ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.03.2019 Справа № 920/946/18

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

секретаря судового засідання - Мудрицької С.Ю.,

Розглядається в порядку загального позовного провадження справа № 920/946/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Листехпоставка" (проспект Перемоги, буд. 66Е, м. Харків, 61204, ),

до відповідача Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (вул. Рябошапка, 25, м. Конотоп, Сумська область, 41600, ),

про стягнення 186615 грн. 09 коп. штрафних санкцій за порушення зобов'язань, відповідно до укладеного між сторонами договору № 196-18 від 12.03.2018,

та за зустрічним позовом Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (вул. Рябошапка, 25, м. Конотоп, Сумська область, 41600, ),

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Листехпоставка" (проспект Перемоги, буд. 66Е, м. Харків, 61204, ),

про стягнення 43 285 грн. 13 коп. штрафних санкцій за порушення зобов'язань, відповідно до укладеного між сторонами договору № 196-18 від 12.03.2018.

За участю представників сторін:

Від позивача - не з`явився;

Від відповідача - Слободчикова Є.В. (довіреність № 5636 від 28.12.2018);

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 186 615 грн. 09 коп., в тому числі: 89 027 грн. 40 коп. пені, 7 836 грн. 80 коп. 3% річних, 89 750 грн. 89 коп. штрафу за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами 12.03.2018 договору № 196-18 в частині своєчасної оплати продукції, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2994 грн. 24 коп. та професійної правової допомоги в сумі 13 000 грн. 00 коп.

14.12.2018 відповідач подав відзив на позовну заяву № 5231 від 12.12.2018, в якому зазначає, що період прострочення оплати продукції становить 30 днів, а не 79 днів, як вказує позивач. Згідно з контррозрахунком відповідача 3% річних складають 3161 грн. 48 коп. Оскільки прострочення оплати товару не перевищило 30 днів, з урахуванням умов п. 7.2. договору, нарахування пені є безпідставним. Відповідач заперечує проти позовних вимог в частині стягнення штрафу, оскільки вважає, що приписи абз. 3 ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України застосовуються, якщо допущене прострочення виконання не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг з вартості яких вираховується у відсотковому відношення розмір штрафу.

14.12.2018 відповідач подав зустрічну позовну заяву, в якій просить суд стягнути з ТОВ "Листехпоставка" на свою користь 105 771 грн. 05 коп. штрафних санкцій за порушення зобов'язань відповідно до укладеного між сторонами 12.03.2018 договору № 196-18, в тому числі: 9972 грн. 70 коп. пені за порушення строків заміни продукції, 11 181 грн. 51 коп. пені за порушення строків поставки продукції, 24 176 грн. 24 коп. штрафу за порушення строків поставки продукції, 60 440 грн. 60 коп. штрафу за поставку продукції неналежної якості. Відповідач просить суд здійснити зустрічне зарахування належних до стягнення за первісним позовом та визнаних відповідачем 3 161 грн. 48 коп. 3 % річних в рахунок заявлених до стягнення за зустрічним позовом штрафних санкції. Судові витрати відповідача складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. 00 коп. Відповідач також очікує понести витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 6 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" зазначає, що листом від 26.04.2018 до ТОВ "Листехпоставка" було надіслано вимогу про заміну неякісного товару в кількості 100 погонних метрів на якісний. 15.05.2018 сторонами було спільно проведено вхідний контроль, за результатами якого 62,7 погонних метрів товару визнано якісними, а 37,3 погонних метри товару забраковано (відповідно до накладної № 249 від 16.05.2018 повернуто позивачу). Позивач замінив товар неналежної якості 29.05.2018.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 09.01.2019 зустрічну позовну заяву ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, продовжений строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено розгляд справи на 31.01.2019 на 12 год. 00 хв.

14.01.2019 позивач за первісним позовом подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідно до експрес-накладних датою поставки продукції є 16.04.2018, оскільки обов`язок поставки товару вважається виконаним з дня поставки товару на склад перевізника. Претензії стосовно якості товару не є підставою вважати, що товар був поставлений у неналежній кількості. За умовами договору № 196-18 від 12.03.2018 відповідач за первісним позовом зобов'язаний прийняти та оплатити товар у десятиденний строк з дня отримання.

