ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2019 р. Справа№ 910/912/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар судового засідання Вінницька Т.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

на рішення Господарського суду міста Києва

від 24.07.2018 (повне рішення складено 10.08.2018)

у справі № 910/912/17 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху

України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «САТ Україна»

про стягнення матеріальної шкоди 856 583, 41 грн.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (далі - Украерорух, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «САП Україна» (далі - ТОВ «Сап Україна», відповідач) про стягнення 856 583,41 грн. матеріальної шкоди. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що на виконання п. 2.8 плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції України на 1 квартал 2016 проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства обслуговування повітряного руху України за період з 01.05.2014 по 01.01.2016, за результатами якої складено Акт № 06-21/29 від 18.04.2016. Цим актом, зокрема, встановлено оплату позивачем на користь відповідача 856 583, 41 грн. за послуги із супроводу програмного забезпечення, надання яких відповідачем не підтверджено, тому позивач просив стягнути з відповідача ці кошти як матеріальні збитки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.07.2018 у справі № 910/912/17 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржуване рішення увалено за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильності встановлення фактичних обставин, зокрема, внаслідок необґрунтованої оцінки наданих доказів. На переконання апелянта, місцевий суд не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду є незаконним та необґрунтованим. За твердженнями апелянта, акт № 1165853-01/02-2014 здачі-приймання послуг від 09.07.2014 складено з порушенням ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.п. 2.1, 2.2, 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, а також в супереч положенням п. 1.2 Договору № 7.1-555/2014 від 08.07.2014 та Додатку 2 до нього. Крім цього, встановленні порушення відображено в Акті ревізії від 18.04.2016 № 06-21/29 Держфінінспекції, якою на виконання п.2.8 Плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції України на І квартал 2016 проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Украероруху за період з 01.05.2014 по 01.01.2016 та встановлено ряд порушень та недоліків. Результатами згаданої перевірки позивач обґрунтував звернення до суду з даним позовом, а копію витягу з Акту, яка було надано до суду, вважав основним доказом згідно ст. 73 ГПК України. На переконання апелянта, суд першої інстанції в ході розгляду даної справи надав перевагу одному доказу, а саме висновку експерта, над іншим - Актом ревізії Держфінінспекції України тощо.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, де вказував на безпідставність та необґрунтованість апеляційних вимог, просив не брати їх до уваги, оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін. Зокрема, зазначив, що в Договорі, Додатку 2 та Загальних умовах надання послуг детально описано сутність послуг відповідача та порядок їх надання, зокрема, п. 2.1 Договору визначено період надання послуг - з 01.01.2014 по 31.05.2014, отже на підставі ст. 180 ГК України сторони погодили всі необхідні умови: предмет, ціну та строк. Також відповідач вважав доведеним той факт, що позивач користувався цими послугами та підтвердив факт їх надання підписанням Акту приймання-передачі послуг без зауважень. Крім цього, відповідач вказував, що позивач в жодному із своїх процесуальних документів не наводив заперечень по суті отриманих ним послуг та намагався знайти суто формальні недоліки оформлених між сторонами документів, проте навіть таких недоліків за обставин даної справи не існує. З приводу дати складання Акту відповідач стверджував, що Договором, а також чинним на той час законодавством не встановлено чіткого строку, протягом якого сторони мали скласти Акт приймання-передачі послуг, сам факт його підписання протягом приблизно місяця після надання послуг жодним чином не впливає на права та обов'язки сторін, а також не свідчить про наявність збитків. Певні недоліки первинних документів, складених за результатами проведених господарських операцій (навіть якщо такі недоліки мали би місце), не тягнуть за собою втрати ними статусу належних первинних документів. При цьому, відповідач зазначав, що позиція контролюючого органу щодо наявності порушень у державного підприємства (навіть за наявності таких порушень) не впливає та не може впливати на умови укладеного між сторонами Договору, не може змінювати або породжувати обов'язків сторін, а також не є підставою для стягнення з відповідача збитків. На переконання відповідача, суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги Акт ревізії та дійшов обґрунтованого висновку про правильність документального оформлення відносин сторін, Висновок експерта лише додатково підтверджує відсутність недоліків в документах сторін тощо.

