ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2019 р., м. Київ Справа№ 910/10528/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Пашкіної С.А.

Зубець Л.П.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Пономарьов А.О.,

від відповідача: Поліщук Ю.В.,

від третьої особи: не з'явився,

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ВТБ Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2018р., м. Київ (повний текст складено 31.10.2018р.) у справі №910/10528/18 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Акціонерного товариства "ВТБ Банк"

до Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця",

третя особа - Державне підприємство "Донецька залізниця",

про визнання неправомірними дій.

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Позивач звернувся до суду з позовом про (з врахуванням заяви про зміну предмета позову від 05.09.2018р.) визнання неправомірними дій Відповідача, що порушують право кредитора Позивача по кредитним договорам від 30 квітня 2013 року, а саме: договір про закупівлю послуг з надання кредиту за державні кошти №8, договір про закупівлю послуг з надання кредиту за державні кошти №9, договір про закупівлю послуг з надання кредиту за державні кошти №10, договір про закупівлю послуг з надання кредиту за державні кошти №11.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Третьою особою зобов'язань щодо повернення грошових коштів за договорами про закупівлю послуг з надання кредиту за державні кошти №8, №9, №10, №11 від 30.04.2013р. При цьому, Відповідач є правонаступником Третьої особи у відповідності до положень Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", Постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. №200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та Постанови Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року №735 "Питання публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

1.3. Відповідач заперечив проти позову, мотивуючи тим, що до останнього не перейшли права та обов'язки Третьої особи. Моментом переходу таких прав та обов'язків є дата внесення запису про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому, припинення юридичної особи пов'язано з інвентаризацією, складанням передавального акту та внесенням майна до статутного капіталу правонаступника, чого не здійснено.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

2.1. 30.04.2013р. між Позивачем та Третьою особою укладено наступні кредитні договори: 1) договір про закупівлю послуг з надання кредиту за державні кошти №8; 2) договір про закупівлю послуг з надання кредиту за державні кошти №9; 3) договір про закупівлю послуг з надання кредиту за державні кошти №10; 4) договір про закупівлю послуг з надання кредиту за державні кошти №11.

Відповідно до п.1.1., 1.1.3. договорів Позивач надав Третій особі послуги з надання кредиту в загальному розмірі 600000000,00 грн, а Третя особа зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути Позивачу кредит не пізніше останнього дня строку в 1100 днів (одна тисяча сто днів), перебіг якого починається з дати першого отримання Третьою особою кредиту, а також сплатити ціну договору та виконати інші зобов'язання в повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені договором.

Згідно з п.3.1. договорів ціна договору складається з плати за користування кредитом та комісійних винагород, які Третя особа зобов'язана поетапно сплачувати Позивачу в розмірі, порядку і на умовах, визначених цією статтею.

Відповідно до п.3.2.3.1. договорів проценти, нараховані за період з 25 числа попереднього місяця по 24 число поточного місяця (включно) сплачуються щомісяця з 25 числа кожного місяця, але не пізніше останнього банківського дня того ж місяця (включно) на рахунок обліку/сплати процентів, визначений п. 12.1. Договору.

Згідно з п.3.2.3.2. договорів у день розірвання договору/повернення кредиту в повному обсязі, Третя особа зобов'язана повністю погасити всі боргові зобов'язання за договором, в т.ч. суму нарахованої плати за користування кредитом.

Згідно з п.3.3.1. договорів Третя особа зобов'язана сплачувати Позивачу щорічну комісійну винагороду за управління кредитом у розмірі 1% процент річних від ліміту кредитування в наступні строки, а саме: 1) у розмірі 1% процент річних від ліміту кредитування, що діє на початок першого року кредитування, починаючи з дати першого отримання Третьою особою кредиту (траншу); 2) у розмірі 1% процент річних від ліміту кредитування, що діє на початок другого року кредитування; 3) у розмірі 1% процент річних від ліміту кредитування, що діє на початок третього року кредитування.

Згідно з п. 4.3.3. договорів Третя особа зобов'язана своєчасно та в повному обсязі сплачувати Позивачу ціну договору в розмірі та в порядку, передбачених договором.

2.2. 10.09.2013р. на виконання договорів Позивач Третій особі кредитні кошти в сумі 600000000,00 грн, що підтверджується меморіальними ордерами: №52311, №52449, №53275, №53403.

3. Короткий зміст рішень місцевого суду.

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2018р. у справі №910/10528/18 у задоволенні позову відмовлено.

3.2. Рішення обґрунтоване тим, що до Відповідача не перейшли права та обов'язки Третьої особи, що підтверджується відсутністю запису про припинення юридичної особи (Третьої особи) у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відсутністю доказів проведення інвентаризацією Третьої особи, складанням передавального акту та внесенням майна до статутного капіталу правонаступника (Відповідача).

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погодившись з прийнятим рішенням, Позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2018р. у справі №910/10528/18.

4.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до ч.6 ст.2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», який є спеціальним у даному випадку, визначено, що Відповідач є правонаступником усіх прав і обов'язків підприємств залізничного транспорту, у т.ч. Третьої особи, незважаючи на те, що Третя особа не припинила свою діяльність.

Позивач стверджує, що передавальними актами від 05.08.2015р., від 06.08.2015р., затвердженими Міністерством інфраструктури України 18.08.2015р. підтверджено склад і вартість активів і зобов'язань Третьої особи.

Позивач зазначає, що місцевим судом порушено норми процесуального права, оскільки в основу рішення покладено зведений передавальний акт від 06.08.2015р., однак вказаний доказ не був предметом дослідження у судовому засіданні.

Також на думку Позивача, місцевим судом невірно застосовано норми матеріального права, оскільки на підставі ч.2 ст.5 Господарського процесуального кодексу України та ч.2 ст.286 Цивільного кодексу України гарантується власнику можливість вимагати не лише усунення порушень його права власності, що вже відбулися, а й звертатися до суду за захистом своїх прав, що можуть бути реально порушені в майбутньому, тобто застосовувати такий спосіб захисту своїх порушених прав, як попередження або припинення можливого порушення прав власника в майбутньому.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

5.1. Відповідач проти апеляційної скарги заперечує, мотивуючи тим, що до останнього не перейшли права та обов'язки Третьої особи. Моментом переходу таких прав та обов'язків є дата внесення запису про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому, припинення юридичної особи пов'язано з інвентаризацією, складанням передавального акту та внесенням майна до статутного капіталу правонаступника, чого не здійснено, що підтверджується зведеним передавальним актом від 06.08.2015р.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. 19.11.2018р. Позивач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду від 10.10.2018р. у справі №910/10528/18.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2018р. апеляційну скаргу Позивача залишено без руху, надавши останньому строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме, подання суду доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2643,00 грн.

6.3. 20.12.2018р. Позивачем подано докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на суму 2643,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №3130 від 24.10.2018р.

6.4. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2018р. відкрито апеляційне провадження у справі №910/10528/18, розгляд апеляційної скарги призначено на 21.02.2019р.

7. Застосоване законодавство

7.1. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

7.2. Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

7.3. Згідно з ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

7.4. Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

7.5. Згідно з ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

7.6. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

8.2. Як встановлено судом, між Позивачем та Третьою особою укладено наступні кредитні договори від 30.04.2013р.: 1) договір про закупівлю послуг з надання кредиту за державні кошти №8; 2) договір про закупівлю послуг з надання кредиту за державні кошти №9; 3) договір про закупівлю послуг з надання кредиту за державні кошти №10; 4) договір про закупівлю послуг з надання кредиту за державні кошти №11. На виконання вказаних договорів 10.09.2013р. Позивач надав Третій особі кредитні кошти в сумі 600000000,00 грн.

Як вірно зазначено місцевим судом, враховуючи п.1.1., 1.1.3. договорів та дату надання кредитних коштів - кінцевий строк повернення кредиту становить 13.09.2016р.

8.3. Позивач зазначає, що з 2015 року Третя особа не виконує своїх обов'язків перед Позивачем та порушує умови кредитних договорів, у зв'язку з чим утворилась кредитна заборгованість за наступними кредитними договорами:

1) за договором про закупівлю послуг з надання кредиту за державні кошти №8 від 30.04.2013p., яка станом на 30.05.2018р. (включно), становить 193224235,37 грн., що складається з: простроченої заборгованості за кредитом у сумі 100000000,00 грн; строкової заборгованості по сплаті процентів у сумі 1668493,15 грн; простроченої заборгованості по сплаті процентів у сумі 49339725,07 грн; простроченої заборгованості за комісійною винагородою у сумі 1000000,00 грн; пені за несвоєчасну сплату процентів у сумі 823706,65 грн; 3% річних за прострочення повернення кредиту у сумі 5126319,33 грн; 3% річних за прострочення сплати процентів у сумі 2153733,50 грн; 3 % річних за прострочення сплати комісійної винагороди у сумі 81205,48 грн; інфляційних втрат, нарахованих у зв'язку з простроченням оплати кредиту у сумі 23820000,00 грн; інфляційних втрат, нарахованих у зв'язку з простроченням оплати процентів у сумі 8870784,52 грн; інфляційних втрат, нарахованих у зв'язку з простроченням оплати комісійної винагороди у сумі 340266,67 грн.

2) за договором про закупівлю послуг з надання кредиту за державні кошти №9 від 30.04.2013p., яка станом на 30.05.2018р. (включно), становить 193224235,37 грн, що складається з: простроченої заборгованості за кредитом у сумі 100000000,00 грн; строкової заборгованості по сплаті процентів у сумі 1668493,15 грн; простроченої заборгованості по сплаті процентів у сумі 49339725,07 грн; простроченої заборгованості за комісійною винагородою у сумі 1000000,00 грн; пені за несвоєчасну сплату процентів у сумі 823706,65 грн; 3% річних за прострочення повернення кредиту у сумі 5126319,33 грн; 3% річних за прострочення сплати процентів у сумі 2153733,50 грн; 3 % річних за прострочення сплати комісійної винагороди у сумі 81205,48 грн; інфляційних втрат, нарахованих у зв'язку з простроченням оплати кредиту у сумі 23820000,00 грн; інфляційних втрат, нарахованих у зв'язку з простроченням оплати процентів у сумі 8870784,52 грн; інфляційних втрат, нарахованих у зв'язку з простроченням оплати комісійної винагороди у сумі 340266,67 грн.

3) за договором про закупівлю послуг з надання кредиту за державні кошти №10 від 30.04.2013p., яка станом на 30.05.2018р. (включно) становить 405517841,16 грн, що складається з: простроченої заборгованості за кредитом у сумі 200000000,00 грн; строкової заборгованості по сплаті процентів у сумі 3336986,30 грн; простроченої заборгованості по сплаті процентів у сумі 111847671,24 грн; простроченої заборгованості за комісійною винагородою у сумі 2000000,00 грн; пені за несвоєчасну сплату процентів у сумі 1647413,35 грн; 3% річних за прострочення повернення кредиту у сумі 10252638,67 грн; 3% річних за прострочення сплати процентів у сумі 5515506,64 грн; 3% річних за прострочення сплати комісійної винагороди у сумі 162410,95 грн; інфляційних втрат, нарахованих у зв'язку з простроченням оплати кредиту у сумі 47640000,00 грн; інфляційних втрат, нарахованих у зв'язку з простроченням оплати процентів у сумі 22434680,68 грн; інфляційних втрат, нарахованих у зв'язку з простроченням оплати комісійної винагороди у сумі 680533,33 грн.

4) за договором про закупівлю послуг з надання кредиту за державні кошти №11 від 30.04.2013p., яка станом на 30.05.2018р. (включно) становить 416962089,46 грн., що складається з: простроченої заборгованості за кредитом у сумі 200000000,00 грн; строкової заборгованості по сплаті процентів у сумі 3336986,30 грн; простроченої заборгованості по сплаті процентів у сумі 119847671,24 грн; простроченої заборгованості за комісійною винагородою у сумі 2000000,00 грн; пені за несвоєчасну сплату процентів у сумі 1647413,35 грн; 3% річних за прострочення повернення кредиту у сумі 10252638,67 грн; 3% річних за прострочення сплати процентів у сумі 6176821,72 грн; 3% річних за прострочення сплати комісійної винагороди у сумі 162410,95 грн; інфляційних втрат, нарахованих у зв'язку з простроченням оплати кредиту у сумі 47640000,00 грн; інфляційних втрат, нарахованих у зв'язку з простроченням оплати процентів у сумі 25217613,90 грн; інфляційних втрат, нарахованих у зв'язку з простроченням оплати комісійної винагороди у сумі 680533,33 грн.

8.4. Судом також встановлено, що Відповідач як нова юридична особа утворена згідно із Законом України "Про особливості утворення публічно акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. №200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. №200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" утворено ПАТ "Українська залізниця" на базі Укрзалізниці, підприємств залізничного транспорту, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

12.11.2014р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №604, якою частково змінено пункт 5 постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. №200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та установлено, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі - майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до пункту 5 зазначеної постанови, а відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 цієї постанови.

Пунктом 2 вказаної постанови доручено Комісії з утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" разом з Міністерством інфраструктури: 1) під час проведення інвентаризації та оцінки майна: сформувати окремі акти обліку активів, власного капіталу і зобов'язань державних підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, за даними фінансової звітності за видами активів, власного капіталу та зобов'язань у розрізі статей балансу на останню дату, на яку надавалася фінансова звітність; сформувати окремі акти обліку активів, які розміщені на тимчасово окупованій території і обліковуються на балансах підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на іншій території України; 2) після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та завершення проведення антитерористичної операції провести інвентаризацію та оцінку майна і за результатами подати пропозиції щодо зміни статутного капіталу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" згідно із законодавством.

8.5. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015р. №735 "Питання публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" затверджений Статут ПАТ "Українська залізниця". Згідно з п.1, 2 статуту ПАТ "Українська залізниця" є юридичною особою, утвореною відповідно до Закону № 4442-VI, Постанови КМУ № 200.

Відповідно до п.12 статуту Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. Товариство є юридичною особою з дня державної реєстрації.

Згідно з п.20, 21 статуту Товариство має у власності майно, внесене до його статутного капіталу, та/або інше майно, набуте ним на підставах, що не заборонені законодавством. Товариство здійснює володіння, користування та розпорядження таким майном згідно з метою своєї діяльності з урахуванням вимог законодавства та цього статуту. За Товариством закріплено на праві господарського відання державне майно, що передане йому відповідно до законодавства. Товариство здійснює користування та розпорядження цим майном відповідно до мети своєї діяльності з урахуванням обмежень, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами та цим статутом.

Відповідно до п.25, 26, 53, 54 статуту засновником Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Управління корпоративними правами держави стосовно Товариства здійснює Кабінет Міністрів України. Управління корпоративними правами держави, переданими до статутного капіталу Товариства, здійснює Товариство. Єдиним акціонером Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Вищим органом є загальні збори акціонерів. Функції загальних зборів виконує Кабінет Міністрів України. Функції вищого органу, які передбачені законодавством, цим статутом, а також внутрішніми документами Товариства, крім функцій, зазначених у п.56 цього статуту, здійснюються Кабінетом Міністрів України одноосібно. Державну реєстрацію ПАТ "Українська залізниця" здійснено 21.10.2015р.

8.6. Як вбачається з Реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в останньому не міститься інформація про припинення Третьої особи. У Реєстрі наявні дані про юридичних осіб, правонаступником яких є Відповідач, серед яких зазначено Третю особу.

Однак, із системного аналізу вищезазначених норм права можна дійти висновку, що спеціальним Законом №4442-VI визначено особливості утворення ПАТ "Українська залізниця", на виконання якого Кабінет Міністрів України прийняв відповідні нормативно-правові акти та діяв не тільки як вищий орган у системі органів виконавчої влади, а й як особа, яка здійснює на підставі цього Закону від імені держави функції вищого органу управління Товариством.

Зважаючи на викладене, питання правонаступництва Відповідача стосовно Третьої особи визначається спеціальним законом та прийнятими на його виконання постановами №200 та №604, які пов'язують перехід прав і обов'язків Третьої особи до Відповідача з інвентаризацією, складанням передавального акта та внесенням майна до статутного капіталу правонаступника.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 08.02.2017 № 910/10474/16 та № 910/5096/16, від 22.02.2017 №910/8349/16, №910/9323/16, №910/11196/16, №910/8325/16.

8.8. Передавальний акт між вказаними підприємствами не складався, що свідчить про те, що Відповідач не став правонаступником Третьої особи, оскільки процедура реорганізації підприємства та передача всіх його прав та обов'язків до Відповідача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014р. № 604 призупинена до завершення проведення антитерористичної операції. На підтвердження іншого суду доказів не подано.

За вказаних обставин, місцевий суд дійшов вірного висновку, що станом на момент розгляду даної справи до Відповідача не перейшли права й обов'язки (в тому числі зобов'язання за кредитними договорами) Третьої особи.

8.9. Позивач зазначає, що місцевим судом порушено норми процесуального права, оскільки в основу рішення покладено зведений передавальний акт від 06.08.2015р., однак вказаний доказ не був предметом дослідження у судовому засіданні. Водночас Позивач стверджує, що передавальними актами від 05.08.2015р., від 06.08.2015р., затвердженими Міністерством інфраструктури України 18.08.2015р. підтверджено склад і вартість активів і зобов'язань Третьої особи.

Апеляційний суд відхиляє аргументи Позивача, що передавальними актами від 05.08.2015р., від 06.08.2015р., затвердженими Міністерством інфраструктури України 18.08.2015р. підтверджено склад і вартість активів і зобов'язань Третьої особи, оскільки вказані докази відсутні у матеріалах справи і у суду відсутня можливість надати таким доказам оцінку. Водночас апеляційний суд зазначає, що місцевим судом помилково здійснено посилання на зведений передавальний акт від 06.08.2015р., оскільки вказаний доказ відсутній у матеріалах справи.

Проте, відповідно до абз.2 ч.2 ст.277 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи або такі порушення передбачені ч.3 ст.277 Господарського процесуального кодексу України, як обов'язкова підстава скасування судового рішення.

При цьому, посилання місцевого суду в оскаржуваному рішенні на зведений передавальний акт від 06.08.2015р., не призвело до прийняття неправильного рішення та не передбачено ч.3 ст.277 Господарського процесуального кодексу України, як обов'язкова підстава скасування судового рішення, у зв'язку чим апеляційний суд відхиляє даний аргумент Позивача, як підставу для скасування оскаржуваного рішення суду.

8.10. Апеляційний суд відхиляє аргументи Позивача, що місцевим судом невірно застосовано норми матеріального права, оскільки на підставі ч.2 ст.5 Господарського процесуального кодексу України та ч.2 ст.286 Цивільного кодексу України гарантується власнику можливість вимагати не лише усунення порушень його права власності, що вже відбулися, а й звертатися до суду за захистом своїх прав, що можуть бути реально порушені в майбутньому, тобто застосовувати такий спосіб захисту своїх порушених прав, як попередження або припинення можливого порушення прав власника в майбутньому.

В оскаржуваному рішенні місцевий суд зазначив, що Позивачем не доведено, яким чином порушене право останнього, зокрема, Відповідачем, а навпаки зазначив про реалізацію превентивного способу захисту своїх прав з метою запобігання їх порушення в майбутньому, що підтверджує про відсутність порушеного права Позивача.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ВТБ Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2018р. у справі №910/10528/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2018р. у справі №910/10528/18 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "ВТБ Банк".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 22.03.2019р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.А. Пашкіна

Л.П. Зубець