ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2019м. ДніпроСправа № 904/5550/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панна С.П. за участю секретаря судового засідання Кутяєва В.С.

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6,

до Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", 50000, Дніпропетровська область , м. Кривий Ріг, провулок Дежньова,9,

про стягнення неустойки, інфляційних та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов'язання в розмірі 11 654 281,78 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 30.08.2018р. №14-165, свідотство про право на зайняття адвокатською діяльністю №2079 від 28.10.2004р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. №9 від 24.01.2019р., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1477 від 17.08.2018р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулось до господарського суду з позовом до Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" про стягнення неустойки, інфляційних та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов'язання в розмірі 11 654 281,78 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки природного газу № 1216/15-КП-5 від 15.12.2014р. в частині повної та своєчасної оплати за отриманий природний газ.

Ухвалою суду від 17.12.2018р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 17.01.2019р.

17.01.2019р. надійшли пояснення відповідача, в яких він проти позову заперечує, обґрунтовуючи це тим, що 30.11.2016р. набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії». Статтями 1,2,5 цього Закону визначено, що на реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

Крім того відповідач звертає увагу на те, що 02.11.2018р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 176/5/1730-РЗ про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, відповідно до умов якого кредитор та боржник домовилися про реструктуризацію кредиторської заборгованості за спожитий природний газ, використаний боржником для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з опалення та постачання гарячої води, що виникла у боржника перед кредитором станом на 01.07.2016р. та не погашена до 31.12.2016р. згідно з договором купівлі-продажу (постачання) природного газу від 15.12.2014р. № 1216/15-КП-5, шляхом розстрочення на 60 календарних місяців без відстрочення її погашення. Отже, підписавши в силу вимог Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» договір про реструктуризацію, сторони фактично тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків між ними. Тому, на реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

04.02.2019р. від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що станом на дату нарахувань діяли договірні відносини у редакції первісного договору від 15.12.2014р. №1216/15-КП-5, а заборгованість за даним договором набула статусу реструктуризованої лише 02.11.2018р., тому позивачем законно здійснено нарахування на заборгованість до моменту її реструктуризації.

12.02.2019р. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вказує про те, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки відсутні докази порушення виконання відповідачем умов укладеного договору про реструктуризацію від 02.11.2018р. в частині здійснення платежів по основному боргу.

14.03.2019р. у судовому засіданні проголошені вступна та резолютивна частини рішення відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.12.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1216/15-КП-5 (договір) та додаткові угоди до нього №1 від 24.02.2015р., №2 від 16.03.2015р., №3 від 15.04.2015р., №4 від 22.05.2015р., №5 від 30.06.2015р., №6 від 29.07.2015р., №7 від 21.10.2015р., №8 від 22.10.2015р., №9 від 02.11.2015р., №10 від 25.11.2015р.

Згідно п. 1.1 договору продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами (п. 1.2 договору).

Відповідно до 2.1 договору продавець передає покупцеві в період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 33360 тис. куб. м., в тому числі по місяцях кварталів, згідно графіку передбаченого договором.

Відповідно до п. 5.1 договору ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються повноваженим державною владою України органом.

Пунктом 5.2 договору сторони погодили вартість 1000 куб. м природного газу на рівні 7661, 64 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою № 1 від 24.02.2015р. сторони погодили з 01 лютого 2015 року вартість 1000 куб. м природного газу на рівні 7416,84 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою № 2 від 16.03.2015р. сторони погодили з 01 березня 2015 року вартість 1000 куб. м природного газу на рівні 11 333,64 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою № 3 від 15.04.2015р. сторони погодили з 01 квітня 2015 року вартість 1000 куб. м природного газу на рівні 9600,24 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою № 4 від 22.05.2015р. сторони погодили з 01 травня 2015 року вартість 1000 куб. м природного газу на рівні 9122,88 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою № 5 від 30.06.2015р. сторони погодили з 01 червня 2015 року вартість 1000 куб. м природного газу на рівні 8865,84 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою № 6 від 29.07.2015р. сторони погодили з 01 липня 2015 року вартість 1000 куб. м природного газу на рівні 8874,60 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою № 7 від 21.10.2015р. сторони погодили з 01 жовтня по 31 жовтня 2015 року вартість 1000 куб. м природного газу на рівні 8905,32 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою № 8 від 22.10.2015р. сторони погодили з 01 листопада 2015 року вартість 1000 куб. м природного газу на рівні 8745,74 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою № 10 від 25.11.2015 сторони погодили з 01 грудня 2015 року вартість 1000 куб. м природного газу на рівні 8 751, 10 грн. з ПДВ.

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу (п. 5.5 договору).

Згідно п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 11 договору).

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

На виконання умов договору, позивач передав, а відповідач прийняв, за період січень - грудень 2015 року природний газ на загальну суму 205 059 781, 85 грн., що підтверджується актами приймання-передачі, підписаними обома сторонами та скріпленими печатками підприємств (а.с. 39-59).

Відповідач здійснив часткову сплату заборгованості за поставлений природний газ у розмірі 175 633 268,58 грн., таким чином несплаченою залишилася вартість поставленого природного газу у розмірі 29 426 513, 27 грн.

