок окремим категоріям громадян віднесено до видатків місцевих бюджетів. Відповідна програма соціального захисту окремих категорій громадян - мешканців м. Черкаси, які мають право на пільги відповідно до законодавства була прийнята Черкаською міською радою лише 12.06.2018. Отже, лише з 12.06.2018 Відповідач визначений головним розпорядником коштів місцевого бюджету для забезпечення реалізації Програми соціального захисту окремих категорій громадян - мешканців м. Черкаси, які мають право на пільги відповідно до законодавства. У 2017 році Відповідач не був визначений на державному чи місцевому рівні головним розпорядником відповідних коштів, а тому у нього не виникло зобов'язань відшкодовувати спірні витрати, понесені Позивачем.

Як вірно встановлено місцевим судом рішенням Черкаської міської ради від 12.06.2018 №2-3420 затверджено Міську програму соціального захисту окремих категорій громадян - мешканців м. Черкаси, які мають право на пільги відповідно до законодавства на період 2017-2019 роки. З даної Програми вбачається, що на 2017-2019 рр. заплановано надання пільг на послуги зв'язку у розмірі 1580,1 тис. грн, а відповідальним за виконання цієї Програми є Відповідач.

Апеляційний суд погоджується з доводами місцевого суду, що несвоєчасне прийняття Програми вказує на ухилення Відповідача та Черкаської міської ради від покладеного на них обов'язку перерахувати Позивачу кошти на відшкодування витрат за надані у 2017 році телекомунікаційні послуги громадянам, які мають право на пільги згідно чинного законодавства України.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.10.2018р. у справі №925/742/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 31.10.2018р. у справі №925/742/18 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Департамент соціальної політики Черкаської міської ради.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 15.03.2019р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.А. Пашкіна

С.І. Буравльов