СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2019 р. Справа № 905/1557/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І. , суддя Слободін М.М.

за участю секретаря судового засідання Новіковій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. 355 Д/1-7) на рішення господарського суду Донецької області від 18.12.2018 року, ухвалене у приміщенні вказаного суду суддею Зекуновим Е.В., повний текст якого складено 20.12.2018 року, у справі

за позовом Колективного підприємства "Маріупольське Спеціалізоване Будівельно-Монтажне Управління № 4", м. Маріуполь,

до Комунального підприємства "Маріупольське виробниче управління Водопровідно-каналізаційного господарства", м. Маріуполь,

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, "Маріупольське Спеціалізоване Будівельно-Монтажне Управління № 4", звернувся до місцевого господарського суду із позовною заявою до відповідача - Комунального підприємства "Маріупольське виробниче управління Водопровідно-каналізаційного господарства", в якій просив суд стягнути з останнього на свою користь заборгованість за договором підряду на суму 292898,39 коп.

В обґрунтування позовних вимог КП Маріупольське Спеціалізоване Будівельно-Монтажне Управління № 4 посилається на порушення відповідачем грошових зобовязань за договором підряду №52/1 від 09.10.2015 по виконанню поточного ремонту водоводу по вул.Рівна від пров. Садковий до вул. Мамина-Сибіряка в Іллічівськом районі м. Маріуполя в частині не оплати виконавцю вартості робіт за зазначеним договором.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначав, що договір підряду №52/1 від 09.10.2015 по виконанню поточного ремонту водоводу між сторонами спору взагалі не укладався. Документи, які підтверджують виконання робіт підрядником по цьому договору Комунальному підприємству замовнику не надавались. Проектно-кошторисна документація, передбачена ч. 2 ст. 877 ЦК України не складалась.

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.12.2018 року позов задоволено повністю. Стягнуто з Комунального підприємства Маріупольське виробниче управління Водопровідно-каналізаційного господарства (87555, Донецька обл., місто Маріуполь, ВУЛИЦЯ СОБОРНА, будинок 7, ) на користь Колективного підприємства Маріупольське Спеціалізоване Будівельно-Монтажне Управління № 4 (87527, Донецька область, м.Маріуполь, сел.Каменськ, вул. Челябінська, буд.1, ) заборгованість у розмірі 292898,39 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4393,48 грн.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить це рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що місцевим господарським судом було невірно встановлено предмет укладеного між сторонами договору підряду № 52/1 від 09.10.2015 року та пов'язаність цього договору із іншим договором - 15Р від 19.08.2015 року.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення, причини своєї неявки суду не повідомили.

Частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p.

З прийняттям у 2006 році Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено застосування судом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Ryabykh v.Russia від 24.07.2003 року, Svitlana Naumenko v. Ukraine від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, субєктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду цивільної справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

З огляду на викладене та зважаючи, що на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а також те, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо), подальше відкладення розгляду справи суперечитиме вищезгаданому принципу розгляду справи впродовж розумного строку.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

09 жовтня 2015 року між Колективним підприємство «Маріупольське Спеціалізоване Будівельно-Монтажне Управління №4» (далі - КП МСБМУ -4) в особі директора ОСОБА_1Р, який діє на підставі Статуту та Комунальним Підприємством «Маріупольське Виробниче управління Водопровідно - Каналізаційного Господарства» в особі начальника ОСОБА_2 було укладено Договір підряду № 52/1 (надалі іменується "Договір").

За умовами п.1.1 договору підрядник зобов'язується по замовленню замовника з використанням своїх матеріалів, механізмів і транспорту, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити роботи з поточного ремонту водоводу по вул. Рівна від пров. Садковий до вул. Мамина-Сибіряка в Іллічівськом районі м. Маріуполя.

Сума цього договору складає 233816,40 грн. всього з урахуванням 20% ПДВ (п. 2.1 договору).

Розрахунок за виконані роботи здійснюється на підставі договірної ціни і акту приймання виконаних робіт ( п. 3.1 договору).

