ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2019м. ДніпроСправа № 904/5543/18

За позовом Дочірнього підприємства "Автомаз - Україна", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована пересувна механізована колона 788", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 119 620 грн. 08 коп. за господарським типовим договором поставки від 06.07.2017 № О11-000067

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Дочірнє підприємство "Автомаз - Україна" звернулося до господарського суду з позовом від 06.12.2018 № 464, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована пересувна механізована колона 788" заборгованість в сумі 119 620 грн. 08 коп., з яких: 89 764 грн. 25 коп. - основний борг, 8 000 грн. 08 коп. - пеня, 17 952 грн. 85 коп. - штраф, 671 грн. 39 коп. - 3% річних, 3 231 грн. 51 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов господарського типового договору поставки від 06.07.2017 № О11-000067.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань в частині своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою господарського суду від 14.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 05.02.2019.

30.01.2019 на адресу суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та клопотання про продовження строку на подання відзиву та доказів.

У судовому засіданні 05.02.2019 клопотання відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження залишено на розгляді у суду; продовжено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву на 10 днів, про що зазначено у протоколі судового засідання; у судовому засіданні оголошено перерву до 21.02.2019.

15.02.2019 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву від 15.02.2019, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки видаткові накладні № О11-001471 від 20.06.2018, № О11-001472 від 20.06.2018, № О11-001473 від 20.06.2018, № О11-001505 від 22.06.2018, № О11-001506 від 22.06.2018, на які посилається позивач, як на доказ поставки товару у спірному періоді, не підписані з боку відповідача та не є належними доказами такої поставки. Крім того, зазначив, що акт звірки взаєморозрахунків, наданий позивачем, не повинен братися судом до уваги, оскільки у розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» він не є первинним документом та не визначений умовами договору поставки як доказ, що підтверджує наявність боргу або його відсутність. Просив у позові відмовити.

15.02.2019 відповідачем до суду повторно подане клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В обґрунтування клопотання зазначає, що дана справа у зв'язку із її складністю повинна розглядатися у порядку загального позовного провадження. Про складність справи, на думку відповідача, свідчить значний обсяг доказів у справі та їх характер, а саме: первинна бухгалтерська документація, яка потребує детального аналізу. Крім того, вказує, що судом не врахована можливість призначення у справі експертизи та виклику свідків, з огляду на зміст наявних доказів. Просив поновити строк для подання такого клопотання та розглядати справу № 904/5543/18 у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду від 21.02.2019 у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено; у судовому засіданні оголошено перерву до 04.03.2019.

04.04.2019 позивачем до суду надана відповідь на відзив відповідача від 27.02.2019 № 125, в якій зазначає, що дійсно, після повернення відповідачем видаткових накладних № О11-001471 від 20.06.2018, № О11-001472 від 20.06.2018, № О11-001473 від 20.06.2018, № О11-001505 від 22.06.2018, № О11-001506 від 22.06.2018, № О11-001566 від 11.07.2018 на них було проставлено лише відтиск печатки відповідача без підпису представника ОСОБА_1 та без будь-яких пояснень з цього приводу. Проте, не зважаючи на відсутність належно оформлених видаткових накладних, поставку товару за спірним договором також можливо підтвердити виписаними позивачем податковими накладними. Так, зокрема, як передбачено п. 201.7. ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Таким чином, в ситуації, що склалася, відсутність поставки товару позивачем може бути підтверджена з боку відповідача лише наявністю доказів (податковою звітністю) про не використання відповідачем права на віднесення сум податку до податкового кредиту, який виникає у разі здійснення операцій з придбання товарів (п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України). В іншому випадку заперечення відповідача стосовно відсутності поставки товару є нікчемними та не можуть бути прийняті як доказ.

У судове засідання 04.03.2019 відповідач явку повноважного представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином, про що свідчить підпис представника у повідомленні про перерву від 21.02.2019.

04.03.2019 господарським судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про подальший розгляд справи без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

04.03.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована пересувна механізована колона 788" звернулося до господарського суду із зустрічним позовом від 04.03.2019 про визнання недійсними видаткових накладних.

Ухвалою господарського суду від 11.03.2019 зустрічний позов повернуто заявнику без розгляду.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у звязку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2017 між Дочірнім підприємством "Автомаз - Україна" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована пересувна механізована колона 788" (покупець) укладено господарський типовий договір поставки № О11-000067 (надалі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупцю товар, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити оплату його вартості на умовах даного Договору (п. 1.1 договору).

Згідно із п. 1.2 договору предметом постачання є автомобільні запасні частини, мастила, інші комплектуючі для транспортних засобів, що надалі іменується товар, найменування, асортимент та кількість якого зазначаються в заявці покупця, яка узгоджується між сторонами за допомогою факсимільного зв'язку або електронної пошти.

Підтвердженням факту узгодження сторонами асортименту, кількості і ціни товару є прийняття покупцем товару по видатковій накладній постачальника, яка після підписання її обома сторонами має юридичну силу специфікації і є невід'ємною частиною цього Договору (п.1.3 договору).

У п. 1.4 договору сторони дійшли до згоди, що всі відносини між сторонами, які стосуються будь-яких поставок товару постачальником покупцю без посилання в накладній чи в іншому документі на даний Договір, але поставлених в період дії даного Договору, регулюються даним Договором. Відсутність посилань в бухгалтерських документах на даний Договір, у випадку, якщо поставка товару мала місце в період дії даного Договору, не може бути підставою для визнання таких поставок товару бездоговірними.

За умовами п. 3.1 договору ціни за товар у постачальника встановлюються у гривні і фіксуються в рахунку-фактурі на дату виставлення рахунку-фактури на кожну окрему партію товару. Ціна тари (упаковки) включена в ціну товару.

Загальна сума Договору визначається загальною вартістю товару, що постачається на умовах даного Договору, згідно всіх видаткових накладних, підписаних з обох сторін (п. 3.3 договору).

Оплата товару покупцем проводиться в національній валюті України, на умовах відстрочки платежу, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 5 (пяти) банківських днів з моменту поставки товару. За згодою сторін можливі розрахунки на умовах передплати (п. 3.4 договору).

Пунктом 4.2 договору визначено, що поставка товару здійснюється на умовах EXW (відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів «Инкотермс-2010»), місце поставки склад постачальника. Умови поставки можуть бути змінені за домовленістю сторін.

Згідно п. 4.3 договору моментом поставки вважається момент підписання уповноваженим представником покупця видаткової накладної на товар.

Зобовязання постачальника по поставці товару вважаються виконаними з моменту передачі товару покупцю за видатковою накладною на товар. Підписання уповноваженим представником покупця видаткової накладної на товар розуміється як одержання покупцем одночасно з товаром його приналежностей і документів, що стосуються товару, і які підлягають передачі разом з товаром. При відсутності яких-небудь із приналежностей або документів, покупець робить про це відмітку у видатковій накладній (п. 4.4. договору).

За умовами п. 9.1 договору договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками обох сторін.

Договір діє до 31 грудня поточного року (року, в якому був укладений Договір) включно (п. 9.2 договору).

У разі відсутності до дати закінчення наступного терміну дії Договору офіційного письмового повідомлення рекомендованим листом від будь-якої із сторін до іншої сторони про небажання продовжувати договірні відносини, термін дії цього Договору вважається автоматично продовжений до 31 грудня кожного наступного року включно (п. 9.3 договору).

Згідно із п. 9.5 договору у випадку, якщо на момент закінчення чергового терміну дії Договору і/або наявності заяви від однієї із сторін про небажання продовжувати у подальшому договірні відносини, між сторонами не проведені взаєморозрахунки, то Договір продовжує діяти до моменту проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Позивач стверджує, що на виконання умов договору у період з 20.06.2018 по 08.08.2018 поставив та передав у власність відповідача товар на загальну суму 90 021 грн. 12 коп., на підтвердження чого надав до матеріалів справи наступні видаткові накладні:

- № О11-001471 від 20 червня 2018 року на суму 287,16 грн.;

- № О11-001472 від 20 червня 2018 року на суму 658,32 грн.;

- № О11-001473 від 20 червня 2018 року на суму 1 775,76 грн.;

- № О11-001496 від 21 червня 2018 року на суму 233,64 грн.;

