ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2019 р. Справа№ 910/19581/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Дикунської С.Я.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат»

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.12.2016

у справі №910/19581/16 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат»

до 1. Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»

2. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кременчуцький шкірзавод»

про зобов'язання вчинити дії,

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - позивач, ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», якій делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», ОСОБА_2 (далі - відповідач-1) та Державної організації (установа, заклад) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - відповідач-2), в якому просило суд:

зобов'язати відповідача-1 акцептувати та внести зміни до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» щодо розміру вимог ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» шляхом викладення їх в сумі 52 598 457,56 грн та подати акцептовані і внесені до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» зміни, пов'язані із викладенням розміру вимог ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» в сумі 52 598 457,56 грн на затвердження до виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

зобов'язати відповідача-1 акцептувати та внести зміни до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» щодо включення вимог ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» до вимог кредиторів сьомої черги та подати акцептовані і внесені до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» зміни, пов'язані із включенням вимог ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» до вимог кредиторів 7 (сьомої) черги, на затвердження до виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

зобов'язати відповідача-2 затвердити зміни до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», пов'язані із акцептуванням та включенням до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» вимоги ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» на суму 52 598 457,56 грн, які віднесені до вимог кредиторів 7 (сьомої) черги (т.1 а.с.7-14).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» вказало на неправомірність рішення відповідача-1 про включення до реєстру вимог кредиторів суми заявлених позивачем кредиторських вимог частково в сумі 12 129 100,80 грн та віднесення таких вимог до 9 (дев'ятої) черги; відповідач-1 необґрунтовано відмовив у внесені до вимог кредиторів 40 206 666,67 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.12.2016 у справі № 910/19581/16 в задоволенні позовних вимог ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» відмовлено в повному обсязі (т.2 а.с.218-233).

Ухвалюючи рішення, суд вказав, що відповідачем-1 обґрунтовано внесено лише 12 391 790,89 грн до реєстру вимог кредиторів та віднесено ці вимоги до 9 (дев'ятої) черги задоволення вимог кредиторів, оскільки вимоги позивача є вимогами кредитора, який є пов'язаною особою з банком; банк правомірно здійснив списання 40 000 000,00 грн депозитного вкладу позивача в погашення кредиторської заборгованості ТОВ «Кременчуцький шкірзавод», так як ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» є поручителем перед банком за виконання третьою особою кредитного договору.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням, ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (т.3 а.с.7-31).

Вважаючи оскаржуване рішення необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, позивач в апеляційній скарзі вказує, що суд безпідставно дійшов висновку про пов'язаність ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» з особами банку, оскільки немає доказів, що ОСОБА_3, який приймає істотну участь у банку, являється кінцевим бенефіціарним власником 51% акцій у статутному капіталі FERRXPO PLC (кінцевий бенефіцеарний власник ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» та власник 100% частки в капіталі Компанії «ФЕРРЕКСПО АГ»); позивач не погоджується з висновком суду про те, що на час відкликання банківської ліцензії ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на депозитному рахунку позивача не було коштів в сумі 40 000 000,00 грн. Крім того, на думку апелянта, суд порушив норми процесуального права не задовольнивши клопотання позивача про оголошення перерви у судовому засіданні для можливості ознайомлення з матеріалами справи та клопотання про призначення колегіального розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2017 відновлено ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» строк на подання апеляційної скарги, прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 01.03.2017.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 у справі №910/19581/16 було призначено судово-економічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.08.2018 провадження у вищезазначеній справі поновлено у зв'язку з поверненням матеріалів справи з експертної установи та призначено до розгляду на 12.09.2018.

Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду 06.09.2018 від позивача надійшли клопотання про заміну первісного відповідача-1 на належного відповідача та залучення до участі у справі третьої особи - ТОВ «Кременчуцький шкірзавод».

У зв'язку з розпочатою процедурою ліквідації та припиненням здійснення правосуддя Київським апеляційним господарським судом матеріали справи було передано до новоутвореного Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2018 апеляційну скаргу ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Жук Г.А., Дикунської С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2018 апеляційну скаргу ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.12.2016 у справі № 910/19581/16 прийнято до провадження вищевказаним складом суду, відкрито Північним апеляційним господарським судом апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою, призначено до розгляду на 14.01.2019, встановлено відповідачам строк для подання заперечень щодо клопотання скаржника про заміну первісного відповідача-1 на належного відповідача та щодо клопотання про залучення третьої особи.

Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду 06.12.2018 від відповідача-1 надійшли заперечення проти клопотання позивача про заміну неналежного відповідача; 29.12.2018 від позивача надійшли письмові пояснення щодо заперечень відповідача-1.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 визнано належним відповідачем-1 у справі № 910/19581/16 ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», залучено ТОВ «Кременчуцький шкірзавод» (далі - третя особа) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача. Розгляд апеляційної скарги відкладено на 04.02.2019, зобов'язано ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» направити на адресу ТОВ «Кременчуцький шкірзавод» копії позовної заяви з додатками, рішення Господарського суду міста Києва від 27.12.2016, апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 27.12.2016 у справі № 910/19581/16 з додатками та надати суду докази виконання вказаних дій до 30.01.2019; встановлено ТОВ «Кременчуцький шкірзавод» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду 21.01.2019 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2019; 01.02.2019 від ОСОБА_4 надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1. Заява ОСОБА_4 обґрунтована тим, що останній є кредитором ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», має право на задоволення своїх вимог у порядку черговості відповідно до акцептованих вимог кредиторів. Дана заява колегією суддів залишена без розгляду на підставі ч.2 ст.207 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 у розгляді справи оголошено перерву до 11.03.2019.

У судове засідання 11.03.2019 третя особа явку свого уповноваженого представника не забезпечила.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч.12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Обговоривши питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності представника третьої особи, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд скарги за його відсутності.

У судовому засіданні 11.03.2019 представники позивача вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 27.12.2016 - скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник відповідача-1 та відповідача-2 заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

11.03.2019 у судовому засіданні колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 22.12.2009 між ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» та АТ «Банк «Фінанси та кредит», укладено договір №54131-09 на розрахунково-касове обслуговування (далі - договір №54131-09), з подальшими змінами та доповненнями, відповідно до п.1.1 якого банк відкрив ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» поточний рахунок у національній валюті № 1980, а також зобов'язався здійснювати розрахунково-касове обслуговування вказаних рахунків, а ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» зобов'язалося оплачувати послуги банку згідно його тарифів в порядку та на умовах, визначених договором (т.1 а.с.35-39). Згідно із п. 8.1 договору №54131-09 договір діє протягом невизначеного строку.

Відповідно до додаткової угоди від 29.06.2010 до договору № 54131-09, банк відкрив позивачеві поточний рахунок в іноземній валюті №1840 (т.1 а.с.51).

В подальшому, 18.07.2013 вказані рахунки змінені на №2600.6.003929701 (гривня) та №2600.6.003929701 (долар США) (т.1 а.с.120).

12.01.2010 між позивачем та банком укладено договір №009-С/002177 про відкриття карткового рахунка, надання і використання корпоративної платіжної картки (далі - договір № 009-С/002177), згідно із яким банком відкрито клієнтові картковий рахунок в національній валюті - українських гривнях №2605.4.054131980. В подальшому, замість рахунка №2605.4.054131980 було відкрито новий рахунок №2605.1.003929701 (т.1 а.с.26-32, 120).

17.08.2015 між ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» та банком укладено договір №12 про банківський строковий вклад (депозит), (далі - договір №12) відповідно до якого клієнт розміщує в банку вклад у сумі 40 000 000,00 грн у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності, а банк - виплачує проценти і повертає вклад і нараховані на нього проценти згідно із умовами цього договору. Перерахування суми вкладу здійснюється клієнтом зі свого поточного рахунку на депозитний рахунок №2610.1.039297.001 АТ «Банк «Фінанси та кредит» (п. 2.2 договору №12) (т.1 а.с.18,19).

Відповідно до п. 3.1 договору №12 (у редакції додаткової угоди від 03.09.2015) вклад був розміщений строком до 30.09.2015 включно (т.1 а.с.21).

