ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2019м. ДніпроСправа № 904/177/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Клевець К.В., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніон Оіл", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитротех", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у сумі 70 104,38 грн. за поставлений товар

Без виклику (повідомлення) учасників.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніон Оіл" звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитротех" про стягнення заборгованості за поставлений товар у сумі 70 104,38 грн., яка складається з суми основного боргу - 55 650,02 грн., 3% річних - 3 276,78 грн., інфляційних втрат - 11 177,58 грн.

Позовна заява обґрунтована неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою від 16.01.2019 позовну заяву залишено без руху та зобов'язано позивача протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- надати копії видаткових накладних: № 267 від 06.12.2016 на суму 11 450,00 грн., № 301 від 28.12.2016 на суму 10 578,00 грн., № 1 від 04.01.2017 на суму 11 886,00 грн., № 49 від 15.02.2017 на суму 11 910,00 грн., № 53 від 17.02.2017 на суму 3 512,00 грн., № 86 від 14.03.2017 на суму 2 634,00 грн., № 241 від 2.06.2017 на суму 3 680,02 грн. належної якості;

- надати інформацію щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

22.01.2019 Позивач надав до суду клопотання про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2019, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач про наявність у Господарському суді Дніпропетровської області справи знав, що підтверджується підписом його представника у поштових повідомленнях № 468, № 447, однак своїм правом не скористався, заперечення на позов не надав.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв'язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніон Оіл" (позивач) в період з 06.12.2016 року по 02.06.2017 року поставило відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Дмитротех" товар на загальну суму 70 104,38 грн., про що свідчать видаткові накладні (а.с. 45-51):

- № 267 від 06 грудня 2016 року на суму 11 450,00 грн.;

- № 301 від 28 грудня 2016 року на суму 10 578,00 грн.;

- № 1 від 04 січня 2017 року на суму 11 886,00 грн.;

- № 49 від 15 лютого 2017 року на суму 11 910,00 грн.;

- № 53 від 17 лютого 2017 року на суму 3 512,00 грн.;

- № 86 від 14 березня 2017 року на суму 2 634,00 грн.;

- № 241 від 2 червня 2017 року на суму 3 680,02 грн.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач оплату товару не здійснив, в зв'язку з чим 22.11.2018 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про оплату заборгованості за поставлений позивачем товар у розмірі 55 650,02 грн. (а.с. 33-34). Відповідач на вимогу не відреагував, заборгованість не сплатив, що і є предметом даного спору.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Сторони є субєктами господарювання, тому відповідно до положень ст.ст. 4, 173-175 і 193 ГК України до прав і обовязків сторін, що виникли на підставі зазначеного договору і є господарськими зобовязаннями, мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Дії сторін (передача товару позивачем, приймання товару відповідачем) свідчать про виникнення між ними правовідносин поставки.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 11 статті 1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Положення ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 663 Цивільного кодексу України передбачає, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Стаття 712 ЦК України зазначає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, є порушенням зобов'язання.

Факт отримання відповідачем товару підтверджується матеріалами справи, а саме видатковими накладними (а.с. 45-51).

Доказів оплати товару в сумі 55 650,02 грн. відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував.

Враховуючи, що наявність заборгованості підтверджується матеріалами справи та не спростована відповідачем належними та допустимими доказами, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 55 650,02 грн. підлягають задоволенню.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 3 276,78 грн. та інфляційні втрати у розмірі 11 177,58 грн.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

За розрахунком позивача 3% річних за період з 07.12.2016 по 08.01.2019 складають 3 276,78 грн.

Судом перевірено здійснені позивачем розрахунки 3% річних, та встановлено, що останні є арифметично вірними, відповідають обставинам справи, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 3 276,78 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" встановлено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, що підлягають до стягнення за період з січня 2017 року по вересень 2018 року становлять 10 170,06 грн.

В частині стягнення інфляційних втрат у сумі 1 007,52 грн. слід відмовити.

Згідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже факт неналежного виконання відповідачем зобовязань, щодо своєчасної оплати за поставлений товар встановлено судом та доведено матеріалами справи.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 55 650,02 грн., 3% річних - 3 276,78 грн., інфляційні втрати - 10 170,06 грн.

В решті позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 1 007,52 грн. слід відмовити.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніон Оіл" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитротех" про стягнення заборгованості за поставлений товар у сумі 70 104,38 грн., яка складається з суми основного боргу - 55 650,02 грн., 3% річних - 3 276,78 грн., інфляційних втрат - 11 177,58 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитротех" (51412, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Тернівська, буд. 4, код 38548247) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніон Оіл" (49000, м. Дніпро, вул.. Барнаульська, буд. 2-А, ) суму основного боргу у розмірі 55 650,02 грн. (пятдесят пять тисяч шістсот пятдесят грн. 02 коп.), 3% річних - 3 276,78 грн. (три тисячі двісті сімдесят шість грн. 78 коп.), інфляційні втрати - 10 170,06 грн. (десять тисяч сто сімдесят грн. 06 коп.) та витрати по сплаті судового збору 1 893,39 грн. (одна тисяча вісімсот девяносто три грн. 39 коп.), про що видати наказ.

В задоволенні позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дмитротех" (51412, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Тернівська, буд. 4, код 38548247) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніон Оіл" (49000, м. Дніпро, вул. Барнаульська, буд. 2-А, ) інфляційних втрат у розмірі 1 007,52 грн. - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.03.2019

Суддя ОСОБА_1