В судове засідання апеляційної інстанції 05.03.2019 з'явились представники сторін, представник позивача надав пояснення та підтримав свою апеляційну скаргу, просив задовольнити її за наведених в ній підстав, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції надав пояснення та заперечив доводи апеляційної скарги, просив не брати їх до уваги, відтак оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, 08.07.2014 між Державним підприємством обслуговування повітряного руху України (позивачем, замовником за договором) та ТОВ «САП Україна» (відповідачем, виконавцем за договором) укладено Договір № 7.1-555/2014 від 08.07.2014 про надання послуг SAP Enterprise Support із супроводження програмного забезпечення SAP (далі - Договір), предметом якого згідно п. 1.2 є послуги Enterprise Support із супроводження програмного забезпечення SAP, перелік яких визначено в Додатку №2 до Договору (далі - Послуги супроводження ПЗ).

Вартість послуг по супроводженню за період з 01.01.2014 по 31.05.2014 включно (5 місяців) по Договору становить 856 583, 41 грн. (п. 2.1 Договору).

Положеннями п. 2.2 Договору сторони, зокрема, погодили, що оплата рахунку по супроводженню здійснюється протягом 10 календарних днів з дати отримання рахунку та після підписання Акту приймання-передачі згідно п. 6.1 Договору.

За змістом п. 6.1 Договору відповідач надає послуги супроводження протягом строку дії Договору. Замовник (позивач) зобов'язаний підписати акт (-и) приймання-передачі послуг супроводження програмного забезпечення не пізніше 7 (семи) календарних днів з дати отримання акта (-ів) замовником або направити мотивовану відмову. Мотивованою відмовою визнається письмовий документ, складений замовником та підписаний його уповноваженою особою, в якому обґрунтовується невідповідність наданих послуг умовам Договору.

Відповідно до ст. 631 ЦК України сторони домовились, що умови Договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його підписання, а саме з 01.01.2014, та діють до закінчення взаєморозрахунків сторін за Договором. Строк надання послуг по супроводженню становить з 01.01.2014 по 31.05.2014 (п. 10.1 Договору).

Як встановлено матеріалами справи, на виконання умов Договору відповідачем надано, позивачем без будь-яких претензій та зауважень прийнято послуги на загальну суму 856 5836, 41 грн., що підтверджується Актом приймання передачі послуг супроводження ПЗ № 1165853-01/02-2014с від 09.07.2014 (далі - Акт приймання передачі), підписаним уповноваженими представниками та скріпленим печатками сторін. Факт підписання Акту приймання передачі без зауважень позивачем не заперечується.

Вищезгадані послуги 31.07.2014 в повному обсязі плачено позивачем, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з банку.

Разом з цим, за матеріалами справи, на виконання п. 2.8 плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції України на 1 квартал 2016 проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі - Украерорух) за період з 01.05.2014 по 01.01.2016, за результатами якої складено Акт № 06-21/29 від 18.04.2016, яким, зокрема, встановлено:

- акт № 1165853-01/02-2014 здачі-приймання послуг від 09.07.2014 укладено не під час здійснення господарської операції або безпосередньо після її завершення, що є порушенням ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»;

- оплата проведена на підставі рахунку від 10.07.2014 № 1165853-01/02-2014 та акту № 1165853-01/02-2014 здачі-приймання послуг від 09.07.2014, в яких зазначено, що представник виконавця - заступник директора ТОВ «САП Україна» Сіваєва Т.В. з одного боку та представник замовника - Державного підприємства обслуговування повітряного руху України Максименко В.А. з другого боку склали цей акт про те, що виконавцем надано послуги з супроводу програмного забезпечення SAP згідно Договору. Загальна вартість наданих послуг складає 713 819,51 грн. та 20% ПДВ - 142 763,90 грн., всього 856 583,41 грн.;

- акт № 1165853-01/02-014 здачі-приймання послуг від 09.07.2014 складено з порушенням положень п. 1.2 Договору та Додатку 2 до нього, а також вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.п. 2.1, 2.2, 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

На думку позивача, вищезгадані порушення призвели до заподіяння йому матеріальної шкоди (збитків) на суму 856 583, 41 грн., що й стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України ( п. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин згідно ст. ст. 193 ГК України, 525, 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За приписами ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

В силу положень ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Доказів визнання недійсним укладеного між сторонами Договору в частині визнання ціни, вартості та переліку послуг, або в цілому, матеріали справи не містять.