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 договору №12 на суму вкладу банк нараховує 6% річних. Розрахунок суми процентів здійснюється за методом факт/360. Проценти за договором нараховуються лише на суму строкового вкладу. Нараховані банком проценти не збільшують суму вкладу. Нарахування процентів за вкладом проводяться від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню клієнту або списанню з рахунка клієнта, згідно п. 3.1. договору.

На виконання умов договору №12 позивач здійснив розміщення у банку суми вкладу у розмірі 40 000 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 17.08.2015 №1860 та банківською випискою від 17.08.2015 (т.1 а.с.22,23).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 №612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» (т.1 а.с.167,168).

Згідно з даним рішенням у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18.09.2015 до 17.12.2015 включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «Банк «Фінанси та кредит» заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській О.С. строком на три місяці з 18.09.2015 до 17.12.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 17.12.2015 № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 №230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку» (т.1 а.с.169).

Згідно з вказаним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження ліквідатора банку заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській О.С. на 2 роки з 18.12.2015 до 17.12.2017 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.09.2016 №1703 змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит», всі повноваження ліквідатора банку, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 з 05.09.2016 (т.1 а.с.170).

Оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та відшкодування коштів вкладникам банку опубліковано в газеті «Голос України» від 23.12.2015 №242 (6246).

Частиною 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб« (далі - Закон України №4452-VI) передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

21.01.2016 позивачем було подано Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб наступні кредиторські вимоги:

кредиторську вимогу від 20.01.2016 №61/01-16 за договором №54131-09 на розрахунково-касове обслуговування від 22.12.2009 на суму 12 335 396,84 грн (т.1 а.с.71);

кредиторську вимогу від 20.01.2016 №62/01-16 за договором №12 про банківський строковий вклад (депозит) від 17.08.2015 на суму 40 206 666,67 грн (т.1 а.с.69);

кредиторську вимогу від 20.01.2016 №63/01-16 за договором №009-С/002177 про відкриття карткового рахунку, надання і використання корпоративної платіжної картки від 12.01.2010 на суму 56394,05 грн (т.1 а.с.70).

14.04.2016 на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розміщено оголошення про те, що Виконавчою дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07.04.2016 №488 було прийнято рішення про затвердження переліку (реєстру) вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Довідкою від 22.04.2016 №9-071352/5516 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивача повідомлено, що кредиторські вимоги позивача на суму 12 391 790,89 грн включено до 9 (дев'ятої) черги вимог кредиторів (т.1 а.с.72).

Позивач, звертаючись до суду та обґрунтовуючи свої вимоги, стверджував, що сума кредиторських вимог становить 52 598 457,56 грн, однак банк неправомірно і необґрунтовано не включив всю суму кредиторських вимог до реєстру вимог кредиторів. Крім того, кредиторські вимоги ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» мають бути включені до 7 (сьомої) черги, а не до 9 (дев'ятої), оскільки позивач не є пов'язаною із банком особою.

Заявляючи вказану суму кредиторських вимог, позивач наводить розрахунок, виконаний ним на підставі залишків коштів на рахунках у банку станом на 17.12.2015 та на підставі сум процентів, належних до виплат за депозитним вкладом, відповідно до якого:

залишок коштів на рахунку №2600.6.003929701 (гривня) (за договором №54131-09) становить 12 129 100,80 грн (т.1 а.с.65,66);

залишок коштів на рахунку № 2600.6.003929701 (долар США) (за договором №54131-09) становить 8771,36 доларів США, що за курсом НБУ долара США по відношенню до гривні станом на 17.12.2015 еквівалентно 206296,04 грн;

залишок коштів на рахунку № 2605.1.003929701 (за договором № 009-С/002177) становить 56394,05 грн (т.1 а.с.67,68);

сума вкладу на депозитному рахунку №2610.1.039297.001 (за договором №12) становить 40 000 000,00 грн (т.1 а.с.33,34);

проценти в сумі 206 666,67 грн за користування депозитним вкладом за період з 18.08.2015 по 17.09.2015.

На підтвердження вказаних сум позивач надав виписку по особовому рахунку за 30.09.2015, виписку по особовому рахунку за 17.12.2015, виписку по особовому рахунку за 17.08.2015 та довідку Придніпровського регіонального департаменту АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 07.10.2015 №9-003016/1039 та від 30.12.2015 №9-0030152/1290 (т.1 а.с.24,25).

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з чим погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.45 Закону України №4452-VI протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до цієї статті Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Згідно з п.п.4.20, 4.21 розділу 4 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 №2, Фонд в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів за формою, визначеною в додатку 3 до цього Положення, на підставі балансу банку, до якого включає вимоги кредиторів у національній валюті в розмірах, які існували на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Вимога, заявлена в іноземній валюті, включається до реєстру вимог у національній валюті в сумі, визначеній за офіційним курсом, установленим НБУ на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Вимоги кредиторів зі сплати процентів (відсотків) за кредитами, депозитами, за незавершеними розрахунковими операціями тощо переносяться на відповідний рахунок кредитора.

22.04.2016 банк надіслав позивачеві довідку №9-071352/5516, якою повідомив останнього про включення його кредиторських вимог у сумі 12 391 790,89 грн до 9 (дев'ятої) черги вимог кредиторів (т.1 а.с.72):

56394,05 грн за договором №009-С/002177;

12 335 396,84 грн (12 129 100,80 грн + 206296,04 грн) за договором №54131-09.

Заявлені позивачем кредиторські вимоги за депозитним договором №12 на суму 40 206 666,67 грн (40 000 000,00 грн депозиту + 206666,67 грн процентів) Уповноваженою особою не акцептовані та до реєстру кредиторів не включені з підстав списання 17.08.2015 банком депозитного вкладу в сумі 40 000 000,00 грн на погашення простроченої заборгованості за кредитом ТОВ «Кременчуцький шкірзавод», поручителем якого є ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат». На підтвердження списання банк надав виписку, згідно якої депозитні кошти списані банком з призначенням платежу: «догов. списан. коштів на погашен. прострочен. заборгован. за кредитом ТОВ «Кременчуцький шкір завод» за догов. про мульт. кред. Лінію №1280м-08 від 26.12.2008 ( зг. п. 2.7., п. 2.8.) та догов. поруч. №365» (т.2 а.сю190,191).

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» згідно договору поруки від 17.08.2015 №365 є поручителем ТОВ «Кременчуцький шкірзавод» перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» за виконання третьою особою кредитного договору від 26.12.2008 №1280м-08, відповідно до якого ТОВ «Кременчуцький шкірзавод» (позичальник) взяв у банку кредитні кошти в тимчасове користування та зобов'язався повернути 121 907 905,00 грн в строк до 27.10.2015. Станом на 16.08.2015 загальна сума заборгованості ТОВ «Кременчуцький шкірзавод» за кредитним договором становила 122 819 713,45 грн, з яких сума основного боргу - 121 907 905,00 грн (т.2 а.с.193-212).

Згідно із п. 1.4 договору поруки №365, загальний розмір відповідальності ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» перед кредитором складає 40 000 000,00 грн (т.2 а.с.187-189).

У пунктах 2.1, 4.1, 4.2, 5.1 договору поруки вказано, що у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У разі несвоєчасного повернення кредиту або несвоєчасної сплати процентів за користування кредитними коштами, як у випадку настання строку повернення кредиту (його частини) та/або сплати процентів, так і у випадку виникнення у відповідності до умов кредитного договору зобов'язання боржника достроково повернути кредит та сплатити проценти, кредитор має право видати наказ про примусову оплату боргового зобов'язання. На підставі наказу про примусову оплату боргового зобов'язання може бути проведено примусове списання грошових коштів з будь-якого поточного, депозитного чи іншого рахунку боржника та/або поручителя, незалежно від того, в якому банку ці рахунки відкриті, причому повністю або частинами, на розсуд кредитора.

У разі несвоєчасного повернення кредиту або несвоєчасної сплати, процентів/комісійної винагороди за користування кредитними коштами, як у випадку настання строку повернення кредиту (його частини) та/або строку сплати процентів/комісійної винагороди, так і у випадку виникнення відповідно до умов кредитного договору зобов'язання боржника достроково повернути кредит та сплатити проценти/комісійну винагороду, кредитор має право на договірне списання грошових коштів з будь-яких рахунків боржника та/або поручителя.

Договірне списання заборгованості здійснюється шляхом списання на підставі платіжних вимог/меморіальних ордерів кредитора з поточних та інших рахунків боржника та/або поручителя грошових коштів і зарахування їх у рахунок погашення позичкової заборгованості або доходу кредитора (при списанні процентів/комісійної винагороди).

Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом 3-х (трьох) років з дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явив вимоги до поручителя. Порука припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до ст.543, ч.ч.1,2 ст. 553, 554 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Листом від 17.08.2015 №8-204110/15896/1 банк повідомив позивача, що у разі не погашення заборгованості за кредитним договором, банком буде здійснено договірне списання заборгованості у відповідності до п. 4.2 договору поруки (т.2 а.с.192).

В зв'язку з непогашенням ТОВ «Кременчуцький шкірзавод» кредитного боргу, розпорядженням Голови правління ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» від 17.08.2015 вирішено здійснити договірне списання коштів у розмірі 40 000 000,00 грн з депозитного рахунку позивача, як поручителя за третю особу, в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Кременчуцький шкірзавод» за кредитним договором №1280м-08.

Згідно із випискою по особовому рахунку №2610.1.039297.001 за період з 17.08.2016 по 26.04.2016 АТ «Банк «Фінанси та кредит» скористалось правом договірного списання заборгованості у сумі 40 000 000,00 грн. з депозитного рахунку позивача як поручителя за кредитним договором, що підтверджується меморіальним ордером від 17.08.2015 №32577 (т.3 а.с.69).

Судом першої інстанції встановлено, що матеріали справи не містять доказів оспорення позивачем договору поруки №365 чи визнання недійсним вказаного договору у судовому порядку. Докази наявності у позивача заперечень щодо списання заборгованості здійсненої банком також відсутні. Судом було оглянуто оригінал договору поруки від 17.08.2015 №365, копія якого долучена до матеріалів справи.

Місцевий господарський суд обґрунтовано вказав, що позивачем не доведено належними засобами доказування наявності на депозитному рахунку ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» грошових коштів у сумі 40 000 000,00 грн, станом на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (17.12.2015).

Надана позивачем довідка Придніпровського регіонального департаменту АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 30.12.2015 №9-0030152/1290 не містить відомостей, що станом на 17.12.2015 на депозитному рахунку позивача обліковувалась сума депозиту у розмірі 40 000 000,00 грн. Вказана довідка містить інформацію щодо укладеного між позивачем та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» депозитного договору, суми вкладу, тощо. Довідка Придніпровського регіонального департаменту АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 07.10.2015 №9-003016/1039 також містить лише відомості щодо реквізитів договору від 17.08.2015 №12 про банківський строковий вклад (депозит), рахунку, суми вкладу, дат додаткових угод. Суд першої інстанції правомірно вказав, що зазначення у вказаній довідці про залишок коштів по рахунку відповідає вказаному договору та додатковим угодам, не може свідчити про наявність на депозитному рахунку спірної суми коштів на дату видачі даної довідки.

Недоведеність позивачем факту наявності на депозитному рахунку 40 000 000,00 грн станом на 17.12.2015 свідчить про відсутність підстав для нарахування процентів за користування депозитними коштами за період з 18.08.2015 - 17.09.2015 у сумі 206666,67 грн, оскільки грошові кошти в сумі 40 000 000,00 грн були списані банком 17.08.2015, що виключає можливість нарахування процентів з 18.08.2015.

Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб правомірно акцептовано кредиторські вимоги позивача лише на суму 12 391 790,89 грн (за договорами №009-С/002177 та №54131-09) та включено їх до реєстру вимог кредиторів банку та обґрунтовано відхилено кредиторські вимоги позивача за договором №12 на суму 40 206 666,67 грн, а тому позовні вимоги ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб акцептувати та внести зміни до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» щодо розміру вимог ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» шляхом викладення їх в сумі 52 598 457,56 грн та подати акцептовані і внесені до переліку (реєстру) вимог кредиторів банку зміни, пов'язані із викладенням розміру вимог позивача в сумі 52 598 457,56 грн на затвердження до виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підлягають залишенню без задоволення.

В ході апеляційного розгляду справи судом за клопотанням позивача було призначено судову економічну експертизу, за результатами проведення якої складено висновок від 28.11.2017 №16311/16312/17-45, в якому експерти зазначили, що:

документально підтверджений розмір залишку грошових коштів на банківському рахунку позивача в національній валюті (за договором №54131-09) станом на 17.12.2015 становить 12 129 100,80 грн;

документально підтверджений розмір залишку грошових коштів на банківському рахунку позивача в іноземній валюті (за договором №54131-09) станом на 17.12.2015 становить 8771,36 дол. США, гривневий еквівалент - 206296,04 грн;

документально підтверджений розмір залишку грошових коштів на картковому рахунку (за договором №009-С/002177) станом на 17.12.2015 становить 56394,05 грн;

документально підтверджується внесення позивачем 17.08.2015 за договором №12 коштів в сумі 40 000 000,00 грн; залишок грошових коштів на депозитному рахунку позивача станом на 17.08.2015 становить 40 000 000,00 грн, станом на 17.12.2015 - 0,00 грн (т.3 а.с.70). Так як списання депозитних коштів в сумі 40 000 000,00грн відбулось 17.08.2015, відсутні підстави нарахування процентів на депозит з 18.08.2015 (т.4 а.с.2-13).

Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

За приписами ст.104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами встановленими ст.86 ГПК України. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Згідно з ч.1 ст. 52 Закону України №4452-VI кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов'язаних із консолідованим продажем активів Фондом; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов'язаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом.

Вимоги позивача в сумі 12 391 790,89 грн віднесені Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до вимог кредиторів 9 (дев'ятої) черги, оскільки вимоги позивача є вимогами кредитора, який є пов'язаною особою з банком.

Згідно із ст.52 Закону України №4452-VI для цілей цього Закону пов'язаними з банком особами є: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; 7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини; 8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини. Банк зобов'язаний подавати Національному банку України інформацію про пов'язаних із банком осіб у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України.

Національний банк України при здійсненні банківського нагляду має право визначати пов'язаними з банком особами фізичних та юридичних осіб, зазначених у пунктах 1 - 9 частини першої цієї статті, за наявності ознак, визначених у нормативно-правових актах Національного банку України, з урахуванням характеру взаємовідносин, операцій та наявності інших зв'язків із банком. Про таке рішення Національний банк України не пізніше наступного робочого дня повідомляє відповідний банк. У такому разі особа вважається пов'язаною з банком, якщо банк протягом 15 робочих днів із дня отримання повідомлення Національного банку України про визначення особи пов'язаною з банком не доведе протилежного. Особа, визначена рішенням Національного банку України пов'язаною з банком особою, чи такий банк можуть оскаржити в установленому законом порядку рішення Національного банку України про визначення особи пов'язаною з банком особою, а в разі притягнення такої особи до передбаченої законом відповідальності - оспорити підстави рішення Національного банку України про її визначення пов'язаною з банком особою.

У пункті 1 Положення про визначення пов'язаних із банком осіб, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12.05.2015 №315 вказано, що банк визначає перелік пов'язаних із банком осіб, який затверджується правлінням банку, відповідно до вимог статті 52 Закону та з урахуванням цього Положення. Особа є пов'язаною з банком із моменту виникнення підстав для визначення такої особи пов'язаною з банком відповідно до вимог зазначеної статті закону.

Рішенням Правління АТ «Банк «Фінанси та кредит» від 01.09.2015, оформленим протоколом засідання правління банку, затверджено перелік пов'язаних із банком осіб, згідно із яким ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» віднесено до пов'язаних/споріднених з банком осіб, а фізичну особу ОСОБА_3 визначено пов'язаною з банком особою, що має істотну участь в банку. Зазначене відображено у Витязі з переліку пов'язаних осіб із банком станом на 01.09.2015 (т.1 а.с.189,190).

Рішення Правління банку від 01.09.2016 позивачем не оскаржувалось, змін до відповідного рішення не вносилось, докази скасування вказаного рішення правління банку відсутні.

Судом першої інстанції встановлено ту обставину, що оригінал протоколу правління АТ «Банк «Фінанси та кредит» від 01.09.2015 а також Перелік пов'язаних осіб з банком, згідно з описом документів від 01.11.2016 було вилучено правоохоронними органами на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 05.10.2016 у справі №757/48818/16-к (т.1 а.с.172-176).

З листа від 23.09.2009 Компанії »ФЕРРЕКСПО АГ» (учасника ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат») вбачається, що ОСОБА_3 являється кінцевим бенефіціарним власником 51% акцій у статутному капіталі FERRXPO PLC (кінцевий бенефіціарний власник (контролер) ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» та власник 100% частки в капіталі Компанії »ФЕРРЕКСПО АГ») (т.2 а.с.90,146).

Станом на дату затвердження вимог кредиторів та визначення черговості їх задоволення ОСОБА_3 був акціонером PLC, матеріали справи доказів протилежного не містять.

Факт того, що ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» є пов'язаною/спорідненою з банком особою також підтверджується схематичною структурою власності банку станом на 13.08.2015, сформованою та підписаною заступником голови Правління АТ «Банк «Фінанси та кредит», яку направлено до НБУ разом з інформацією про власників істотної участі/пов'язаних з банком осіб та відомостями про остаточних ключових учасників у структурі власності банку, що розміщені на сайті Національного банку України (т.2 а.с.90-144).

Докази, які б підтверджували внесення змін до вищевказаних відомостей, опублікованих на офіційному сайті НБУ, відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення Правління банку не є публічною та доступною для широкого загалу осіб інформацією, а тому скаржник не був обізнаний про факт включення ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» до переліку осіб, пов'язаних з банком, у зв'язку з чим був позбавлений можливості оскаржити таке рішення, суд апеляційної інстанції відхиляє як необґрунтовані.

Так, позивачем не представлено суду доказів на підтвердження тому, що дії по оскарженню рішення правління банку вживались останнім після того, як про факт прийняття такого рішення йому стало відомо.

Отже, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, суд в оскаржуваному рішенні дійшов обґрунтованого висновку про правомірність доводів відповідача-1 про те, що позивач є пов'язаною із АТ «Банк «Фінанси та кредит» особою та про правомірність віднесення кредиторських вимог ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» до 9 (дев'ятої) черги, у зв'язку з чим колегія суддів не находить переконливими доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду першої інстанції щодо пов'язаності ОСОБА_3 з АТ «Банк «Фінанси та кредит» та Компанією «ФЕРРЕКСПО АГ»).

Оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами викладених у позові та апеляційній скарзі обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням про відмову позивачу у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» ОСОБА_2 акцептувати та внести зміни до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» щодо включення вимог ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» до вимог кредиторів 7 (сьомої) черги та подати акцептовані і внесені до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» зміни, пов'язані із включенням вимог ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» до вимог кредиторів 7 (сьомої) черги, на затвердження до виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У відповідності до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, підставою для затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів є пропозиції Уповноваженої особи щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог, а тому порушення прав та інтересів позивача за заявленими вимогами до Фонду відсутні.

З огляду на недоведеність позивачем наявності підстав для внесення змін до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», позовна вимога про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» пов'язані із акцептуванням та включенням до переліку (реєстру) вимог кредиторів банку вимоги позивача на суму 52 598 457,56 грн, які віднесені до вимог кредиторів 7 (сьомої) черги, підлягає залишенню без задоволення.

Стосовно доводів апеляційної скарги про порушення судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.77 ГПК України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення - до 15.12.2017) оголошення перерви в межах встановленого строку вирішення спору є правом суду, а не обов'язком. З метою дотримання ст.69 ГПК України, суд правомірно відмовив позивачу у задоволенні клопотання про оголошення перерви в судовому засідання 27.12.2016.

Згідно з ч.1 ст.4-6 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до відсутності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Таким чином, ГПК України не пов'язує право суду призначати колегіальний розгляд справи лише за певним колом обставин, які на думку сторін свідчать про складність справи. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про призначення колегіального розгляду справи та зробити мотивований висновок щодо складності справи.

Дослідивши обставини справи, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для призначення розгляду справи у складі колегії суддів, оскільки дана справа не відноситься до категорії складних справ, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, враховуючи викладене вище, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат».

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи сторін, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 27.12.2016 у справі №910/19581/16 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга ТОВ «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253, 254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.12.2016 у справі №910/19581/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.12.2016 у справі №910/19581/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/19581/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.03.2019.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

С.Я. Дикунська