Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/14/19

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Нероди І.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (м.Київ)

до ОСОБА_1 господарства "Лада 2005" (с.Терехове Бердичівського району)

про стягнення 184542,43 грн.

08 січня 2019 року через діловодну службу Господарського суду Житомирської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" з вимогами до відповідача ОСОБА_1 господарства "Лада 2005" про стягнення 184 542, 43 грн. за договорами поставки № АП-21-0111 від 10.05.18 та №№ АП-21-0112 від 10.05.18.

В якості правових підстав позову позивач визначив ст.ст. 526, 529, 530, 625 ЦК України.

Ухвалою від 14.01.19 суд відкрив провадження у справі №906/14/19 за вказаною позовною заявою та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Заявою від 22.01.19 позивач уточнив позовні вимоги (а.с.42), зазначивши про стягнення з відповідача 184542,43грн. , з яких: 149250,56грн. боргу; 5772,71грн. пені; 22387,58грн. штрафу; 7131,58грн. відсотків річних.

11.02.19 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.49), в якому відповідач позов не визнає посилаючись на те, що відповідно до п.2.5 договору позивач не направив відповідачу вимогу про сплату боргу, тому строк оплати не настав. Звідси безпідставними є вимоги про стягнення штрафу, пені,річних.

У відповіді на відзив (а.с.61) позивач заперечує щодо викладеного у відзиві та зазначив, що п.2.5 договору застосовується в разі часткової поставки товару, та відмови допоставити товар , якщо не оплачена попередня партія товару.

Сторони своїх представників в судове засідання не направили, про причину неявки суд не повідомили, про день розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення кореспонденції.

Враховуючи те, що явка представників сторін в засідання суду обов'язковою не визнавалась, сторони висловили свою позицію у письмовому вигляді, господарський суд вважає, що неявка представників сторін, повідомлених належним чином, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до ст. 202 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (Позивач/Продавець) та ОСОБА_1 господарством «Лада 2005» (Покупець/Відповідач) було укладено Договір поставки № АП-21-0111 (далі по тексту - «Договір 1») та Договір поставки № АП-21-0112 (далі по тексту - «Договір2») (а.с.17,22).

Згідно п.1.1 договорів, продавець зобов'язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти й оплатити засоби захисту рослин (далі-товар).

На виконання умов Договору1, Продавець поставив Покупцю засоби захисту рослин на загальну суму 179278,56 грн., що підтверджується видатковими накладними № АП-21-0176 від 14.05.18 на суму 91999,44грн. та № АП-21-0188 від 15.05.18 на суму 87279,12грн. (а.с.20,21).

У відповідності до п.п. 2.1, 3.3. Договору1, Продавець зобовязувався поставити Товар Покупцеві у строк до 14.05.18 р., а Покупець зобовязувався оплатити його:

не пізніше 10 травня 2018 р. у розмірі - 53783,57 грн.;

не пізніше 01 листопада 2018 р. у розмірі - 125494,99 грн.

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо оплати товару по вказаному договору виконав частково, сплативши позивачеві 50000грн. 05.07.18, внаслідок чого борг по Договору1 становить 129278,56грн.

На виконання умов Договору2, Продавець поставив Покупцю засоби захисту рослин на загальну суму 27972,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №АП-21-0177 від 14.05.18р. (а.с.25)

У відповідності до п.п. 2.1, 3.3. Договору2, Продавець зобовязувався поставити Товар Покупцеві у строк до 14.05.18 р., а Покупець зобовязувався оплатити його:

не пізніше 10 травня 2018 р. у розмірі - 8391,60 грн.;

не пізніше 01 листопада 2018 р. у розмірі - 19580,40 грн.

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо оплати товару по вказаному договору виконав частково, сплативши позивачеві 8000грн. 05.06.18 (а.с.26), внаслідок чого борг по Договору2 становить 19972,00грн.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

За нормами ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим,сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідач контррозрахунку суми боргу не надав. Щодо розміру основної суми боргу не заперечив.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 149250,56грн. (129278,56+19972) обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивач на підставі п.5.2 договорів просить стягнути з відповідача пеню, що згідно розрахунку позивача становить 5772,71 грн.(а.с.12).

Відповідно до п. 5.2 Договорів поставки, Покупець відповідає за несвоєчасну оплату товару (порушення розділу 2 даного Договору) й сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день простроченого платежу. При розрахунку пені застосовується ставка НБУ, що діє в період нарахування пені.

Зі змісту ст.610 Цивільного кодексу України випливає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, порушення відповідачем строків оплати товару, є порушенням зобов'язання, що відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки.

За таких обставин, враховуючи наявність передбачених договором підстав для застосування до відповідача відповідальності у вигляді сплати пені, а також перевіривши правильність її нарахування за визначений позивачем період її нарахування, суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 5772,71грн.

Пунктом 5.4 Договору поставки передбачається, що у випадку прострочення виконання зобов'язань, передбачених розділом 2 даного Договору, більше ніж 10 (десяти) днів винна сторона додатково сплачує іншій стороні за даним Договором штраф у розмірі 15 відсотків від ціни Договору.

Сума штрафу, що підлягає стягненню з Відповідача складає 22387,58 грн. з розрахунку (129278,56х15%)+ (19972х15%) та підлягає стягненню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 40 % річних на підставі п.5.5 договорів та ст.625 Цивільного кодексу України, що становить 7131,58грн.

Відповідно до ст. ст.625 ч.2 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до п. 5.5. Договору поставки сторони прийшли до згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною 2 ст. 625 ЦК України, встановивши її в розмірі 40 відсотків річних від несплаченої загальної вартості Товару протягом 90 (дев'яносто) календарних днів з дати, коли Товар повинен бути сплачений Покупцем та 96 відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев'яноста календарних днів. З дня закінчення строків сплати, передбачених п. 2.1. Договору, вважається, що Продавцем пред'явлена вимога щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та відсотків річних.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 40% річних приходить до висновку, що він складений правильно і тому задовільняє позов у цій частині в заявленому розмірі.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач докази сплати боргу не надав, вимоги про стягнення пені,штрафу та річних не визнав посилаючись на те, що у відповідності до п.2.5 договорів, позивач мав надіслати вимогу про сплату боргу, оскільки така вимога не була надіслана строк оплати товару не настав, а тому немає підстав для нарахування вказаних величин.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача з наступних підстав.

Пункт 2.5 договорів передбачає порядок оплати товару поставленого частково.

Умовами договорів чітко зазначено вартість товару, який позивач мав поставити відповідачу, строки його поставки та оплати.

Судом встановлено, що позивач виконав умови договору поставивши відповідачу товар у повному обсязі на суму вказану у договорах.

Таким чином, до вказаних правовідносин не може застосовуватись порядок розрахунків передбачений п.2.5 договорів.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на відповідача у розмірі 2768,14грн.

Суд зазначає, що зайво сплачений судовий збір у розмірі 4541,09грн. буде повернуто на підставі ст.7 Закону України "Про судовий збір" за наявності відповідного клопотання платника.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 господарства " Лада 2005" ( 13375, вул. Радянська,1, село Терехове , Бердичівський район, Житомирська область , ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" ( 02160, м. Київ, проспект Соборності,15, ): 149 250,56 грн основного боргу, 5 772,71 грн пені, 22 387,58 грн штрафу, 7 131,58 грн 40% відсотків річних, 2 768,14 грн судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 15.03.19

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3- сторонам (рек. з повідом.)