ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2019 р. Справа№ 925/1273/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

при секретарі Майданевич Г.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.01.2019

у справі №925/1273/18 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Іскра"

до головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

про визнання договору оренди землі поновленим, а додаткової угоди укладеною,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14 січня 2019 року задоволено заяву СТОВ "Іскра" від 07.01.2019 про забезпечення позову.

До часу вирішення спору по суті і набрання рішенням законної сили заборонено Головному управлінню Держгеокадастру у Черкаській області:

- розпоряджатися земельними ділянками :02:005:0324, :02:005:0319, :02:005:0307, :02:005:0312, :02:005:0306, :02:005:0317, :02:005:0323, :02:005:0322, :02:005:0308, :02:005:0318, :02:005:0309, :02:005:0321, :02:005:0314, :02:005:0315, :02:005:0311, :02:005:0320, :02:005:0310 площею 2 га кожна та :02:005:0316 площею 1,1782 га, :02:005:0313 площею 0,799 га (передавати земельні у власність або користування для всіх потреб) або їх (земельних ділянок) частиною;

- звертатися до суб'єктів державної реєстрації прав у розумінні ст. ст. 6, 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з заявами про проведення державної реєстрації набуття права власності за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на земельні ділянки :02:005:0324, :02:005:0319, :02:005:0307, :02:005:0312, :02:005:0306, :02:005:0317, :02:005:0323, :02:005:0322, :02:005:0308, :02:005:0318, :02:005:0309, :02:005:0321, :02:005:0314, :02:005:0315, :02:005:0311, :02:005:0320, :02:005:0310 площею 2 га кожна та :02:005:0316 площею 1,1782 га, :02:005:0313 площею 0,799 га.

Заборонено Державним кадастровим реєстраторам Міськрайонного управління у Черкаському районі та м. Черкасах Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області здійснювати:

- поділ або об'єднання земельних ділянок :02:005:0324, :02:005:0319, :02:005:0307, :02:005:0312, :02:005:0306, :02:005:0317, :02:005:0323, :02:005:0322, :02:005:0308, :02:005:0318, :02:005:0309, :02:005:0321, :02:005:0314, :02:005:0315, :02:005:0311, :02:005:0320, :02:005:0310 площею 2 га кожна та :02:005:0316 площею 1,1782 га, :02:005:0313 площею 0,799 га;

- скасування державної реєстрації земельних ділянок :02:005:0324, :02:005:0319, :02:005:0307, :02:005:0312, :02:005:0306, :02:005:0317, :02:005:0323, :02:005:0322, :02:005:0308, :02:005:0318, :02:005:0309, :02:005:0321, :02:005:0314, :02:005:0315, :02:005:0311, :02:005:0320, :02:005:0310 площею 2 га кожна та :02:005:0316 площею 1,1782 га, :02:005:0313 площею 0,799 га. та скасування їх кадастрового номера у Державному земельному кадастрі.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні заяви СТОВ "Іскра" про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом порушені норми процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки заявник не надав доказів та обгрунтувань, що земельні ділянки, на які накладена заборона, є зареєстроване право оренди позивача і що земельна ділянка площею 35,9772 га, кадастровий номер :02:005:0224, пов'язана з земельними ділянками, на які накладено заборону; позивачем також не надано доказів, які підтверджують вчинення відповідачем дій щодо передачі спірної земельної ділянки у власність чи користування іншим особам, або поділ земельних ділянок із даного масив.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18 лютого 2019 року відкрито апеляційне провадження, призначено розгляд справи на 14 березня 2019 року.

Позивач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Сторони представників у судове засідання не направили, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У грудні 2018 року сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Іскра" звернулось до Господарського суду Черкаської області із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, у якому просить суд:

- визнати поновленим договір оренди землі, укладений 1 серпня 2013 року між Черкаською районною державною адміністрацією та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Іскра", предметом якого є земельна ділянка загальною площею 35,9772 га, кадастровий номер :02:005:0224, із земель державної власності, яка знаходиться на території Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту (реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції Черкаської області 8 серпня 2013 року здійснено державну реєстрацію права оренди (номер запису про інше речове право 2288695);

- визнати укладеною угоду про поновлення договору оренди землі від 1 серпня 2013 року (реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції Черкаської області 8 серпня 2013 року здійснено державну реєстрацію права оренди (номер запису про інше речове право 2288695) в редакції наведеній у прохальній частині позовної заяви.