- № О11-001505 від 22 червня 2018 року на суму 981,18 грн.;

- № О11-001506 від 22 червня 2018 року на суму 72,36 грн.;

- № О11-001517 від 23 червня 2018 року на суму 422,52 грн.;

- № О11-001532 від 25 червня 2018 року на суму 509,82 грн.;

- № О11-001533 від 25 червня 2018 року на суму 177,90 грн.;

- № О11-001534 від 25 червня 2018 року на суму 370,02 грн.;

- № О11-001535 від 25 червня 2018 року на суму 246,54 грн.;

- № О11-001536 від 25 червня 2018 року на суму 758,82 грн.;

- № О11-001537 від 25 червня 2018 року на суму 26,76 грн.;

- № О11-001538 від 25 червня 2018 року на суму 9 275,88 грн.;

- № О11-001539 від 25 червня 2018 року на суму 617,28 грн.;

- № О11-001550 від 26 червня 2018 року на суму 418,92 грн.;

- № О11-001554 від 26 червня 2018 року на суму 273,84 грн.;

- № О11-001565 від 27 червня 2018 року на суму 1 957,74 грн.;

- № О11-001566 від 11 липня 2018 року на суму 81,78 грн.;

- № О11-001654 від 11 липня 2018 року на суму 307,80 грн.;

- № О11-001661 від 12 липня 2018 року на суму 2 674,08 грн.;

- № О11-001665 від 12 липня 2018 року на суму 210,00 грн.;

- № О11-001666 від 12 липня 2018 року на суму 1 832,34 грн.;

- № О11-001673 від 12 липня 2018 року на суму 1 509,82 грн.;

- № О11-001688 від 17 липня 2018 року на суму 1 511,04 грн.;

- № О11-001699 від 17 липня 2018 року на суму 112,92 грн.;

- № О11-001700 від 17 липня 2018 року на суму 2 583,06 грн.;

- № О11 -001701 від 17 липня 2018 року на суму 232,44 грн.;

- № О11-001717 від 18 липня 2018 року на суму 2 217,30 грн.;

- № О11-001718 від 18 липня 2018 року на суму 11 266,02 грн.;

- № О11-001719 від 18 липня 2018 року на суму 1 832,34 грн.;

- № О11-001723 від 18 липня 2018 року на суму 13 500,00 грн.;

- № О11-001734 від 19 липня 2018 року на суму 1 528,02 грн.;

- № О11-001740 від 20 липня 2018 року на суму 258,12 грн.;

- № О11-001741 від 20 липня 2018 року на суму 80,52 грн.;

- № О11-001742 від 20 липня 2018 року на суму 536,16 грн.;

- № О11-001770 від 25 липня 2018 року на суму 3 800,04 грн.;

- № О11-001780 від 27 липня 2018 року на суму 37,20 грн.;

- № О11-001782 від 27 липня 2018 року на суму 590,70 грн.;

- № О11-001783 від 27 липня 2018 року на суму 330,96 грн.;

- № О11-001784 від 27 липня 2018 року на суму 2 022,12 грн.;

- № О11-001785 від 27 липня 2018 року на суму 420,00 грн.;

- № О11-001786 від 27 липня 2018 року на суму 1 278,66 грн.;

- № О11-001790 від 27 липня 2018 року на суму 63,36 грн.;

- № О11-001795 від 27 липня 2018 року на суму 435,54 грн.;

- № О11-001804 від 30 липня 2018 року на суму 2 145,06 грн.;

- № О11-001805 від ЗО липня 2018 року на суму 330,30 грн.;

- № О11-001817 від 31 липня 2018 року на суму 402,30 грн.;

- № О11-001830 від 2 серпня 2018 року на суму 94,56 грн.;

- № О11-001831 від 2 серпня 2018 року на суму 454,44 грн.;

- № О11-001843 від 3 серпня 2018 року на суму 1 713,48 грн.;

- № О11-001880 від 8 серпня 2018 року на суму 505,44 грн.;

- № О11-001881 від 8 серпня 2018 року на суму 1 436,04 грн.;

- № О11 -001882 від 8 серпня 2018 року на суму 3 811,62 грн.;

- № О11-001884 від 8 серпня 2018 року на суму 156,06 грн.;