Договір на підставі ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Правочин є правомірним (ст. 204 ЦК України), якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Враховуючи вищезазначені приписи закону, виходячи з встановлених обставин справи щодо надання відповідачем послуг, їх прийняття позивачем шляхом оформлення відповідного Акту приймання-передачі, підписаного уповноваженими особами та скріпленого печатками сторін без будь-яких зауважень і претензій, оплати вартості наданих послуг, апеляційний суд дійшов висновку про прийняття та погодження позивачем як обсягів, так і вартості наданих відповідачем послуг за Договором.

Як встановлено матеріали справи, ухвалою Господарського сулу міста Києва від 09.03.2017 у даній справі призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення судових експертів поставлено питання чи підтверджується надання ТОВ «САП Україна» послуг з супроводження програмного забезпечення SAP Державному підприємству обслуговування повітряного руху України за Договором на загальну суму 856 583,41 грн.

Згідно висновку експерта № 7189/17-45 від 22.02.2018 факт надання відповідачем послуг з супроводження програмного забезпечення SAP Державному підприємств з обслуговування повітряного руху України в обсягах, визначених п. 1.4 та Додатку № 2 до нього на загальну суму 856 583,41 грн. підтверджується документально.

Проаналізувавши вищенаведений висновок експерта, суд першої інстанції дійшов висновку про його обґрунтованість та узгодженість із іншими доказами, які знаходяться в матеріалах справи та приписами чинного законодавства України, відтак правомірно вважав цей висновок експерта належним та допустимим доказом у справі, оскільки висновки, надані в межах компетенції експертів, ґрунтуються на методичних рекомендаціях та результатах дослідження матеріалів справи, висновки чіткі, логічні, послідовні і відповідають фактичним даним справи, а також не спростовані позивачем жодними іншими належними та допустимими доказами у справі.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого господарського сулу про те, що згаданим вище висновком експерта додатково підтверджується факт надання послуг з супроводження програмного забезпечення SAP Державному підприємств з обслуговування повітряного руху України згідно Договору в повному обсязі, а також законність та повнота документального оформлення наданих послуг.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 ЦК України є відшкодування збитків.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) ( ст. 22 ЦК України).

Під збитками в розумінні ч. 2 ст. 224 ГК України передбачаються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 ГК України).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Звертаючись до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 856 583,41 грн., позивач визначив ці кошти як завдані йому відповідачем збитки, факт понесення та розмір яких встановлено Державною фінансовою інспекцією України в Акті ревізії № 06-2129 від 18.04.2016.

За приписами ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Проте Акт №06-2129 від 18.04.2016 Державної фінансової інспекції України не є належним і допустимим доказом на підтвердження порушень ТОВ «САП Україна» договірних зобов'язань і завдання позивачеві збитків шляхом ненадання послуг за Договором, які оплачено позивачем, оскільки встановлені факти порушень підлягають доказування стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним ГПК України.

Водночас, виявлені за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства обслуговування повітряного руху України порушення можуть бути підставою для притягнення до відповідальності відповідних посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає необґрунтованими позовні вимоги про стягнення 856 583, 41 грн. матеріальної шкоди, які позивачем не доведено належними та допустимими доказами, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи позивача (апелянта) з приводу неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного встановлення фактичних обставин, зокрема, внаслідок необґрунтованої оцінки наданих доказів, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 269-270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2018 у справі № 910/912/17 - без змін.

Матеріали справи № 910/912/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.03.2019

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук