ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.03.2019 Справа № 920/888/17

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенс» від 05.03.2018 про витребування наказу на примусове виконання рішення по справі

за позовом ОСОБА_1

до - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенс»,

про визнання незаконним і скасування рішення загальних зборів,

УСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Сумської області від 23.10.2017 позов задоволено повністю. Вказаним рішенням було визнано незаконним рішення загальних зборів відповідача, оформлене протоколом загальних зборів № 1 від 05.01.2016, а саме в частині прийняття рішення з питання пункту 2 порядку денного (виключення учасника ОСОБА_2 зі складу учасників ТОВ "Сенс") та питання пункту 3 порядку денного (затвердження нової редакції статуту товариства).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.11.2017 вищезазначене рішення було залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17.04.2018 було залишено без змін рішення першої інстанції та постанову апеляційного суду.

27.06.2018 матеріали справи були повернуті на адресу господарського суду Сумської області з Верховного Суду.

11.09.2018 судом було видано наказ на примусове виконання рішення по даній справі.

14.12.2018 до суду звернувся відповідач з заявою про визнання виконавчого документу (наказу) таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 10.01.2019 було відмовлено в задоволенні зазначеної заяви.

Відповідач оскаржив вказану ухвалу та постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 ухвала була скасована, а наказ суду від 11.09.2018 було визнано таким, що не підлягає виконанню.

06.03.2019 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про витребування у позивача оригіналу наказу на примусове виконання рішення.

Відповідач зазначає, що Єдиний державний реєстр виконавчих документів станом на 06.03.2019 не функціонує, внести до реєстру відповідну інформацію про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, довівши її до відома осіб, що здійснюють примусове виконання рішень, є неможливим. При розгляді апеляційної скарги у позивача оригінал наказу не витребовувався, оригінал досі знаходиться у позивача, а тому у позивача відсутні перешкоди звернутись до державного виконавця для примусового виконання рішення.

Розглянувши заяву, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно до ч. 4 ст. 328 ГПК України визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Апеляційним судом було ухвалено постанову про визнання наказу від 11.09.2018 таким, що не підлягає виконанню. Постанова направлялась на адреси сторін, що вбачається з відповідної відмітки, яка міститься на оригіналі постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження з виконання наказу від 11.09.2018 по даній справі не відкрито. Відповідачем до клопотання не надано суду доказів відкриття виконавчого провадження з виконання наказу по даній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд, відповідно до ст. 19 Конституції України, керується процесуальним законом, яким є Господарський процесуальний кодекс України.

Кодексом не передбачено прав чи обов'язків суду витребовувати для залучення до матеріалів справи оригіналу наказу від позивача (зобов'язувати позивача вчиняти певні дії), у разі визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Аргументи відповідача про те, що позивач має можливість звернутись до державного виконавця з наказом, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, суд не приймає до уваги, оскільки це є лише необґрунтованим припущенням відповідача.

Крім того, у разі такого звернення відповідач не позбавлений права звернутись до державного виконавця та правоохоронних органів для притягнення позивача до відповідальності, яка передбачена Законом України «Про виконавче провадження» та кримінальним законодавством України.

Також, як зазначено і у постанові Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення. Рішення по даній справі, як зазначає апеляційний суд, є саме таким рішенням, яке не вимагає примусового виконання.

Враховуючи вищезазначене, клопотання відповідача є неправомірним, необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Сенс» (вх. № 639к від 06.03.2019) про витребування наказу про примусове виконання рішення по справі № 920/888/17 - відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскаржується в порядку, встановленому ст. ст. 255-257 ГПК України.

Ухвала підписана суддею 14.03.2019.

Суддя О.Ю. Резніченко