- № О11-001885 від 8 серпня 2018 року на суму 1 733,52 грн.;

- № О11-001886 від 8 серпня 2018 року на суму 1 324,50 грн.;

- № О11-001887 від 8 серпня 2018 року на суму 307,44 грн.;

- № О11-001888 від 8 серпня 2018 року на суму 2 616,54 грн.;

- № О11-001889 від 8 серпня 2018 року на суму 219,00 грн.;

- № О11-001894 від 8 серпня 2018 року на суму 2 612,40 грн.;

- № О11-001896 від 8 серпня 2018 року на суму 57,96 грн. (т. 1, а.с. 15-76).

За твердженнями позивача прийняття товару покупцем за вказаними видатковими накладними підтверджується підписами представників відповідача та довіреностями № 135 від 13.06.2018, № 158 від 03.07.2018, № 160 від 17.07.2018, № 168 від 07.08.2018 (т. 1, а.с. 77-80).

Господарський суд зазначає, що подані позивачем видаткові накладні № О11-001471 від 20.06.2018, № О11-001472 від 20.06.2018, № О11-001473 від 20.06.2018, № О11-001505 від 22.06.2018, № О11-001506 від 22.06.2018, № О11-001566 від 11.07.2018 скріплені його печаткою та підписом представника Дочірнього підприємства "Автомаз - Україна", містять печатку Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована пересувна механізована колона 788", проте не місять підпису представника покупця (т. 2, а.с. 4-9).

Як вказує позивач, у порушення взятих на себе зобовязань та умов договору відповідач отриманий товар за спірними накладними оплатив частково, сплативши вартість товару, поставленого за видатковою накладною № О11-1471 від 20.06.2018 на суму 256 грн. 87 коп., на підтвердження чого надав копію банківської виписки від 24.07.2018 (т.1, а.с. 81-82).

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем з оплати товару за спірними поставками за розрахунком позивача складає 89 764 грн. 25 коп.

Господарський суд зазначає, що загальна вартість товару за вищевказаними накладними, з урахуванням залишку непогашеної заборгованості за накладною № О11-001471 від 20.06.2018, складає 89 980 грн. 59 коп., в той час як до стягнення позивачем заявлено 89 764 грн. 25 коп.

За умовами п. 7.2 договору у випадку прострочення оплати товару, покупець зобов'язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

За розрахунком позивача до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 8 000 грн. 08 коп. за період з 15.08.2018 по 13.11.2018.

Згідно із п. 7.3 договору порушення покупцем строків оплати більше ніж на 30 календарних днів вважається односторонньою відмовою від виконання умов цього Договору. За односторонню відмову від виконання умов Договору покупець сплачує постачальнику штраф у розмір 20% від вартості неоплаченого товару.

За розрахунком позивача сума штрафу на підставі п. 7.2 договору становить 17 952 грн. 85 коп.

Із посиланням на положення ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 3% річних в сумі 671 грн. 39 коп. за період з 15.08.2018 по 13.11.2018 та інфляційні втрати за період з серпня по жовтень 2018 у розмірі 3 231 грн. 51 коп.

Заборгованість відповідача підтверджується: договором з додатками, копіями видаткових накладних, довіреностей на отримання товару, обґрунтованим розрахунком суми позову тощо.

Доказів оплати вказаної заборгованості відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Доказів припинення укладеного між сторонами договору поставки або зміни його умов (з урахуванням укладених сторонами додаткових угод до договору), матеріали справи не містять, отже на момент розгляду справи договір є чинним і в силу положень ст. 629 Цивільного кодексу України обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обовязковим до виконання.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 11 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Положення ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім того, поставка товару має бути підтверджена відповідними первинними документами, зокрема, видатковою накладною на товар з підписами про отримання, актом приймання-передачі товару тощо.

Предметом спору у даній справі є розрахунки за поставлений товар, а відтак кожна сторона повинна довести виконання нею зобовязань виключно на підставі відповідних доказів, первинних бухгалтерських документів, які складаються при передачі продукції та її оплаті за господарським договором.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на підтвердження позовних вимог в частині стягнення з відповідача вартості товару в сумі 3 599 грн. 69 коп. за видатковими накладними № О11-001471 від 20.06.2018, № О11-001472 від 20.06.2018, № О11-001473 від 20.06.2018, № О11-001505 від 22.06.2018, № О11-001506 від 22.06.2018, № О11-001566 від 11.07.2018, надані копії (під час судового розгляду справи і оригінали) вказаних накладних, які не містять підпису уповноваженої особи покупця на підтвердження отримання товару за такими накладними.

Здійснений судом детальний аналіз наданих позивачем видаткових накладних № О11-001471 від 20.06.2018, № О11-001472 від 20.06.2018, № О11-001473 від 20.06.2018, № О11-001505 від 22.06.2018, № О11-001506 від 22.06.2018, № О11-001566 від 11.07.2018 не дає змоги дійти висновку, що зазначений у накладних товар був отриманий відповідачем.

Крім того, у спірному договорі сторони погодили, що моментом поставки вважається момент підписання уповноваженим представником покупця видаткової накладної на товар (п. 4.3 договору).

Надані позивачем докази часткової оплати товару, поставленого у спірний період, а також податкові накладні та квитанції про їх реєстрацію, не можуть бути належними доказами отримання відповідачем товару за спірними поставками.

Таким чином, здійснення поставки товару позивачем за видатковими накладними № О11-001471 від 20.06.2018, № О11-001472 від 20.06.2018, № О11-001473 від 20.06.2018, № О11-001505 від 22.06.2018, № О11-001506 від 22.06.2018, № О11-001566 від 11.07.2018 не підтверджено первинними документами бухгалтерського обліку, оскільки наявні в матеріалах справи накладні не скріплені підписом представника відповідача, що одержав товар, а тому вони не можуть бути належним доказом у розумінні ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

За вказаних обставин, позивачем не доведено факт виникнення між сторонами зобовязань поставки за не підписаними з боку відповідача видатковими накладними, а тому й порушення з боку відповідача зобовязання з їх оплати, у зв'язку з чим у суду відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 3 599 грн. 69 коп.

Разом з тим, з урахуванням умов п. 3.4 договору строк оплати поставленого позивачем товару за переліченими нижче видатковими накладними є таким, що настав:

- за накладною № О11-001496 від 21 червня 2018 року 27.06.2018;

- за накладною № О11-001517 від 23 червня 2018 року 03.07.2018;

- за накладними № О11-001532, № О11-001533, № О11-001534, № О11-001535, № О11-001536, № О11-001537, № О11-001538, № О11-001539 від 25 червня 2018 року 04.07.2018;

- за накладними № О11-001550, № О11-001554 від 26 червня 2018 року 05.07.2018;

- за накладною № О11-001565 від 27 червня 2018 року 06.07.2018;

- за накладною № О11-001654 від 11 липня 2018 року 18.07.2018;

- за накладними № О11-001661, № О11-001665, № О11-001666, № О11-001673 від 12 липня 2018 року 19.07.2018;

- за накладними № О11-001688, № О11-001699, № О11-001700, № О11 -001701 від 17 липня 2018 року 24.07.2018;

- за накладними № О11-001717, № О11-001718, № О11-001719, № О11-001723 від 18 липня 2018 року 25.07.2018;

- за накладною № О11-001734 від 19 липня 2018 року 26.07.2018;

- за накладними № О11-001740, № О11-001741, № О11-001742, від 20 липня 2018 року 27.07.2018;

- за накладною № О11-001770 від 25 липня 2018 року 01.08.2018;

- за накладними № О11-001780, № О11-001782, № О11-001783, № О11-001784, № О11-001785, № О11-001786, № О11-001790, № О11-001795 від 27 липня 2018 року 03.08.2018;

- за накладними № О11-001804, № О11-001805 від 30 липня 2018 року 06.08.2018;

- за накладною № О11-001817 від 31 липня 2018 року 07.08.2018;

- за накладними № О11-001830, № О11-001831 від 2 серпня 2018 року 09.08.2018;

- за накладною № О11-001843 від 3 серпня 2018 року 10.08.2018;

- за накладними № О11-001880, № О11-001881, № О11-001882, № О11-001884, № О11-001885, № О11-001886, № О11-001887, № О11-001888, № О11-001889, № О11-001894, № О11-001896 від 8 серпня 2018 року 15.08.2018.