10 січня 2019 року позивачем була подана заява про вжиття заходів про забезпечення позову, у якій він просив суд:

- заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Черкаській області розпоряджатися земельними ділянками :02:005:0324, :02:005:0319, :02:005:0307, :02:005:0312, :02:005:0306, :02:005:0317, :02:005:0323, :02:005:0322, :02:005:0308, :02:005:0318, :02:005:0309, :02:005:0321, :02:005:0314, :02:005:0315, :02:005:0311, :02:005:0320, :02:005:0310 площею 2 га кожна та :02:005:0316 площею 1,1782 га, :02:005:0313 площею 0,799 га (передавати земельні у власність або користування для всіх потреб) або їх (земельних ділянок) частиною; звертатися до суб'єктів державної реєстрації прав у розумінні ст. ст. 6, 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з заявами про проведення державної реєстрації набуття права власності за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на вказані земельні ділянки;

- заборонити Державним кадастровим реєстраторам Міськрайонного управління у Черкаському районі та м. Черкасах Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області здійснювати поділ або об'єднання вказаних земельних ділянок та скасування державної реєстрації цих земельних ділянок.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач посилався на те, що територіальними органами Держгеокадастру систематично вчиняються протиправні дії щодо поділу земельних ділянок, стосовно яких поновлено договори оренди у судовому порядку або стосовно яких триває судовий спір.

Відповідач, як розпорядник земельної ділянки, з огляду на зміст статті 122 Земельного кодексу України, при наявності судового спору щодо поновлення договору оренди землі, має всі можливості здійснювати дії, спрямовані на скасування державної реєстрації земельної ділянки та подальшого відчуження частин спірно ділянки третім особам, і цей факт може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Крім того, вказані дії можуть призвести до виникнення майбутніх спорів щодо визнання наказів Головного управління Держтеокадастру у Черкаській області недійсними, що підтверджується судовою практикою (№912/1198/16 та похідні справи №912/629/17, №912/630/17, №912/2528/17, а також справи №912/3635/17, №912/417/18, №912/1616/18).

З 01 січня 2013 року відомості про земельні ділянки, що містяться в Державному земельному кадастрі, є відкритими та опубліковані в мережі Інтернет. Інформаційним порталом, на якому оприлюднюються відомості Державного земельного кадастру, є Публічна кадастрова карта.

Відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0224 відсутні, що підтверджується даними Публічної кадастрової карти (дата оновлення 01.01.2019), тобто, земельної ділянки, яка є об'єктом оренди за договором оренди землі від 1 серпня 2013 року цілісним масивом площею 35,9772 га на даний час не існує. Замість неї сформовано окремі земельні ділянки з власними кадастровими номерами: :02:005:0324, :02:005:0319, :02:005:0307, :02:005:0312, :02:005:0306, :02:005:0317, :02:005:0323, :02:005:0322, :02:005:0308, :02:005:0318, :02:005:0309, :02:005:0321, :02:005:0314, :02:005:0315, :02:005:0311, :02:005:0320, :02:005:0310 площею 2 га кожна та :02:005:0316 площею 1,1782 га, :02:005:0313 площею 0,799 га.

Державна реєстрація набуття речового права на новостворені земельні ділянки не здійснювалася. Цими незаконними діями відповідач, на думку позивача, створив собі можливість безперешкодно розпорядитися спірною земельною ділянкою, а позивачу необхідно буде докласти значних зусиль для відновлення своїх порушених прав.

Також з січня 2016 року Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру започаткувала практику оприлюднення 100% рішень, що приймаються її територіальними органами щодо передачі у власність чи користування земельних ділянок.

Дані обставини, за твердженням позивача, є свідченням того, що відповідач приховує інформацію про прийняті рішення щодо розпорядження спірними земельними ділянками з метою унеможливити виконання рішення, якщо позовні вимоги будуть задоволені. Після скасування державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :02:005:0224 (як об'єкта права), що є предметом спору у даній справі, заявник позбавлений можливості зареєструвати право оренди на цю ділянку на підставі рішення суду, що унеможливить його виконання.

Відтак, порушене право заявника знову потребуватиме захисту шляхом подання позову до осіб, яким ймовірно буде передано право на частини поділеної земельної ділянки. За вказаних обставин позивач вважає необхідним на час судового розгляду у справі №925/1273/18 вжити заходи забезпечення позову.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, місцевий господарський суд погодився з доводами позивача про відсутність в даний час перешкод у відповідача здійснити свої владні повноваження щодо спірної земельної ділянки шляхом її поділу, об'єднання чи передачі іншим особам у користування чи у власність під час розгляду справи.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для забезпечення позову, однак вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає зміні з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

За приписами чинного процесуального кодексу особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи щодо забезпечення позову обов'язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову та позовної заяви, предметом розгляду у даній справі є питання щодо поновлення на новий строк договору оренди земельної ділянки площею 35,9772 га з кадастровим номером :02:005:0224. Відповідно до кадастрового плану (а.с.22) вказана земельна ділянка складається із ріллі.

При цьому, із доданих до заяви про забезпечення позову роздруківок з сайту публічної кадастрової карти України станом на 05 січня 2019 року відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0224 відсутні (а.с.34), натомість зареєстровані нові земельні ділянки з власними кадастровими номерами: :02:005:0324, :02:005:0319, :02:005:0307, :02:005:0312, :02:005:0306, :02:005:0317, :02:005:0323, :02:005:0322, :02:005:0308, :02:005:0318, :02:005:0309, :02:005:0321, :02:005:0314, :02:005:0315, :02:005:0311, :02:005:0320, :02:005:0310 площею 2 га кожна та :02:005:0316 площею 1,1782 га, :02:005:0313 площею 0,799 га (а.с.35-53), які фактично знаходяться у межах спірної земельної ділянки.