14.01.2019 позивач за первісним позовом подав відзив на зустрічний позов, в якому заперечує проти розрахунку відповідача за первісним позовом, що виконаний від вартості 100, а не 37,3 погонних метрів продукції, визнаної бракованою. Неякісна продукція була замінена у строк встановлений договором, зокрема протягом 10 днів з дня проведення сторонами спільного вхідного контролю.

17.01.2019 відповідач за первісним позовом подав клопотання (вх. № 130к від 17.01.2019), в якому просить суд зменшити розмір заявленої до стягнення позивачем за первісним позовом пені до 1 гривні.

28.01.2019 відповідач за первісним позовом подав заяву про зменшення розміру зустрічних позовних вимог, в якій просить суд стягнути з ТОВ "Листехпоставка" на свою користь 43 285 грн. 13 коп. штрафних санкцій за порушення зобов'язання відповідно до укладеного між сторонами 12.03.2018 договору № 196-18, в тому числі: 405 грн. 80 коп. пені за порушення строків заміни продукції, 5004 грн. 84 коп. пені за порушення строків поставки продукції, 10821 грн. 28 коп. штрафу за порушення строків поставки продукції, 27053 грн. 21 коп. штрафу за поставку продукції неналежної якості. Відповідач просить суд здійснити зустрічне зарахування належних до стягнення за первісним позовом та визнаних відповідачем 3 161 грн. 48 коп. 3 % річних в рахунок заявлених до стягнення за зустрічним позовом штрафних санкції.

28.01.2019 відповідач за первісним позовом подав відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву № 552 від 25.01.2019, в якій зазначає, що строк на заміну неякісного товару сплив 25.05.2018, а товар фактично був замінений 29.05.2018. Виходячи з умов п. 6.3. договору, відповідач за первісним позовом вважає, що обов'язок постачальника з поставки обумовленої договором продукції вважається виконаним після поставки всього обсягу продукції належної якості.

28.01.2019 відповідач за первісним позовом подав заперечення на відповідь на відзив, в якому підтримує свої заперечення проти первісного позову.

У судовому засіданні 31.01.2019 судом оголошено перерву до 13.02.2019 на 11 год. 30 хв.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 13.02.2019 закрите підготовче провадження у справі № 920/946/18 та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.02.2019 на 11 год. 30 хв.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 20.02.2019 визначено датою судового розгляду по суті справи 28.02.2019, 11 год. 30 хв.

26.02.2019 позивач за первісним позовом подав заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вважає зустрічні позовні вимоги безпідставними.

28.02.2019 позивач за первісним позовом подав клопотання (вх. № 1555), в якому просить суд відкласти розгляд справи, у зв'язку з неможливістю явки у судове засідання уповноваженого представника.

28.02.2019 позивач за первісним позовом подав клопотання (вх. № 1550) про долучення до матеріалів справи ордеру від 25.02.2019 та копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю представника позивача.

27.02.2019 відповідач за первісним позовом подав заяву (вх. № 1549 від 27.02.2019) про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю явки у судове засідання уповноваженого представника.

Представник відповідача за первісним позовом з'явився у судове засідання 28.02.2019.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 28.02.2019 призначено справу до судового розгляду по суті на 13.03.2019, 12:30.

Представник позивача за первісним позовом у судове засідання 13.03.2019 не з'явився. Позивач за первісним позовом про судове засідання був повідомлений належним чином ухвалою суду від 28.02.2019, яка отримана ТОВ «Листехпоставка» 11.03.2019, що вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення.

За приписами ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідач за первісним позовом підтримує зустрічні позовні вимоги та вважає необґрунтованим первісний позов.

13.03.2019 відповідач за первісним позовом подав заяву № 1495 від 12.03.2019 про стягнення витрат, пов'язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, зокрема добових представника у розмірі 1200 грн. 00 коп., транспортних витрат, в тому числі добових водія. Докази на підтвердження понесених відповідачем за первісним позовом витрат, які визначені п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України, будуть надані протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду.

Згідно зі ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п'ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

12.03.2018 між сторонами укладено договір поставки № 196-18 за умовами якого позивач зобов'язався передати, а відповідач прийняти та оплатити продукцію, вказану у додатку № 1 до договору, на умовах передбачених договором.

Згідно з п. 3.1. договору, поставка продукції здійснюється на умовах поставки DDP - м. Конотоп склад перевізника Нова Пошта відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року.

Строки поставки продукції складають 40 календарних днів з моменту набрання чинності договору. Позивач має право здійснити поставку продукції в інші строки винятково на підставі попередньої згоди відповідача в письмовій формі (п. 3.2. договору).

Загальна вартість договору на момент його укладення складає 1282155 грн. 65 коп. з ПДВ (п. 4.1. договору, додаток № 1 до договору).

Відповідно до п. 5.2 договору, оплата здійснюється наступним чином: 100% від вартості партії продукції - протягом 10 робочих днів з дати поставки відповідної продукції на підставі виставленого рахунку та проведеного вхідного контролю на підприємстві покупця.

У п. 6.1. договору сторони визначили, що до відносин за договором застосовуються Інструкція про приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6; Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7. Сторони зобов'язуються провести приймання продукції за кількістю і якістю відповідно до вказаних нормативних актів. Приймання продукції за кількістю і якістю повинне проводитися сторонами також у точній відповідності до стандартів, технічних умов та інших нормативних актів, що регулюють таке приймання.

За умовами п. 6.2. договору, передання продукції неналежної якості, не в установленій кількості спричиняє правові наслідки, передбачені чинним законодавством та договором. У разі поставки продукції неналежної якості, постачальник зобов'язується замінити її на продукцію належної якості протягом 10 календарних днів з дня отримання вимоги про заміну.

Відповідно до п. 6.5. договору, остаточне приймання продукції здійснюється з оформленням видаткової накладної та товарно-транспортної накладної.

Згідно з додатком № 1 до договору, позивач зобов'язався поставити відповідачу продукцію загальною вартістю 1 282 155 грн. 65 коп., в тому числі рукав РМБ 12 (1 категорія) вартістю 185 443 грн 20 коп. (кількість - 90 п.м.), рукав РМБ 14 (1 категорія) вартістю 34062 грн 84 коп. (кількість - 18 п.м.), рукав РМБ 16 (1 категорія) вартістю 48223 грн 80 коп. (кількість - 18 п.м.), рукав РМБ 20 (1 категорія) вартістю 302203 грн 00 коп. (кількість 100 п.м.), рукав РМБ 25 (1 категорія) вартістю 498 530 грн 20 коп. (кількість 140 п.м.), ПДВ: 213692 грн 61 коп.

13.03.2018 позивачем було виставлено рахунок № 204 на оплату продукції.

Продукція поставлена позивачем відповідачу згідно з видатковою накладною від 16.04.2018 № 232 на суму 683 919 грн 41 коп., видатковою накладною від 16.04.2018 № 234 на суму 598 236 грн. 24 коп., а також експрес-накладними Нова пошта №№ 5854, 5772 (а.с. 17,18, 73, 1-й том).

Дата оформлення експрес-накладних Нова Пошта - 16.04.2018, розрахункова дата прибуття в м. Конотоп - 18.04.2018. Товар отриманий відповідачем 18.04.2018 (а.с. 72, 74).

26.04.2018 відповідач звернувся до позивача (лист № 1078е) щодо заміни частини продукції, зокрема рукава РМБ 20 (1 категорія) вартістю 302 203 грн 00 коп. (кількість 100 п.м.), у зв'язку з виявленням невідповідності зовнішнього стану рукава вимогам технічної документації. До листа відповідачем додана карта вхідного контролю рукава РМБ-20 від 26.04.2018.

Листом від 07.05.2018 позивач повідомив відповідача про готовність направити представника для вирішення ситуації та запропонував відповідачу процедуру вхідного контролю при прийманні по якості та кількості проводити в присутності постачальника.

Листом від 14.05.2018 позивач повідомив відповідача, що представники ТОВ «Листехпоставка» прибудуть для проведення вхідного контролю 15.05.2018.

Згідно з карткою вхідного контролю та актом перевірки технічного стану від 16.05.2018, після виконання перевірки технічного стану рукава РМБ-20, було виявлено, що рукав в кількості 37,3 п.м. не відповідає вимогам ТУ 38 105419-90. Комісією у складі представників сторін визнано рукав РМБ-20 у кількості 37,3 п.м. некондиційним, таким, що підлягає заміні або поверненню постачальнику.

Рукав РМБ-20 у кількості 37,3 п.м. повернутий відповідачем позивачу згідно з накладною № 249 від 16.05.2018.

Рукав РМБ-20 у кількості 37,3 п.м. замінений позивачем та поставлений відповідачу згідно з видатковою накладною № 319 від 25.05.2018 та експрес-накладною № 854 (дата оформлення 25.05.2018, розрахункова дата прибуття 29.05.2018; а.с. 84-85, 1-й том).

Згідно з карткою вхідного контролю, що проведений 04.06.2018, рукав РМБ-20 у кількості 37,3 п.м. придатний до експлуатації.

Відповідач оплатив поставлену продукцію в сумі 1 282 155 грн 65 коп. 19.07.2018 згідно з платіжним дорученням № 3158 від 19.07.2018 (а.с. 28, 1-й том).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Частиною 1 ст. 180 ГК України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

За змістом ст. ст. 525, 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного (господарського) законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Положеннями ст. 663 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості (ст. 669 ЦК України).

Згідно зі ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ст. 673 Цивільного кодексу України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Положеннями ст. 678 Цивільного кодексу України визначено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Відповідно до ст. 687 Цивільного кодексу України, перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Якщо нормативно-правовими актами з питань стандартизації встановлено вимоги щодо порядку перевірки кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару, порядок перевірки, визначений договором, має відповідати цим вимогам.

Згідно зі ст. 689 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Покупець зобов'язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов'язків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов'язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов'язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Відповідно до ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею ст. 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст. 538 Цивільного кодексу України, виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що продукція вартістю 1 282 155 грн 65 коп. у кількості згідно з додатком № 1 до договору поставлена відповідачу 18.04.2018, з урахуванням умов поставки згідно з п. 3.1. договору - склад перевізника Нова Пошта м. Конотоп.

Враховуючи умови поставки визначені сторонами у п. 3.1. договору, посилання позивача на те, що його обов'язок з поставки продукції є виконаним з моменту оформлення експрес-накладної Нова Пошта у м. Харкові (16.04.2018) є безпідставними.

Розрахункова дата прибуття продукції у м. Конотоп вказана у експрес-накладних Нова Пошта, товар отриманий відповідачем у цей же день - 18.04.2018 (а.с. 18, 72, 74, 1-й том).

Таким чином, позивач виконав обов'язок щодо поставки товару у повному обсязі 18.04.2018 в межах строку поставки, що визначений сторонами у договорі.

Продукція вартістю 919512 грн. 05 коп., крім рукава РМБ-20 у кількості 100 п.м, прийнята відповідачем 18.04.2018.

За приписами п. 6 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7, приймання продукції за якістю і комплектності проводиться на складі одержувача при міжміських поставках не пізніше 20 днів, після видачі продукції органом транспорту чи надходження її на склад одержувача при доставці продукції постачальником чи при вивезенні продукції одержувачем.

Пунктом 10 Інструкції визначено, що приймання вважається здійсненим своєчасно, якщо перевірка якості і комплектності продукції закінчена в установлені терміни.

Таким чином, пунктом 6 Інструкції визначено термін, в межах та протягом якого одержувач продукції при міжміських поставках зобов'язаний прийняти продукцію за якістю і комплектності - не пізніше 20 днів, після видачі продукції органом транспорту.

Відповідачем за первісним позовом не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що вхідний контроль при отриманні продукції вартістю 919312 грн. 05 коп. (приймання продукція за якістю) проводився не в день отримання продукції на складі Нова Пошта м. Конотоп, а на 20-й день після видачі продукції органом транспорту (карток вхідного контролю, актів приймання продукції, тощо).

Таким чином суд приходить до висновку, що продукція вартістю 919512 грн. 05 коп. з урахуванням умов п. 5.1. договору мала бути оплачена відповідачем у строк до 02.05.2018 включно.

Частина продукції, зокрема рукав РМБ 20 (1 категорія) вартістю 302 203 грн 00 коп. (кількість 100 п.м.), станом на 26.04.2018 не пройшла вхідний контроль, визнана непридатною до експлуатації, що зафіксовано у картці вхідного контролю 26.04.2018.

Відповідно до п. 16. Інструкції П-7, при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що надійшла, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам) договору або даним, зазначеним у маркуванні і супровідних документах, що засвідчують якість продукції, одержувач призупиняє подальшу прийомку продукції і складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів. Одержувач зобов'язаний забезпечити зберігання продукції неналежної якості або некомплектної продукції в умовах, що запобігають погіршення її якості і змішання з іншого однорідної продукцією.

Одержувач також зобов'язаний викликати для участі в продовженні приймання продукції і складання двостороннього акта представника іногороднього виготовлювача (відправника), якщо це передбачено в Основних і Особливих умовах поставки, інших обов'язкових правилах або договорі.

У пункті 6.1. договору сторонами обумовлено обов'язок сторін провести приймання продукції за кількістю і якістю відповідно до Інструкції.

Після спільної перевірки технічного стану рукава РМБ 20 покупцем та продавцем, відповідно до картки вхідного контролю, що підписана майстром 15.05.2018 та майстром ОТК 16.05.2018, акту перевірки технічного стану від 16.05.2018, було виявлено, що не відповідає вимогам ТУ 38 105419-90 рукав РМБ 20 у кількості 37,3 п.м., а не 100 п.м. Комісією у складі представників сторін визнано рукав РМБ-20 у кількості 37,3 п.м. некондиційним, таким, що підлягає заміні або поверненню постачальнику.

Рукав РМБ-20 у кількості 37,3 п.м. повернутий відповідачем позивачу згідно з накладною № 249 від 16.05.2018.

Вказана продукція замінена позивачем та поставлена відповідачу згідно з видатковою накладною № 319 від 25.05.2018 та експрес-накладною № 854 (дата оформлення 25.05.2018, розрахункова дата прибуття 29.05.2018).

Товар отриманий відповідачем 29.05.2018. Згідно з карткою вхідного контролю, що проведений 04.06.2018, рукав РМБ-20 у кількості 37,3 п.м. придатний до експлуатації (а.с. 84-86, 1-й том).

Відповідач оплатив поставлену продукцію в сумі 1 282 155 грн 65 коп. 19.07.2018.

Виходячи з умов договору у їх сукупності (розділів 5, 6, п. 7.5. договору), наведених вище положень ЦК України, оскільки відповідачем за первісним позовом подано докази проведення вхідного контролю рукава РМБ-20 і станом на 26.04.2018 виявлено, що рукав РМБ 20 (1 категорія) у кількості 100 п.м., вартістю 362 643 грн 60 коп. (з ПДВ) не придатний до експлуатації, при цьому після проведення вхідного контролю продукції за якістю 16.05.2018 сторонами встановлено, що не відповідає вимогам щодо якості рукав РМБ 20 (1 категорія) у кількості 37,3 п.м., суд приходить до висновку, що кінцевий строк для оплати рукава РМБ-20 у кількості 62,7 п.м. вартістю 277377,54 грн (з ПДВ) настав 30.05.2018, рукава РМБ-20 у кількості 37,3 п.м. вартістю 135266,06 грн - 19.06.2018 (10 робочих днів з дати поставки відповідної продукції та проведеного вхідного контролю на підприємстві покупця, здійснення якого підтверджується картками вхідного контролю 16.05.2018, 04.06.2018 та актом перевірки технічного стану від 16.05.2018 (а.с. 79-81, 86 1-й том).

Оскільки невідповідність рукава РМБ 20 у кількості 37,3 п.м. вимогам ТУ 38 105419-90 була встановлена сторонами 16.05.2018, виходячи з умов п. 6.2. договору, враховуючи положення Інструкції П-7, позивач за первісним позовом був зобов'язаний замінити продукцію протягом 10 календарних днів у строк до 26.05.2018 включно, а фактично виконав свій обов'язок 29.05.2018.

З викладених встановлених судом обставин вбачається, що позивачем за первісним позовом було допущено прострочення строків заміни неякісного товару, а відповідачем - прострочення строків оплати продукції.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з п. 7.2. договору, у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати продукції, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості.

На підставі п. 7.2. договору позивачем нарахована відповідачу пеня в загальній сумі 89027 грн. 40 коп. (прострочення оплати на суму 1 146 889, 50 грн з 01.05.2018 по 11.06.2018, прострочення оплати на суму 1 282 155, 65 грн з 12.06.2018 по 18.07.2018).

Виходячи зі встановлених судом обставин, зокрема щодо дати виконання позивачем за первісним позовом обов'язку з поставки товару (18.04.2018), строку оплати товару, з урахуванням умов п. 5.2. договору та наданих сторонами доказів, (оплата товару в сумі 919512,05 грн. у строк до 02.05.2018 включно, в сумі 227 377, 54 грн - у строк до 30.05.2018 включно, в сумі 135266,06 грн - у строк до 18.06.2018 включно), суд вважає правомірним нарахування пені за період з 02.06.2018 по 18.07.2018, виходячи з суми заборгованості в розмірі 919512,05 грн., за період з 30.06.2018 по 18.07.2018, виходячи з суми заборгованості в розмірі 227377, 54 грн.

Загальна сума пені за вказані періоди становить 44 469, 80 грн.

Щодо продукції вартістю 135 266, 06 грн., остання оплачена відповідачем за первісним позовом з простроченням, але не більше 30 календарних днів, тому нарахування пені на вказану суму є безпідставним, враховуючи умови пункту 7.2. договору.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи зі встановлених судом обставин, зокрема щодо дати виконання позивачем за первісним позовом обов'язку з поставки товару (18.04.2018), строку оплати товару, з урахуванням умов п. 5.2. договору та наданих сторонами доказів, (оплата товару в сумі 919512,05 грн. у строк до 02.05.2018 включно, в сумі 227 377, 54 грн - у строк до 30.05.2018 включно, в сумі 135266,06 грн - у строк до 18.06.2018 включно), суд вважає правомірним нарахування 3% річних за період з 03.05.2018 по 18.07.2018, виходячи з суми заборгованості в розмірі 919512,05 грн., з 31.05.2018 по 18.07.2018, виходячи з суми заборгованості в розмірі 227377, 54 грн., з 19.06.2018 по 18.07.2018, виходячи з суми заборгованості в розмірі 135266,06 грн.

Загальна сума 3% річних за вказані періоди становить 7068,65 грн.

На підставі ст. 231 Господарського кодексу України, позивачем за первісним позовом нарахований відповідачу за первісним позовом штраф у розмірі 7% від вартості всієї продукції 1 282 155, 65 грн.

Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, можливо за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.07.2018 у справі №915/507/17).

Таким чином, оскільки в даному випадку відповідачем за первісним позовом було допущене прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати поставленого товару, нарахування штрафу відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України є безпідставним.

З урахуванням викладених встановлених судом обставин, правомірними та обґрунтованими є первісні позовні вимоги в частині стягнення з Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Листехпоставка" 44469 грн. 80 коп. пені, 7068 грн. 65 коп. 3% річних.

В іншій частині первісних позовних вимог, щодо стягнення пені в сумі 44557,60 грн., штрафу в сумі 89 750,89 грн., 3% річних в сумі 768,15 грн. суд відмовляє за їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Відповідач за первісним позовом подав клопотання (вх. № 130к від 17.01.2019), в якому просить суд зменшити розмір заявленої до стягнення позивачем за первісним позовом пені до 1 гривні. Відповідач просить суд врахувати факт оплати продукції у повному обсязі та відсутність спричинення збитків позивачу простроченням оплати. Відповідач зазначає, що стягнення з нього 3% річних компенсує позивачу витрати від прострочення оплати отриманої продукції.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов'язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них (правова позиція, що викладена у постанові Верховного Суду від 15.02.2018 у справі 467/1346/15-ц).

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов'язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 2 ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов'язані з кредитором договірними відносинами.

Відповідно до положень ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов'язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов'язання.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов'язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи, що заборгованість за поставлений товар сплачена у повному обсязі, позивачем не надано до суду доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором або погіршення матеріального стану у зв'язку з порушенням відповідачем умов договору, суд, розглянувши клопотання відповідача за первісним позовом (вх. № 130к від 17.01.2019), дійшов до висновку зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом на 50% (22234, 90 грн). Вказане зменшення, з урахуванням обставин справи, відповідає вимогам співрозмірності.

За таких обставин, стягненню з Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Листехпоставка" за первісним позовом підлягає 22 234, 90 грн. пені, 7068 грн. 65 коп. 3% річних.

Пунктом 7.3. договору визначено, що у випадку порушення строків або обсягів поставок продукції, постачальник сплачує покупцеві штраф в розмірі 8 % від вартості не поставленої в строк продукції за кожен факт порушення.

Згідно з п. 7.4. договору, у випадку поставки продукції неналежної якості постачальник сплачує покупцеві штраф в розмірі 20 % від вартості продукції неналежної якості.

Відповідно до п. 7.5. договору, у випадку порушення строків виконання постачальником вимог покупця про усунення виявлених недоліків (дефектів) продукції, про допоставку, доукомплектування, заміну продукції, про відшкодування покупцеві всіх понесених ним видатків і збитків, пов'язаних з поставкою продукції неналежної якості, постачальник сплачує покупцеві пеню в розмірі 0,3% від вартості невідповідної продукції за кожен день прострочення. До виконання постачальником зазначених вимог покупець має право відмовитися від подальшого приймання й оплати продукції, а також вимагати повернення сплачених за продукцію коштів.

На підставі п. 7.3. договору відповідачем за первісним позовом нараховано позивачу за первісним позовом штраф в розмірі 8 % від вартості не поставленої в строк продукції (135266,06 грн.) в сумі 10 821,28 грн.

За прострочення виконання зобов'язання з поставки продукції в повному обсязі, на підставі ст. 231 Господарського кодексу України, відповідачем за первісним позовом нарахована позивачу за первісним позовом пеня в розмірі 0,1 % вартості продукції (135266,06 грн.) в сумі 5004,84 грн. за період з 21.04.2018 по 29.05.2018.

На підставі п. 7.4 договору відповідачем за первісним позовом нараховано позивачу за первісним позовом штраф в розмірі 20 % від вартості продукції неналежної якості (135266,06 грн.) в сумі 27053, 21 грн.

На підставі п. 7.5. договору відповідачем за первісним позовом нарахована позивачу за первісним позовом пеня в розмірі 0,3 % від вартості невідповідної продукції (135266,06 грн.) за один день у період з 25.05.2018 по 29.05.2018 в сумі 405,80 грн.

Судом встановлено, що позивач виконав обов'язок щодо поставки товару у повному обсязі 18.04.2018 в межах строку поставки, що визначений сторонами у договору, тому нарахування пені та штрафу за прострочення поставки продукції суд вважає безпідставним.

При цьому суд враховує, що у договорі сторонами визначено окремо строк поставки товару, а саме 40 календарних днів з моменту набрання чинності договору, та строк заміни неякісної продукції, порушення якого встановлено судом. Строк поставки товару не був порушений позивачем за первісним позовом, товар поставлений 18.04.2018 у повному обсязі згідно з видатковою накладною від 16.04.2018 № 232 на суму 683 919 грн 41 коп., видатковою накладною від 16.04.2018 № 234 на суму 598 236 грн. 24 коп., а також експрес-накладними Нова пошта.

За таких обставин суд вважає безпідставними зустрічні позовні вимоги в частині стягнення з позивача за первісним позовом 5004 грн. 84 коп. пені, 10821 грн. 28 коп. штрафу і відмовляє у задоволенні зустрічного позову в цій частині.

Судом встановлено факт поставки позивачем неякісної продукції на суму 135266, 06 грн. та факт її несвоєчасної заміни.

Позивач за первісним позовом був зобов'язаний замінити продукцію у строк до 26.05.2018 включно, а фактично виконав свій обов'язок 29.05.2018 (продукція замінена позивачем та поставлена відповідачу згідно з видатковою накладною № 319 від 25.05.2018 та експрес-накладною № 854; дата оформлення 25.05.2018, розрахункова дата прибуття 29.05.2018; товар отриманий відповідачем 29.05.2018 в день прибуття на склад Нова Пошта м. Конотоп).

Враховуючи викладене, оскільки право відповідача за первісним позовом щодо стягнення з позивача за первісним позовом пені та штрафу за поставку неякісної продукції та порушення строків її заміни, передбачене умовами укладеного між сторонами договору, зустрічні позовні вимоги в частині стягнення з позивача за первісним позовом 27053 грн. 21 коп. штрафу, 405 грн. 80 коп. пені є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За приписами ч. 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судові витрати позивача за первісним позовом складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 2994 грн. 24 коп. (платіжне доручення № 546 від 15.11.2018) та витрат на професійну правову допомогу в сумі 13 000 грн.

За приписами п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з ціни первісного позову (186615,09 грн) судовий збір за подання відповідної позовної заяви становить 2799, 23 грн.

Факт понесення позивачем за первісним позовом витрат на професійну правничу допомогу адвоката підтверджується платіжним дорученням № 381 від 22.08.2018, договором про надання правової допомоги № 16-08/2018 від 16.08.2018, ордером серії ХВ № 000007 від 26.11.2018, розрахунком вартості правової допомоги, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 754 від 15.02.2002.

Відповідно до ст. ст. 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, виходячи з фактичних обставин даної справи, розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд вважає обґрунтованим та пропорційним до предмета спору в сумі 9176 грн 50 коп., за виключенням витрат на складання адвокатом апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу вартістю 3823, 50 грн.

Відповідно до п.п. 2, 5, 9 ч. 1 ст.129 ГПК України витрати позивача за первісним позовом по сплаті судового збору в сумі 773 грн 08 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9176 грн 50 коп. покладаються на відповідача за первісним позовом. Витрати відповідача за первісним позовом по сплаті судового збору в сумі 1117 грн 77 коп. покладаються на позивача за первісним позовом.

Відповідно до ч. 11 ст. 238 ГПК України, у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити первісний позов в частині стягнення з Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (вул. Рябошапка, 25, м. Конотоп, Сумська область, 41600, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Листехпоставка" (проспект Перемоги, буд. 66Е, м. Харків, 61204, ) 22 234 грн. 90 коп. пені, 7068 грн. 65 коп. 3% річних, 773 грн. 08 коп. витрат по сплаті судового збору, 9176 грн 50 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

2. У задоволенні первісного позову в іншій частині - відмовити.

3. Задовольнити зустрічний позов в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Листехпоставка" (проспект Перемоги, буд. 66Е, м. Харків, 61204, ) на користь Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (вул. Рябошапка, 25, м. Конотоп, Сумська область, 41600, ) 405 грн. 80 коп. пені, 27053 грн. 21 коп. штрафу, 1117 грн. 77 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. У задоволенні зустрічного позову в іншій частині - відмовити.

5. Відповідно до ч. 11 ст. 238 ГПК України провести зустрічне зарахування грошових сум та стягнути з Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (вул. Рябошапка, 25, м. Конотоп, Сумська область, 41600, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Листехпоставка" (проспект Перемоги, буд. 66Е, м. Харків, 61204, ) 10676 грн 35 коп.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

7. Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

8. Відповідно до ст. 256, 257 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

9. Відповідно до пп. 17.5. п. 17 Розділу XI Перехідних положень до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 18.03.2019.

Суддя О.Ю. Резніченко