При цьому, судом враховано, що за рішенням Правління Національного банку України від 13.02.2018 №89-рш дні роботи системи електронних платежів Національного банку України у 2018 перенесені з пятниці 29 червня 2018 на суботу 23 червня 2018.

За встановлених обставин, з урахуванням відсутності в матеріалах справи належних доказів оплати відповідачем поставленого позивачем товару за вказаними вище накладними, строк оплати якого настав, а також доказів на спростування існування у відповідача перед позивачем заборгованості за вказаними поставками, господарський суд вважає обґрунтованими та доведеними позовні вимоги в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована пересувна механізована колона 788" на користь Дочірнього підприємства "Автомаз - Україна" основного боргу в сумі 86 164 грн. 56 коп. (89 764 грн. 25 коп. 3 599 грн. 69 коп.)

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу, розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до положень ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За розрахунком суду, з урахуванням встановленої суми основної заборгованості відповідача, розмір штрафу, нарахованого за умовами п. 7.3 договору, становить 17 232 грн. 91 коп. Решта вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку пені судом встановлено, що позивачем невірно визначено початок періоду нарахування пені та 3% річних за поставками, здійсненими 08.08.2018. Оскільки строк оплати за вказаними поставками є таким, що настав 15.08.2018, нарахування пені та 3% річних повинно здійснюватися з 16.08.2018. А отже з урахуванням встановленого судом вище строку настання у відповідача обовязку оплатити поставлений товар за спірними накладними, з урахуванням визначеного позивачем періоду (з 15.08.2018 по 13.11.2018) до стягнення з відповідача підлягає пеня у загальній сумі 7 665 грн. 10 коп. та 3% річних у розмірі 643 грн. 25 коп. У решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Згідно п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.13р. № 14, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку інфляційних втрат судом встановлено, що під час його проведення позивачем не було враховано вищевказаних вимог, а саме: до періодів нарахування включені місяці, в яких мав бути здійснений розрахунок (за поставками, здійсненими 08.08.2018), у вязку із чим, згідно із перерахунком суду, до стягнення з відповідача підлягають інфляційні втрати у розмірі 3 129 грн. 75 коп. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Заперечення відповідача щодо відсутності належних доказів отримання представником відповідача товару за видатковими накладними № О11-001471 від 20.06.2018, № О11-001472 від 20.06.2018, № О11-001473 від 20.06.2018, № О11-001505 від 22.06.2018, № О11-001506 від 22.06.2018, № О11-001566 від 11.07.2018 враховані господарським судом. Щодо решти спірних поставок відповідачем не надано будь-яких пояснень чи заперечень, а також доказів на спростування факту неналежного виконання своїх зобовязань за договором в частині своєчасної оплати поставленого позивачем товару на суму 86 164 грн. 56 коп.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобовязання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору поставки та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 86 164 грн. 56 коп. основного боргу, 7 665 грн. 10 коп. пені, 17 232 грн. 91 коп. штрафу, 643 грн. 25 коп. 3% річних, 3 129 грн. 75 коп. інфляційних втрат - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У решті позову слід відмовити.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 81, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована пересувна механізована колона 788" (49057, м. Дніпро, вул. Вячеслава Липинського, буд. 18, ) на користь Дочірнього підприємства "Автомаз - Україна" (02660, м. Київ, вул. Колекторна, буд. 42-А, ) 86 164 грн. 56 коп. (вісімдесят шість тисяч сто шістдесят чотири грн. 56 коп.) основного боргу, 7 665 грн. 10 коп. (сім тисяч шістсот шістдесят пять грн. 10 коп.) пені, 17 232 грн. 91 коп. (сімнадцять тисяч двісті тридцять дві грн. 91 коп.) штрафу, 643 грн. 25 коп. (шістсот сорок три грн.. 25 коп.) 3% річних, 3 129 грн. 75 коп. (три тисячі сто двадцять девять грн. 75 коп.) інфляційних втрат, 1 722 грн. 53 коп. (одну тисячу сімсот двадцять дві грн. 53 коп.) витрат по сплаті судового збору.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 14.03.2019