ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.03.2019 м.Харків Справа № 905/2239/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григорєвій М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Комунального підприємства "Комунальник", м.Маріуполь, Донецька область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтершина УА", м.Київ

про зобов'язання виконати договірні зобов'язання, передбачені договором №2474/17 від 02.06.2017р., та стягнення 47268,89 грн.

Представники:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1, ордер серія ХВ №000084 від 12.09.18р.

Суть справи:

Позивач, Комунальне підприємство "Комунальник", м.Маріуполь, Донецька область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтершина УА", м.Київ, про зобов'язання виконати договірні зобов'язання, передбачені договором №2474/17 від 02.06.2017р. про закупівлю товарів, в частині явки представника відповідача на територію позивача для огляду товару та в подальшому, за результатами огляду, складання дефектного акту визначенням причин втрати якості товару та стягнення 47268,89грн., з яких: 8162,40грн. пені, 3759,00грн. штрафу, 35347,49грн. матеріального збитку за недопробіг автошин.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №2474/17 від 02.06.2017р. про закупівлю товарів, а саме щодо поставки відповідачем товару неналежної якості.

В якості правових підстав подання позову позивач зазначив положення статей 11, 509, 526, 546, 611 Цивільного кодексу України, ст.ст.193, 216, 230, 231, 269 Господарського кодексу України.

Автоматичним розподілом автоматизованої системи документообігу господарського суду Донецької області сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/2239/18.

Ухвалою суду від 03.12.18р. позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

20.12.18р. до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду від 26.12.18р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/2239/18; дану справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 22.01.19р.

15.01.19р. від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

17.01.19р. через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити позивачу у повному обсязі.

Ухвалою суду від 22.01.19р. підготовче засідання відкладено на 07.02.19р.

07.02.19р. на електрону адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 07.02.19р. відкладено підготовче засідання на 25.02.19р.

07.02.19р. через канцелярію суду від відповідача надійшла заява від 05.02.19р. та заява про долучення до матеріалів справи документів від 06.02.19р.

25.02.19р. через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про застосування строків позовної давності.

25.02.19р. на електрону адресу суду та до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив №344 від 22.02.19р.

Частиною 3 ст.56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Вказана відповідь на відзив підписана представник Комунального підприємства "Комунальник" ОСОБА_2

Згідно із ч.1-2 ст.58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Ухвалою господарського суду від 26.12.18р. справу №905/2239/18 визначено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до статті 131-2 Конституції України, виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Приписами пп.11 п.16-1 Перехідних положень Конституції України передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Підписання та/або подання заяви є процесуальною формою реалізації повноважень з представництва. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 є адвокатом та уповноважений на представництво Комунального підприємства "Комунальник" як адвокат.

Таким чином, суд не приймає до уваги відповідь на відзив №344 від 22.02.19р.

Ухвалою суду від 25.02.19р. закрито підготовче провадження у справі №905/2239/18; призначено справу до судового розгляду по суті на 20.03.2019р.

20.03.19р. на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладання розгляду справи по суті на іншу дату.

Суд зауважує, що за вимогами ст.8 ст.42 ГПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Однак, як і відповідь на відзив, що подана в електронній формі так і вказане клопотання не скріплено електронним цифровим підписом.

Відповідно до п.1.5.6, 1.5.17 Інструкції з діловодства у господарських судах України електронний лист є офіційним, якщо містить вкладення з текстом офіційного документа у вигляді файлу, скріпленого електронним цифровим підписом. Документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі.

Оригінал документа (клопотання про відкладання розгляду справи по суті на іншу дату) в паперовій формі до суду не надходив.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Суд зазначає, що повноважний представник позивача в жодне судове засідання не зявився, про місце, час та дати слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.03.19р. проти позову заперечував, наполягав на розгляді справи по суті та просив суд відмовити в задоволенні позову.

З огляду на наведене, суд вирішує спір по суті за наявними матеріалами на підставі ч.ч.1, 3 ст.202 ГПК України.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

02.06.2017р. між Комунальним підприємством "Комунальник" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтершина УА" (виконавець) укладено договір №2474/17 про закупівлю товарів.

Відповідно до п.1.1 договору виконавець зобовязується у 2017 році поставити замовникові товар, зазначений в договорі згідно ДК 021:20-5 (шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності) згідно умов конкурсної пропозиції (найменування, номенклатура, асортимент).

Найменування товару: шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності (п.1.2 договору).

Кількість товару, що постачається відповідно до цього договору, може коригуватися залежно від потреб замовника та виділених асигнувань (п.1.3 договору).

Згідно п.2.1, п.2.2 договору Виконавець зобовязується передати Замовнику товар, який має відповідати вимогам до його якості на момент його передачі Замовнику, а також протягом строку придатності (гарантійного терміну). Виконавець зобовязаний одночасно з товаром передати Замовнику документи, які стосуються товару і мають бути передані разом з товаром (паспорт, сертифікат якості, тощо при наявності).

За змістом п.3.1, п.3.2 договору розрахунок Замовником проводиться шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок Виконавця, вказаний у реквізитах договору. Замовник сплачує за поставлений товар на підставі рахунку на оплату товару. До рахунка додаються: акт приймання-передачі товару та інші необхідні документи. Замовник повинен сплатити за поставлений товар не пізніше 30 календарних днів з дати поставки товару Виконавцем.

Ціна договору становить: 927864,00 грн., у т.ч. ПДВ 154644,00 грн. Ціни на товари встановлюються в національній валюті України. Ціна за одиницю товару може бути змінена не більш як на 10 відсотків у разі коливання ціни товару на ринку за умови, що зазначена зміна не приведе до збільшення суми, визначеної в договорі (п.4.1, п.4.2 договору).

За умов п.5.1 договору строк (термін) поставки (передачі) товарів товар має бути поставлений на підставі заявок Замовника впродовж 60 календарних днів кожної окремої партії товару з моменту їх отримання будь-яким способом (листом, факсом, електронною поштою, тощо) Виконавцем, але не пізніше 31.12.2017р. Поставка товару здійснюється партіями відповідно до заявок Замовника. Обєми поставок кожної партії зазначаються Замовником у заявці. Місце поставки (передачі) товару: 87505, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Набережна, 18. Товар постачається транспортом та за рахунок Виконавця (п.5.1, п.5.2, п.5.3 договору).

Договір про закупівлю набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2017р. (п.6.1 договору).

Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками юридичних осіб.

Специфікацією на закупівлю товару (додаток №1 до договору №2474/17 від 02.06.2017р.) сторонами погоджено поставку автошин на загальну суму 927864,00 грн. з ПДВ.

За змістом технічного завдання щодо закупівлі: код ДК 021:2015-34350000-5 (шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності) всі шини мають бути змонтовані та встановлені на транспортні засоби в м.Маріуполь, вартість цієї послуги має входити в вартість шин; на всі шини постачальник має забезпечити гарантований мінімальний пробіг, зазначений в технічному завданні; при монтажі та встановлені шин обовязково має бути присутній представник постачальника для фіксації показань спідометру для забезпечення гарантованого мінімального пробігу.

Крім того, відповідно до вказаного технічного завдання, товар повинен бути новим і таким, що не був у використанні, про що надати гарантійний лист; надати гарантійний лист про те, що кожна партія товару буде супроводжуватись сертифікатом відповідності (наказ Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №28 від 01.02.2005р. «Про затвердження Переліку продукції, що підлягає обовязковій сертифікації в Україні») на товар, який підлягає обовязковій сертифікації в Україні; надати гарантійний лист про те, що гарантійний строк служби шин відповідає діючому стандарту України.

На виконання умов договору відповідачем поставлено позивачу на підставі видаткової накладної №329 від 13.06.2017р. (товарно-транспортної накладної №Р329 від 13.06.2017р.) автошини:

- 7,5R16 124/120L 16PR Antyre TB877 шина, камера, фліпер) у кількості 6 шт. на суму 16500,00 грн. без ПДВ,

- 315/80R22,5 (рульова вісь) 157/154М Antyre TB655 (шина) у кількості 2 шт. на суму 8750,00 грн. без ПДВ,

- 315/80R22,5 (ведуча вісь) 157/154М Antyre TB656 (шина) у кількості 8 шт. на суму 36000,00 грн. без ПДВ,

- 215/65R16 (зимова, шип) YOKOHAMA IG55 шип 102Н (шина) у кількості 4 шт. на суму 6600,00 грн. без ПДВ, загалом на суму 81420,00 грн. з ПДВ.

Матеріали справи містять акт про встановлення шин на сміттєзбиральну техніку №б/н від 20.06.2017р., яким засвідчено встановлення на транспортний засіб Ford Cargo 2532 DC T2-25 шин марки 315/80R22,5 (рульова вісь) 157/154М Antyre ТВ655 у кількості 2 одиниці, 315/80R22,5 (ведуча вісь) 157/154М Antyre ТВ656 8 одиниць.

Згідно банківської виписки за 21.06.2017р. позивачем здійснено оплату у розмірі 81420,00 грн. за договором №2474/17.

Відповідно до акту дослідження фахівця ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза» №100 від 16.05.2018р. (дата огляду 10.05.2018р.) предявлені до огляду пневматичні шини, у кількості 10-ти одиниць, до експлуатації не придатні, підлягають списанню в установленому порядку.

Позивач звернувся до відповідача листом №976 від 03.05.2018р., за змістом якого висунуто вимогу забезпечити явку представника ТОВ "Інтершина УА" для складання дефектного акта та здійснити заміну неякісного товару протягом 5 календарних днів з моменту подання Замовником такої вимоги.

У якості доказів направлення вказаного листа відповідачу позивачем надано копії фіскальних чеків ПАТ «Укрпошта» №б/н від 03.05.2018р.

З огляду на відсутність результатів розгляду вказаного повідомлення-вимоги про явку представника відповідача, позивач просить суд зобов'язати відповідача виконати договірні зобов'язання, передбачені договором №2474/17 від 02.06.2017р. про закупівлю товарів, в частині явки представника відповідача на територію позивача для огляду товару та в подальшому, за результатами огляду, складання дефектного акту визначенням причин втрати якості товару.

Крім того, за твердженнями позивача, через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань за договором №2474/17 від 02.06.2017р. з передачі позивачу якісного товару, позивач зазнав збитків за недопробіг автошин в розмірі 35347,49 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 0,1% вартості товару на підставі ч.2 ст.231 Господарського кодексу України у сумі 8162,40грн. та штрафу у розмірі 7% вартості товару за прострочення строків виконання зобовязання понад 30 днів у сумі 3759,00грн.

Надаючи правову кваліфікацію вказаним обставинам, суд виходить з наступного:

Внаслідок укладення договору №2474/17 від 02.06.2017р. про закупівлю товарів між сторонами згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Разом з тим, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст.712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 662 Цивільного кодексу України передбачений обовязок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст.268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. Номери та індекси стандартів, технічних умов або іншої документації про якість товарів зазначаються в договорі. Якщо вказану документацію не опубліковано у загальнодоступних виданнях, її копії повинні додаватися постачальником до примірника договору покупця на його вимогу. У разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості.

Згідно із ст.673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.

Відповідно до ч.2 ст.678 Цивільного кодексу України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Статтею 679 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Відповідно до п.п.2.1, 2.2 договору Виконавець зобовязується передати Замовнику товар, який має відповідати вимогам до його якості на момент його передачі Замовнику, а також протягом строку придатності (гарантійного терміну). Виконавець зобовязаний одночасно з товаром передати Замовнику документи, які стосуються товару і мають бути передані разом з товаром (паспорт, сертифікат якості, тощо при наявності).

За умов договору Замовник зобовязався своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар, приймати поставлений товар згідно з актом приймання-передачі (п.7.1.1, п.7.1.2 договору), в свою чергу, Виконавець зобовязався забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором, забезпечити поставку товарів, якість яких відповідає умовам, установленим розділом 2 цього договору (п.7.3.1, п.7.3.2 договору).

Згідно п.11.15, п.11.16, п.11.17 договору Виконавець гарантує якість товару в цілому. Обчислення гарантійного строку, терміну придатності, гарантійного строку експлуатації здійснюється згідно з вимогами чинного законодавства України. Товар для зміни та/або повернення та/або визначення причин втрати якості товару (наявності дефектів) транспортується силами та за рахунок Виконавця. Будь-які витрати Замовника, повязані з поверненням та/або заміною та/або визначенням причин втрати якості товару (наявності дефектів) відшкодовуються Виконавцем Замовнику у повній мірі не пізніше 5 календарних днів з моменту подання Замовником такої вимоги.

Частинами 1, 2 ст.22 Цивільного кодексу України унормовано, що збитками є, зокрема: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Тобто, підставою для покладення відповідальності у вигляді стягнення збитків на відповідача є встановлення факту порушення ним зобовязання за договором чи порушення правил здійснення господарської діяльності, що мало наслідком виникнення збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.06.2017р. на транспортний засіб Замовника Ford Cargo 2532 DC T2-25, н.з. АН1596НХ, встановлено шини марки 315/80R22,5 (рульова вісь) 157/154М Antyre ТВ655 у кількості 2 одиниці та 315/80R22,5 (ведуча вісь) 157/154М Antyre ТВ656 8 одиниць. Гарантований мінімальний пробіг для вказаної марки шин складає 50000 км. Показання спідометру на момент встановлення шин складають 124168 км.

Вказаний акт підписаний представниками сторін та скріплений печатками підприємств позивача та відповідача.

Згідно п.5 розділу І Правил технічної експлуатації коліс та пневматичних шин колісних транспортних засобів категорій L, M, N, O та спеціальних машин, виконаних на їх шасі, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №549 від 26.07.2013р., гарантійний наробіток шини (колеса) - тривалість експлуатації шини (колеса), виражена в календарних місяцях чи в кілометрах пробігу або в мотогодинах наробітку КТЗ, протягом якої у разі дотримання споживачем умов експлуатації, вимог експлуатаційної документації на шини (колеса) та/або КТЗ гарант (виробник, продавець, виконавець робіт гарантійного ТО та/або ремонту) забезпечує свої гарантії.

Позивач у позовній заяві посилається на поставку відповідачем товару неналежної якості в підтвердження чого надав акт №100 від 16.05.2018р. дослідження фахівця.

Як вбачається з вказаного акту, 10.05.2018р. експертом ОСОБА_3 проведено дослідження за адресою: Донецька область, вул.Набережна, 18, на території КП «Комунальник», шин пневматичних Antyre ТВ655 157/154М, розміром 315/80R 22,5, у кількості 10-ти одиниць, а саме № шини: №16452К01171, №16462К01037, №ХХ492К12140, №ХХ492К12255, ХХ492К12063, №ХХ492К12046, №ХХ492К12045, №ХХ492К12103, №ХХ492К12064 із зазначенням характеру пошкоджень знос протектора, та №ХХ492К12024 із зазначенням характеру пошкоджень бічні пошкодження кордону.

За результатами вказаного дослідження експерт дійшов висновку, що предявлені до огляду пневматичні шини, у кількості 10-ти одиниць, до експлуатації не придатні, підлягають списанню в установленому порядку.

Варто зазначити, що ні видаткова накладна №329 від 13.06.17р., ні акт про встановлення шин на сміттєзбиральну техніку від 20.06.17р. не містять ідентифікаційних номерів пневматичних шин, що були поставлені позивачу за договором №2474 від 02.06.17р. та в подальшому встановлені на транспортний засіб Ford Cargo 2532 DC T2-25, н.з. АН1596НХ.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів поставки відповідачем позивачу саме тих пневматичних шин, які були предметом експертного дослідження за результатами якого складено акт №100 від 16.05.2018р., так само як і не містять доказів встановлення цих шин - №16452К01171, №16462К01037, №ХХ492К12140, №ХХ492К12255, ХХ492К12063, №ХХ492К12046, №ХХ492К12045, №ХХ492К12103, №ХХ492К12064, №ХХ492К12024 на транспортний засіб Ford Cargo 2532 DC T2-25, н.з. АН1596НХ.

Крім того, предметом дослідження експерта були шини у кількості 10 шт. виробника Antyre ТВ655 157/154М, однак, як зазначалось вище, за актом №б/н від 20.06.2017р. на транспортний засіб Замовника Ford Cargo 2532 DC T2-25, н.з. АН1596НХ, встановлено шини марки 157/154М Antyre ТВ655 у кількості 2 одиниці та 157/154М Antyre ТВ656 8 одиниць.

Тобто, згідно акту №100 від 16.05.2018р. експертом досліджені шини - марки 157/154М Antyre ТВ655 в кількості 8 одиниць, які згідно акту про встановлення шин на сміттєзбиральну техніку від 20.06.17р. на транспортний засіб Замовника Ford Cargo 2532 DC T2-25, н.з. АН1596НХ взагалі не встановлювались.

Також варто зазначити, що споживач втрачає право на гарантійні зобовязання виробника, продавця, виконавця робіт з гарантійного обслуговування та/або ремонту складників пневматичних коліс у разі порушення встановлених виробником правил експлуатації складників пневматичних коліс і КТЗ, а також норм цих Правил (п.7 розділу ХV Правил).

Як встановлено судом, під час проведення дослідження, зафіксованого у акті №100 від 16.05.2018р., експертом не досліджувалось питання щодо додержання позивачем встановлених виробником правил експлуатації пневматичних шин.

За умов п.6 розділу ХV Правил експертизу з питань втрати споживчих властивостей складників пневматичних коліс проводять юридичні і фізичні особи, які мають право на таку діяльність згідно з Порядком проведення державної акредитації фізичних та юридичних осіб на право проведення наукової та науково-технічної експертизи, затвердженим наказом Міністерства освіти і науки України від 12 січня 2004 року №12, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26 січня 2004 року за № 110/8709.

Доказів наявності у ОСОБА_3 повноважень на проведення експертного дослідження з питань втрати споживчих властивостей складників пневматичних коліс (в т.ч. шин) матеріали справи не містять.

Таким чином, наданий позивачем акт експертного дослідження №100 від 16.05.2018р. не може бути прийнятий судом в якості належного доказу в підтвердження факту поставки відповідачем товару неналежної якості.

Інших доказів поставки відповідачем товару неналежної якості за договором №2474 від 02.06.17р., суду не надано.

Згідно положень ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до приписів ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення відповідачем умов договору №2474/17 від 02.06.2017р. в частині поставки товару неналежної якості.

Суд звертає увагу, що відшкодування збитків можливо лише за наявності складу правопорушення, до якого входять наступні елементи: протиправна поведінка, наявність збитків, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та спричиненням збитків, вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Позивачем не доведено факту наявності складу (всіх елементів) господарського правопорушення та підстав для стягнення з відповідача матеріального збитку за недопробіг автошин в розмірі 35347,49 грн.

Щодо вимоги позивача зобов'язати відповідача виконати договірні зобов'язання, передбачені договором №2474/17 від 02.06.2017р. про закупівлю товарів, в частині явки представника відповідача на територію позивача для огляду товару та в подальшому, за результатами огляду, складання дефектного акту визначенням причин втрати якості товару, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Згідно з ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. За приписами ч.2 ст.20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Так, в ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини закріплено обов'язок судів застосовувати при розгляді справ Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. і протоколами до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п.145 рішення від 15.11.1996 року у справі Чахал проти Об'єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст.13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02)).

З урахуванням наведеного, ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, з огляду на обраний позивачем спосіб захисту, господарський суд зазначає, що спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. При цьому, метою застосування певного способу захисту є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права.

З огляду на викладене, обраний позивачем спосіб захисту в частині зобов'язання відповідача виконати договірні зобов'язання, передбачені договором №2474/17 від 02.06.2017р. про закупівлю товарів, в частині явки представника відповідача на територію позивача для огляду товару та в подальшому, за результатами огляду, складання дефектного акту визначенням причин втрати якості товару, не є належним способом захисту, який може відновити право позивача в разі його порушення відповідачем.

Одночасно позивачем до стягнення заявлено 8162,40 грн. пені (нарахування здійснено на суму 53700,00 грн. за період з 03.06.2018р. по 28.10.2018р.) та 3759,00 грн. штрафу на підставі ч.2 ст.231 Господарського кодексу України.

За змістом п.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Враховуючи висновок суду про недоведеність позивачем факту порушення відповідачем умов договору №2474/17 від 02.06.2017р. в частині поставки товару неналежної якості та відсутність правових підстав для стягнення з відповідача матеріального збитку за недопробіг автошин в розмірі 35347,49 грн. суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені в сумі 8162,40 грн. та штрафу в сумі 3759,00 грн.

Відповідно до ст.13Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Клопотання відповідача про застосування строків позовної давності по справі №905/2239/18 не підлягає розгляду судом, з огляду на відмову у задоволенні позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства "Комунальник", м.Маріуполь, Донецька область до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтершина УА", м.Київ, про зобов'язання виконати договірні зобов'язання, передбачені договором №2474/17 від 02.06.2017р. та стягнення 47268,89 грн., відмовити повністю.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

В судовому засіданні 20.03.19р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.03.19р.

Суддя М.О. Лейба