Відповідно до частини 1 абзацу 3 частини 2 статті 79-1 та частини 4 статті 122 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

За змістом положень абзацу 2 частини 10 статті 24 та частини 6 статті 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі поділу чи об'єднання земельних ділянок. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Оскільки у даному випадку позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (наведена правова позиція викладена у постанові об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 по справі №910/1040/18).

Дії відповідача з поділу спірної земельної ділянки мають безпосередній негативний вплив на розгляд спору, що виник між сторонами, та можливість виконання рішення суду щодо захисту права відповідача на поновлення договору оренди цієї земельної ділянки на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" з огляду на те, що частиною 12 цієї статті передбачено, що у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди. Адже у разі поділу земельної ділянки, яка є предметом договору оренди, об'єктивно відбудеться зміна її меж та площі, припиниться її існування в дійсних межах, що унеможливить ефективний захист прав позивача у повному обсязі в разі задоволення позову.

Також судом першої інстанції вірно встановлено, а заявником не спростовано той факт, що застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу розпоряджатися частинами спірної земельної ділянки не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача чи інших осіб, які не є учасниками справи, а лише запровадить законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод для виконання рішення суду в разі повного чи часткового задоволення позовних вимог.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає юридично правильним висновок суду першої інстанції щодо необхідності забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Черкаській області розпоряджатися земельними ділянками :02:005:0324, :02:005:0319, :02:005:0307, :02:005:0312, :02:005:0306, :02:005:0317, :02:005:0323, :02:005:0322, :02:005:0308, :02:005:0318, :02:005:0309, :02:005:0321, :02:005:0314, :02:005:0315, :02:005:0311, :02:005:0320, :02:005:0310 площею 2 га кожна та :02:005:0316 площею 1,1782 га, :02:005:0313 площею 0,799 га (передавати земельні у власність або користування для всіх потреб) або їх (земельних ділянок) частиною.

Проте, клопотання про вжиття заходів забезпечення позову в частині заборони державним кадастровим реєстраторам Міськрайонного управління у Черкаському районі та м. Черкасах Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області здійснювати поділ або об'єднання земельних ділянок задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до положень статті 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр" до повноважень державних кадастрових реєстраторів не віднесено питання щодо прийняття рішень про поділ, об'єднання земельних ділянок. Також не підлягає задоволенню клопотання про вжиття заходів забезпечення позову в частині заборони відповідачу звертатися до суб'єктів державної реєстрації прав у розумінні ст.ст. 6, 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з заявами про проведення державної реєстрації набуття права власності за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на вказані земельні ділянки, оскільки це охоплюється правомочністю щодо розпорядження земельними ділянками, заборона на реалізацію якої накладена даною ухвалою.

Частиною 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права.

За таких обставин ухвала Господарського суду Черкаської області від 14 січня 2019 року підлягає зміні шляхом виключення з її резолютивної частини абзацу третього щодо заборони державним кадастровим реєстраторам здійснювати поділ або об'єднання земельних ділянок та скасування їх державної реєстрації, тому апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Змінити ухвалу господарського суду Черкаської області від 14 січня 2019 року, виклавши її резолютивну частину у наступній редакції:

Заяву сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Іскра" від 07.01.2019 про забезпечення позову задовольнити частково.

До часу вирішення спору по суті і набрання рішенням законної сили заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Черкаській області (18008, м. Черкаси вул. Смілянська, 131, Черкаська область, ):

- розпоряджатися земельними ділянками :02:005:0324, :02:005:0319, :02:005:0307, :02:005:0312, :02:005:0306, :02:005:0317, :02:005:0323, :02:005:0322, :02:005:0308, :02:005:0318, :02:005:0309, :02:005:0321, :02:005:0314, :02:005:0315, :02:005:0311, :02:005:0320, :02:005:0310 площею 2 га кожна та :02:005:0316 площею 1,1782 га, :02:005:0313 площею 0,799 га (передавати земельні у власність або користування для всіх потреб) або їх (земельних ділянок) частиною.

Заборонити Державним кадастровим реєстраторам Міськрайонного управління у Черкаському районі та м. Черкасах Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області здійснювати скасування державної реєстрації земельних ділянок :02:005:0324, :02:005:0319, :02:005:0307, :02:005:0312, :02:005:0306, :02:005:0317, :02:005:0323, :02:005:0322, :02:005:0308, :02:005:0318, :02:005:0309, :02:005:0321, :02:005:0314, :02:005:0315, :02:005:0311, :02:005:0320, :02:005:0310 площею 2 га кожна та :02:005:0316 площею 1,1782 га, :02:005:0313 площею 0,799 га. та скасування їх кадастрового номера у Державному земельному кадастрі.

В іншій частині заяви відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, встановленому ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 20.03.2019.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук