ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 918/181/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Пількова К.М.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук Ю.В.,

представників учасників справи:

позивача - публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - Лисенко В.О. - адвокат (свідоцтво від 26.05.2016 №3420),

відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" - Братель О.Г. - адвокат (посвідчення від 07.12.2018 №7260/10),

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Компанія)

на рішення господарського суду Рівненської області від 23.07.2018 (суддя Войтюк В.Р. ) та

постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 28.11.2018 (головуючий суддя - Дужич С.П., судді Саврій В.А. і Коломис В.В.)

зі справи №918/181/18

за позовом Компанії

до товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" (далі - Товариство)

про стягнення 13 901 046,14 грн.

РУХ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Позов було подано про стягнення 10 818 381,17 грн. пені, 843 638,84 грн. - 3% річних та 2 239 026,13 грн. "інфляційних втрат".

2. Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу від 30.12.2015 №16-174-Н (далі - Договір) у частині своєчасної оплати за отриманий природний газ.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням господарського суду Рівненської області від 23.07.2018, залишеним без змін постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 28.11.2018, у задоволенні позову відмовлено.

4. Прийняті судові акти мотивовані відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки: матеріалами справи не підтверджено наявності суми боргу, яка була б несвоєчасно оплачена відповідачем за рахунок власних коштів; наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та "інфляційних витрат" не відповідає встановленим обставинам справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Компанія у касаційній скарзі зазначає, що рішення місцевого господарського суду від 23.07.2018 та постанова суду апеляційної інстанції від 28.11.2018 прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме - статті 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та порушенням норм процесуального права, а саме: частини другої статті 11, частин першої та другої статті 236, статті 277, частини третьої статті 282 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), без дослідження всіх істотних обставин справи, - та просить: скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 23.07.2018 та постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 28.11.2018 у справі №918/181/18; прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог; відшкодувати за рахунок відповідача понесені Компанією судові витрати.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Судами попередніх інстанцій не враховано, що нарахування сум пені, 3% річних та "інфляційних витрат" здійснені позивачем виключно на заборгованість, яка була сплачена відповідачем власними коштами з порушенням строків розрахунків, а не на підставі спільних протокольних рішень. Судами проігноровано, що відповідачем здійснювалася низка платежів у період з лютого по жовтень 2016 року в рахунок погашення заборгованості за Договором у сумі 233 761 004,52 грн. поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями.

7. Верховним Судом у постанові від 20.06.2018 у справі №921/574/17-г/5, сторонами в якій виступали Компанія та товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", за абсолютно аналогічних правовідносин та предмета спору щодо нарахування пені та 3% річних касаційну скаргу Компанії було задоволено частково, рішення місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції скасовано, а справу направлено на новий розгляд по суті.

8. При ухваленні оскаржуваних судових рішень попередні судові інстанції не надали належної оцінки доказам та вимогам позивача щодо стягнення сум пені, "інфляційних нарахувань" та 3% річних, зокрема не дослідили, на які саме кошти нараховувалися дані суми позовних вимог, яким чином відбувалося погашення заборгованості за Договором відповідачем (власними коштами або через державні субвенції), якими доказами керувався позивач, звертаючись до суду та розраховуючи суми пені, "інфляційних нарахувань" та 3% річних. Судами попередніх інстанцій було здійснено лише загальні посилання на положення постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, бюджетного законодавства та постанови Верховного Суду у двох справах, які в даному випадку, на переконання позивача, не можуть мати вирішального впливу на рішення суду в даній справі.

Доводи іншого учасника справи

9. У відзиві на касаційну скаргу Товариство посилається на безпідставність доводів викладених в ній, та законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, зокрема, зазначає, що: матеріалами справи підтверджується, що оплата за отриманий за Договором газ здійснювалася з поточного рахунку із спеціальним режимом використання відповідача на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання позивача в межах строків оплати, встановлених пунктом 6.1 Договору, а інша частина відшкодовувалася спільними протокольними рішеннями; судами попередніх інстанцій були з'ясовані всі обставини справи, а рішення та постанова прийняті з правильним застосуванням норм матеріального права, - та просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

10. Відповідно до умов укладеного Компанією (продавець) та Товариством (покупець) Договору:

- продавець зобов'язався передати у власність покупця у 2016 році природний газ, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах договору (пункт 1.1);

- газ, який продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам (пункт 1.2);

- приймання передача газу переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу оформлюється актом приймання-передачі газу (пункт 3.2);

- не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 13-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою. У разі непідписання продавцем акта приймання-передачі газу продавець письмово повідомляє покупця про причини такого непідписання. У разі, якщо покупець до 15 числа наступного за місяцем поставки газу не подає продавцю акти приймання-передачі природного газу, такі дії (бездіяльність) з боку покупця вважаються односторонньою відмовою покупця від поставки природного газу за цим договором за відповідний розрахунковий період. При цьому покупець не має права заперечувати проти непоставки продавцем природного газу на його користь за цим договором за відповідний розрахунковий період (пункт 3.3 у редакції додаткової угоди від 31.03.2016 №3);

- оплата планових обсягів газу здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем реалізації газу (пункт 6.1 у редакції додаткової угоди від 31.03.2016 №3);

- оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП. За наявності заборгованості за попередні періоди відповідач перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання позивача (пункт 6.2);

- у разі невиконання покупцем умов пунктів 6.1 договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день простроченння платежу (пункт 7.2).

11. На виконання умов Договору протягом січня-вересня 2016 року позивачем поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 904 912 303,15 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу.

12. 19.02.2016 Головним управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області (сторона №1), Департаментом фінансів Рівненської обласної держадміністрації, (сторона №2), Товариством (сторона №3) та Компанією (сторона остання) укладено Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання №632 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України, за умовами якого у відповідності до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, узгоджено порядок проведення розрахунків, за котрим Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду державного бюджету стороні №1 у сумі 16 958 994,80 грн., яка, в свою чергу, перераховує дані кошти стороні №2, а та - стороні №3 для розрахунку зі стороною останньою за природний газ 2016 року згідно з Договором з таким записом у графі "призначення платежу": "Постанова Уряду від 11 січня 2005 року №20, за природний газ 2016 року для населення, договір від 30 грудня 2015 року №16-174-Н в т.ч. ПДВ 2 826 490,80 грн."

13. Також сторонами було укладено низку спільних протокольних рішень аналогічного змісту, а саме: від 19.02.2016 №633 на суму 158 353 231,66 грн.; від 22.07.2016 №1945 на суму 12 168 844,31 грн.; від 22.07.2016 №2020 на суму 16 773 758,57 грн.; від 19.08.2016 №2200 на суму 22 991 567,59 грн.; від 16.09.2016 року №2342 на суму 24 590 412,02 грн.; від 19.10.2016 №2553 на суму 20 304 291,27 грн.; від 19.10.2016 року №2552 на суму 874 138,30 грн.; від 30.01.2017 №650 на суму 100 000 000 грн.; від 30.01.2017 №652 на суму 100 000 000 грн.; від 30.01.2017 №651 на суму 98 136 060,11 грн.; від 01.03.2017 №649 на суму 100 000 000 грн. На виконання згаданих спільних протокольних рішень відповідачем було перераховано позивачу 671 151 298,63 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи відповідними платіжними дорученнями.

14. Матеріалами справи підтверджується, що частину коштів за отриманий природний газ за Договором Товариство повернуло Компанії помісячно в загальній сумі 233 761 004,52 грн., інша сума у розмірі 671 151 298,63 грн. була відшкодована Компанії на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків з поточного рахунку відповідача із спеціальним режимом використання, що загалом складає 904 912 303,15 грн.

15. Уклавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України, сторони у справі фактично погодилися, що залишок оплати наданих послуг за Договором підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного такого спільного протокольного рішення, тобто тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків за поставлений природний газ за цим Договором, а також і відповідальність за порушення цих строків. Тобто нарахування пені, "інфляційних втрат" та річних відбувається у разі порушення стороною умов та обов'язків, відображених у спільних протокольних рішеннях.

16. Підставою для стягнення пені, 3% річних, "інфляційних втрат" за порушення грошового зобов'язання могла б бути наявність суми основного боргу, що не була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків і яка була б несвоєчасно оплачена відповідачем за рахунок власних коштів.

Матеріалами справи не підтверджено наявності суми боргу, яка була б несвоєчасно оплачена відповідачем за рахунок власних коштів; наведений позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат не відповідає встановленим обставинам справи; отже, відсутні правові підстави для застосування положень статті 611 та частини другої статті 625 ЦК України та стягнення з відповідача 10 818 381,17 грн. пені, 843 638,84 грн. - 3% річних та 2 239 026,13 грн. "інфляційних втрат".

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

17. ЦК України:

стаття 509:

- зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку;

стаття 525:

- одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом;

стаття 526:

- зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

стаття 610:

- порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання);

пункт 3 частини першої статті 611:

- у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки;

стаття 625:

- боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський кодекс України:

стаття 193:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом;

стаття 230:

- штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

пункт 1:

- цей Порядок визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз", а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами (далі - субвенція);

пункт 7:

- для проведення розрахунків відповідно до цього Порядку всі учасники відкривають рахунки в органах Казначейства, крім енергопостачальних компаній, державного підприємства "Енергоринок", які проводять розрахунки за спожиту електроенергію через поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в уповноваженому банку. Розрахункове обслуговування цих рахунків здійснюється на умовах, визначених договором, що укладається між органами Казначейства та суб'єктами підприємницької діяльності. Розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків. Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ПАТ "Укртрансгаз", державне підприємство "Енергоринок", виробники електроенергії та вугледобувні підприємства підписують з учасниками розрахунків спільні протокольні рішення протягом п'яти робочих днів. До розрахунків включаються нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг). Учасник розрахунку має право відмовитися від підписання спільного протокольного рішення виключно за умови відсутності боргу перед учасником за товари/послуги, який планується погасити відповідно до цього Порядку.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

18. Суди попередніх інстанцій, врахувавши наведені законодавчі приписи та встановивши, що:

матеріалами справи підтверджується, що частину коштів за отриманий за Договором природний газ Товариство повернуло Компанії помісячно в загальній сумі 233 761 004,52 грн., інша сума у розмірі 671 151 298,63 грн. була відшкодована Компанії на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків з поточного рахунку відповідача із спеціальним режимом використання, що загалом складає 904 912 303,15 грн.;

підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України, сторони по справі фактично погодилися, що залишок оплати наданих за Договором послуг підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного такого спільного протокольного рішення, тобто тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків за поставлений природний газ за цим Договором, а також і відповідальність за порушення цих строків. Тобто нарахування пені, "інфляційних втрат" та річних відбувається у разі порушення стороною умов та обов'язків, відображених у спільних протокольних рішеннях;

матеріалами справи не підтверджено наявності суми боргу, яка була б несвоєчасно оплачена відповідачем за рахунок власних коштів, а наведений позивачем розрахунок пені, 3% річних та "інфляційних втрат" не відповідає встановленим обставинам справи, -

дійшли висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача 10 818 381,17 грн. пені, 843 638,84 грн. - 3% річних та 2 239 026,13 грн. "інфляційних втрат".

19. Доводи касаційної скарги стосовно того, що нарахування штрафних санкцій Компанією відбувалося у періоди прострочення оплат та на суми заборгованості, які не відшкодовувалися згідно із спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, не приймаються судом касаційної інстанції, оскільки дані доводи стосуються з'ясування обставин, вже встановлених судами попередніх інстанції, та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі і спростовуються наведеним в оскаржуваних судових рішеннях зі справи. Водночас касаційна інстанція згідно з частиною другою статті 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

20. Посилання Компанії на постанову Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №921/574/17-г/5 є безпідставним, оскільки дана постанова Верховним Судом була прийнята за інших фактичних обставин справи. Крім того, названою постановою суд касаційної інстанції передав справу на новий розгляд до суду першої інстанції, тобто остаточного рішення із зазначеної справи Верховним Судом прийнято не було.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

21. Звертаючись з касаційною скаргою, позивач не спростував висновків попередніх судових інстанцій та не довів неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови скасування прийнятих ними судових рішень.

22. З наведених підстав Касаційний господарський суд погоджується й з доводами, викладеними Товариством у відзиві на касаційну скаргу.

23. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу Компанії залишити без задоволення, а оскаржувані рішення і постанову попередніх судових інстанцій - без змін як такі, що прийняті без порушення (неправильного застосування) норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати

24. Понесені позивачем у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на позивача, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Рівненської області від 23.07.2018 та постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 28.11.2018 у справі № 918/181/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя К. Пільков