Вищезазначені обставини були встановлені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/5709/16 від 12.09.2016р., яке набрало законної сили 27.09.2016р., відповідно до якого з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" стягнуто основний борг у розмірі 29 426 513, 27 грн., пеню у сумі 8 364 305, 27 грн. (за період з 15.02.2015р. по 18.05.2015р.), три відсотки річних у розмірі 537 452, 49 грн. (за період з 15.02.2015р. по 18.05.2015р.), інфляційні втрати у сумі 1 677 432, 65 грн. (за період з 15.04.2015р. по 31.03.2016р.) та 206 700 грн. витрат зі сплати судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набуло законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доказів сплати відповідачем заборгованості встановленої рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/5709/16 від 12.09.2016р. суду не надано.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст.611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.7.2. договору у разі невиконання Покупцем пункту п.6.1. цього договору він зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 19.05.2016р. по 14.07.2016р. у розмірі 1 612 026,20 грн.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 1 805 207,18 грн. 3% річних за період з 19.05.2016р. по 04.06.2018р., а також 8 237 048,40 грн. інфляційних втрат за період з 01.05.2016р. по 30.04.2018р.

Розглянувши поданий позов суд дійшов висновку про відмову у позові з таких підстав.

30.11.2016р. набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (Закон), у преамбулі якого зазначено, що цей Закон визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Статтею 2 Закону передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Відповідно до ст. 1 Закону, процедура врегулювання заборгованості - це заходи спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 5 Закону реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року.

Реструктуризація заборгованості за спожитий природний газ, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, здійснюється шляхом розстрочення на 60 календарних місяців рівними частинами з першого числа місяця укладення договору без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення.

На реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

За приписами ч. 5 ст. 5 Закону повне або часткове нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону, у розмірі, що дорівнює сумі тримісячних платежів за цим договором, є підставою для: розірвання договору про реструктуризацію заборгованості постачальником природного газу в односторонньому порядку; дострокового стягнення всієї реструктуризованої та непогашеної заборгованості згідно з договором про реструктуризацію заборгованості; нарахування на непогашену суму реструктуризованої заборгованості неустойки (штрафів, пені), процентів річних, інфляційних нарахувань.

Кожна із сторін зобовязана укласти договір про реструктуризацію заборгованості у строк, що не перевищує 10 календарних днів з дня його отримання, якщо сума за таким договором підтверджена актами звіряння між учасниками процедури врегулювання заборгованості. (ч. 8 ст. 5 Закону)

Згідно наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.10.2017 р. № 279 підприємство Відповідача було включено до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб'єктів господарювання.

02.11.2018 р. між Позивачем та Відповідачем було укладено договір № 176/5/1730-РЗ про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ (Договір реструктуризації).

Відповідно до п. 1 цього Договору про реструктуризацію у порядку та на умовах, визначених цим договором кредитор та боржник домовилися про реструктуризацію кредиторської заборгованості за спожитий природний газ, використаний боржником для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з опалення та постачання гарячої води, що виникла у боржника перед кредитором станом на 01.07.2016р. та не погашена до 31.12.2016р. згідно з договором купівлі-продажу (постачання) природного газу від 15.12.2014 р. № 1216/15-КП-5, шляхом розстрочення на 60 календарних місяців без відстрочення її погашення.

Пунктом 3 договору про реструктуризацію визначено, що сума заборгованості, що підлягає реструктуризації відповідно до пунктів 1 і 2 договору, становить 29 426 513,27 грн., що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків, який в обов'язковому порядку додається до договору та є його невід'ємною частиною.

Сторони погодили, що укладений договір про реструктуризацію кредиторської заборгованості за спожитий природний газ не припиняє зобовязання боржника (не є новацією) за Договором від 15 грудня 2014р. № 1216/15-КП-5. (абзац 4 пункту 3 договору)

Реструктуризація заборгованості боржника здійснюється за погодженням з Криворізькою міською радою, що діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та рішення про виконання зобовязань боржника рішення XL сесії XII скликання №3162 від 24.10.2018. (пункт 9 договору)

Згідно умов пункту 12 договору за повне або часткове нездійснення платежів згідно з графіком погашення заборгованості у розмірі, що дорівнює сумі тримісячних платежів, кредитор має право достроково розірвати договір в односторонньому порядку, здійснювати заходи щодо дострокового стягнення непогашеної суми заборгованості згідно з договором, нараховувати на непогашену суму заборгованості неустойку (штраф, пеню), проценти річних, інфляційні нарахування.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх підписів печатками (за наявності) та погодження з гарантом і діє до 01.11.2023 року. (пункт 21 договору)

Відтак, підписавши в силу вимог Закону договір про реструктуризацію, сторони фактично тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків між ними.

Відповідно до приписів частини третьої статті 5 Закону, яка є нормою прямої дії та відповідно до якої умова щодо ненарахування неустойки, інфляційних втрат, річних на реструктуризовану заборгованість не ставиться у залежність від будь-яких інших умов. Виключенням є повне або часткове нездійснення платежів саме за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до Закону (дана позиція висловлена у Постанови Верховного Суду України по справі № 914/51/18 від 11.09.2018р.)

Таким чином, для застосування санкцій та наслідків порушення грошового зобов'язання, встановлених частиною другою статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених договором про реструктуризацію.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 ГПК України).

Враховуючи відсутність доказів порушення виконання Відповідачем умов укладеного Договору про реструктуризацію в частині здійснення платежів по основному боргу, пряму дію приписів ч. З ст. 5 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», суд доходить висновку про безпідставність вимог Позивача про стягнення з Відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі проти Франції» звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Стаття 13 ГПК України зазначає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Суд відповідно до статті 237 ГПК України під час розгляду справи з'ясував чи мали місце обставини (факти) якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються.

Судові витрати за розгляд справи відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах відмовити в повному обсязі.

Судовий збір покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 20.03.2019 р.

Суддя ОСОБА_3