Пунктом 3.2 договору встановлено, що підрядник визначає обсяги та вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, готує відповідні документи (акт форми КБ-2в, довідку КБ-3 та інші, підтверджує вартість і якість виконаних робіт) і подає їх для підписання Замовнику. Замовник зобов'язаний підписати надані Підрядником документи, які підтверджують факт виконаних робіт, або обґрунтувати причини відмови від їх підписання в 5-денний термін з моменту отримання.

Розрахунок за виконані роботи здійснюється Замовником протягом 5 календарних днів з дня виставлення рахунку на підставі підписаних актів форми № КБ-2в та довідки форми КБ-3 ( п. 3.3 договору)

Згідно із п.8.5 договору у разі вмотивованої відмови Замовника прийняти виконані роботи, складається акт з переліком претензій Замовника, а так само з зазначенням терміну усунення недоліків.

Договір вважається укладеним та набирає сили з моменту його підписання Сторонами й скріплення печатками Сторін. Договір дії до 31.12.2015 (п.11.1 договору).

Договір підряду №51/1, графік виконання робіт (додаток №1 до Договору), договірна ціна до Договору підписані начальником КП Маріупольське виробниче управління Водопровідно-каналізаційного господарства ОСОБА_3 та директором КП Маріупольське Спеціалізоване Будівельно-Монтажне Управління № 4 ОСОБА_1, скріплені печатками вказаних підприємств (т.1, а.с.13-18).

Згідно з цим Договором Позивачем були виконані роботи з поточного ремонту водоводу по вул. Рівна від пров. Садковий до вул. Мамина-Сибіряка в Іллічівськом районі м. Маріуполя, що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт і витрат к акту № 1047 за грудень 2015р., актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 р. (т.1, а.с.23-25).

29.12.2015 позивач супровідним листом № 220/12 передав відповідачу акт виконаних робіт №1047, довідку про вартість виконаних робіт до акту №1047, підсумкову відомість до акту №1047, розрахунок загальновиробничих витрат до акту №1047 (т.1, а.с.11). Вказані документи отримані відповідачем 29.12.2015, про що свідчить відмітка на супровідному листі.

16.09.2016 позивач повторно супровідним листом № 151/1 передав відповідачу акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 року №1047, довідку про вартість виконаних робіт до акту №1047, підсумкову відомість до акту №1047, розрахунок загальновиробничих витрат до акту №1047 (т.1, а.с.12). Вказані документи отримані відповідачем 16.09.2016, про що свідчить відмітка на супровідному листі.

Як зазначає позивач, відповіді на вказані листи відповідач не надав, отримані документи, у томи числі акт приймання виконаних будівельних робіт №1047 не підписав та підряднику не передав, чим порушив вимоги пункту 3.2 Договору. Мотивованої відмови від підписання акту прийому-передачі виконаних робіт за грудень 2015 та прийняття цих робіт Комунальне Підприємство «Маріупольське Виробниче управління Водопровідно - Каналізаційного Господарства» підряднику не надало, акту з переліком претензій Замовника із зазначенням терміну усунення недоліків позивачу не направило.

02.05.2018 позивач направив на адресу відповідача претензію №62/05 з вимогою оплатити виконані роботи за грудень 2015 року згідно договору підряду № 52/1 від 09.10.2015р. у сумі 233816,40 грн. протягом 5 календарних днів з моменту отримання претензії (т.1, а.с.26). Претензія отримана відповідачем 02.05.2018, про що свідчить відмітка на супровідному листі, проте залишена без задоволення.

Листом від 21.05.2018 № 1790/1 начальник управління КП «Маріупольське Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» ОСОБА_4 надав відповідь на претензію № 1533 від 02.05.2018, повідомивши, що у звязку не доведеністю факту виконання робіт по Договору №52/1 від 09.10.2015 в повному обсязі, претензійні вимоги визнаються необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають (т. 1, а.с.27).

12.06.2018 з метою документального підтвердження фактичного виконання робіт відображених в акті приймання №1047 за грудень 2015 року по Договору №52/1 від 09.10.2018, КП Маріупольське спеціалізоване будівельно-монтажне управління № 4 звернулося до судового експерта ОСОБА_5 із завданням для проведення експертного інженерно-технічного дослідження.

Згідно висновку №3-н від 25.06.2018 експертного інженерно-технічного дослідження - роботи з поточного ремонту водоводу по вул. Рівна від пров. Садковий до вул. Мамина-Сибіряка в Іллічівськом районі м. Маріуполя, зазначені в акті приймання №1047 за грудень 2015 року виконані на суму 233816,40 грн.

Вищевказані обставини та порушення КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» грошових зобовязань по договору №52/1 від 09.10.2015 в частині не оплати виконаних підрядником робіт стали підставою для звернення КП Маріупольське спеціалізоване будівельно-монтажне управління № 4 до господарського суду з позовом у даній справі про стягнення заборгованості з відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд зазначив про те, що твердження відповідача, що проектно-кошторисна документація не погоджена та договір підряду №52/1 від 09.10.2015 є неукладеним, а також твердження про неотримання від підрядника документів про виконання ремонтних робіт - спростовуються матеріалами справи.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів факт виконання робіт відповідачу за договором підряду №52/1 від 09.10.2015 у грудні 2015 року на суму 233816,40 грн.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та переглядаючи справу в межах, встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. У випадках встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обовязків може бути настання або не настання певної події.

Так, матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору підряду (виконання робіт), згідно якого, в силу ст. 837 ЦК України, одна сторона (виконавець) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 853 Цивільного кодексу України встановлено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

Матеріали справи не містять доказів того, що КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» при прийнятті робіт перелічених в акті №1047 за грудень 2015 року та виконаних підрядником по Договору №52/1 виявило недоліки та заявило про це підрядникові.

Статтею 854 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно із ОСОБА_1 №1047 здачі-приймання роботи на суму 233816,40 грн. виконано позивачем, у відповідності до п.3.1 Договору №52/1 від 09.10.2018, відповідач мав провести розрахунок за виконані роботи на підставі договірної ціни і акту приймання виконаних робіт.

Згідно з ч.4 ст.882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Відповідно до п.6 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 18.02.2013р. N 01-06/374/2013 «Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)» обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника. Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Виходячи з цього, замовник в порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно відмовився від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки (за наявності таких), не надав мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт і отже роботи є такими, що прийняті відповідачем. Відмова відповідача від підписання актів виконаних робіт не звільняє від обов'язку оплатити роботи, виконані позивачем.

Відповідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт укладення сторонами договору підряду №52/1 від 09.10.2018 підтверджений матеріалами справи, що свідчить про помилковість доводів відповідача, що цей договір є неукладеним.

При цьому, згідно висновків Верховного Суду України, які викладені у його постановах від 25.06.2011 у справі №7/221-09, 23 вересня 2015 року у справі № 3-502гс15 визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору в разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх його істотних умов, а не за наслідками виконання договору сторонами.

Доводи відповідача про неотримання від підрядника документів про виконання ремонтних робіт, також спростовуються матеріалами справи.

Так, супровідними листами від 29.12.2015 № 220/12 та від 16.09.2016 № 151/1 підрядник передав до канцелярії Відповідача акт виконаних робіт №1047, довідку про вартість виконаних робіт до акту №1047, підсумкову відомість до акту №1047, розрахунок загальновиробничих витрат до акту №1047. Ці документи були отримані працівником КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» , про що свідчать відмітки на супровідних листах.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів факт виконання робіт відповідачу за Договором підряду №52/1 від 09.10.2018 у грудні 2015 року на суму 233816,40 грн., отже вимоги позивача про стягнення суми невиконаного відповідачем грошового зобовязання у розмірі 233816,40 грн. підлягають задоволенню, оскільки вони є доказаними та обґрунтованими.

Прострочення відповідачем грошового зобовязання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обовязок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обовязку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати нараховані на суму основного боргу за період з 25.09.2016 по 18.07.2018, що складає 59081,99 грн. Здійснивши перерахунок інфляційних втрат, колегія суддів вважає його вірним, отже, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у загальній сумі 59081,99 грн. є обґрунтованими та правомірними, та такими що були правомірно задоволені місцевим господарським судом.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає:

(1) що акт №1047 за грудень 2015 року не підтверджує виконання робіт за Договором №51/1 від 09.10.2015 року, оскільки предметом договору було проведення поточного ремонту водоводу, а в акті вказано про проведення робіт з вириття траншеї, засипання шлаку, гранітного відсіву, утрамбування та вивезення ґрунту;

(2) договір №52/1 від 09.10.2015 року був частиною договору №15Р від 19.08.2015 року, однак судом цьому факту правової оцінки не надано;

(3) місцевим господарським судом проігноровано неявку в судове засідання експерта для дачі відповідей на запитання відповідача;

(4) текст договірної ціни викликає сумнів, оскільки містить ряд морфологічних помилок та містить ознаки підробки.

З приводу вказаних доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

(1) Так, перелік робіт, вказаних в акт №1047 за грудень 2015 року відповідає переліку робіт, передбачених додатком №1 до договору №52/1 від 09.10.2015 року - графіком виконання робіт на об'єкті (т.1, а.с. 15). За викладених обставин, посилання відповідача на те, що акт №1047 за грудень 2015 року не підтверджує виконання робіт саме за договором № 52/1 від 09.10.2015 року спростовуються матеріалами справи.

(2) Як було встановлено вище, договір №52/1 від 09.10.2015 року є укладеним між сторонами у справі, сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Відповідно до умов пункту 2.1 цього договору, його ціна складає 233816,40 грн.

Матеріалами справи підтверджуються обставини виконання позивачем робіт за вказаним договором на зазначену суму.

Умови договору №52/1 від 09.10.2015 року не містять будь-яких відомостей про те, що розрахунки за цим договором слід здійснювати в процесу здійснення розрахунків за договором №15Р від 19.08.2015 року, або будь-яким іншим договором, або ж відомостей про те, що договір №52/1 від 09.10.2015 року є додатком до договору №15Р від 19.08.2015 року.

За викладеного, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд в цій частині обставини справи дослідив у повному обсязі, а доводи апеляційної скарги про похідних характер договору №52/1 від 09.10.2015 року - не ґрунтуються на матеріалах справи.

(3) Неявка експерта в судове засідання не має наслідком неможливість вирішення спору по суті.

Відповідно до положень частини 2 статті 107 Господарського процесуального кодексу України, за наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованість, суперечність з іншими матеріалами справи тощо) за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити повторну експертизу, доручивши її проведення іншим експертам.

Клопотання про проведення повторної експертизи відповідачем не заявлялись.

Неявка експерта в судове засідання не є безумовною перешкодою для розгляду справи по суті.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що висновок експерта не є єдиним доказом, на підставі якого місцевим судом винесено рішення у справі. Такий висновок до сукупності інших доказів, на підставі яких місцевим господарським судом встановлено обґрунтованість позовних вимог.

За викладених обставин доводи апеляційної скарги щодо відсутності належної, на думку апелянта, реакції місцевого господарського суду на неявку експерта в судове засідання, є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду не ґрунтуються на положеннях чинного Господарського процесуального кодексу України.

(4) Щодо посилань відповідача про те, що текст договірної ціни викликає сумнів, оскільки містить ряд морфологічних помилок та містить ознаки підробки, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідач в господарському суді першої інстанції не вказував на те, що вбачає ознаки підробки в Договірній ціні, а стверджував про те, що спірних договір є неукладеним, проектно-кошторисна документація сторонами не погоджувалась.

Встановлення обставин підробки документів потребує спеціальних знань, а тому - потребує проведення відповідної судової експертизи.

Відповідачем в місцевому господарському суді не заявлялось клопотання про проведення відповідної судової експертизи з метою підтвердження чи спростування його доводів щодо підробки договірної ціни, тому колегія суддів такі твердження на стадії апеляційного перегляду справи відхиляє, оскільки згадані обставини можуть бути підтверджені лише новим доказом - висновком експерта, який не може бути прийнятий судом апеляційної інстанції з урахуванням вимог частин 3 та 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у звязку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 18.12.2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.03.2019

Головуючий суддя В.І. Сіверін

Суддя О.І. Терещенко

Суддя М.М. Слободін