ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2019 р. Справа№ 925/1271/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Коробенка Г.П.

при секретарі Майданевич Г.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14.01.2019

у справі №925/1271/18 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Іскра"

до головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

про визнання договору оренди землі поновленим, а додаткової угоди укладеною,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14 січня 2019 року задоволено заяву СТОВ "Іскра" від 07.01.2019 про забезпечення позову.

До часу вирішення спору по суті і набрання рішенням законної сили заборонено Головному управлінню Держгеокадастру у Черкаській області:

- розпоряджатися земельною ділянкою площею 6,2642 га, кадастровий номер :02:002:0215, із земель державної власності, яка знаходиться на території Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту (передавати земельну ділянку у власність або у користування для всіх потреб) або її (земельної ділянки) частиною;

- здійснювати поділ чи об'єднання земельної ділянки площею 6,2642 га кадастровий номер :02:002:0215 із земель державної власності.

Заборонено Державним кадастровим реєстраторам Міськрайонного управління у Черкаському районі та м. Черкасах Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області здійснювати:

- поділ або об'єднання земельної ділянки площею 6,2642 га, кадастровий номер :02:002:0215, із земель державної власності;

- скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 6,2642 га, кадастровий номер :02:002:0215, із земель державної власності та скасування її кадастрового номера в Державному земельному кадастрі.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні заяви СТОВ "Іскра" про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом порушені норми процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки доводи, наведені позивачем у заяві про забезпечення позову, не стосуються спірної земельної ділянки площею 6,2642 га, кадастровий номер :02:002:0215, і позивачем не надано доказів, які підтверджують вчинення відповідачем дій щодо передачі спірної земельної ділянки у власність чи користування іншим особам, або поділ земельних ділянок із даного масиву.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18 лютого 2019 року відкрито апеляційне провадження, призначено розгляд справи на 14 березня 2019 року.

Позивач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Сторони представників у судове засідання не направили, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У грудні 2018 року сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Іскра" звернулось до Господарського суду Черкаської області із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, якому просить суд:

- визнати поновленим договір оренди землі, укладений 1 серпня 2013 року між Черкаською районною державною адміністрацією та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Іскра", предметом якого є земельна ділянка загальною площею 6,2642 га, кадастровий номер :02:002:0215, із земель державної власності, яка знаходиться та території Байбузівської сільської ради Черкаського району, Черкаської області за межами населеного пункту (реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції Черкаської області 5 серпня 2013 року здійснено державну реєстрацію права оренди (номер запису про інше речове право 2313433);

- визнати укладеною угоду про поновлення договору оренди землі від 1 серпня 2013 року (реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції Черкаської області 5 серпня 2013 року здійснено державну реєстрацію права оренди (номер запису про інше речове право 2313433) в редакції наведеній у прохальній частині позовної заяви.

10 січня 2019 року позивачем була подана заява про вжиття заходів про забезпечення позову, якій він просив суд:

- заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Черкаській області розпоряджатися земельною ділянкою площею 6,2642 га, кадастровий номер :02:002:0215, із земель державної власності, яка знаходиться на території Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту (передавати земельну ділянку у власність або у користування для всіх потреб) або її (земельної ділянки) частиною; здійснювати поділ чи об'єднання вказаної земельної ділянки.

- заборонити Державним кадастровим реєстраторам Міськрайонного управління у Черкаському районі та м. Черкасах Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області здійснювати поділ або об'єднання земельної ділянки площею 6,2642 га кадастровий номер, :02:002:0215, із земель державної власності, яка знаходиться на території Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту; здійснювати скасування державної реєстрації вказаної земельної ділянки та скасування її кадастрового номера в Державному земельному кадастрі.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач посилався на те, що територіальними органами Держгеокадастру систематично вчиняються протиправні дії щодо поділу земельних ділянок, стосовно яких поновлено договори оренди у судовому порядку або стосовно яких триває судовий спір.

Відповідач, як розпорядник земельної ділянки, з огляду на зміст статті 122 Земельного кодексу України, при наявності судового спору щодо поновлення договору оренди землі, має всі можливості здійснювати дії, спрямовані на скасування державної реєстрації земельної ділянки та подальшого відчуження частин спірної ділянки третім особам, і цей факт може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Крім того, вказані дії можуть призвести до виникнення майбутніх спорів щодо визнання наказів Головного управління Держтеокадастру у Черкаській області недійсними, що підтверджується судовою практикою (№912/1198/16 та похідні справи №912/629/17, №912/630/17, №912/2528/17, а також справи №912/3635/17, №912/417/18, №912/1616/18).

Також, в провадженні господарського суду Черкаської області перебувають справи №925/1274/18, №925/1273/18, №925/1264/18 за аналогічними позовами Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ІСКРА" до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області про визнання договорів оренди землі від 1 серпня 2013 року поновленими (щодо земельних ділянок площею 36,1016 кадастровий номер :02:005:0223, площею 35,9772 га кадастровий номер :02:005:0224 та площею 15,9205 га кадастровий номер :02:005:0222).

Вказані земельні ділянки, як об'єкти оренди за договорами оренди землі від 01 серпня 2013 року, цілісним масивом не існують, оскільки після відкриття судом проваджень у справах вони поділені орендодавцем.

З 01 січня 2013 року відомості про земельні ділянки, що містяться в Державному земельному кадастрі, є відкритими та опубліковані в мережі Інтернет. Інформаційним порталом, на якому оприлюднюються відомості Державного земельного кадастру, є Публічна кадастрова карта.

Відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0223 відсутні, що підтверджується даними Публічної кадастрової карти (дата оновлення 01.01.2019), тобто, земельної ділянки, яка є об'єктом оренди за договором оренди землі від 1 серпня 2013 року, цілісним масивом площею 36,1016 га на даний час не існує. Замість неї сформовано окремі земельні ділянки з власними кадастровими номерами.

Державна реєстрація набуття речового права на новостворені земельні ділянки не здійснювалася. Цими незаконними діями відповідач створив собі можливість безперешкодно розпорядитися спірною земельною ділянкою, а позивачу необхідно буде докласти значних зусиль для відновлення своїх порушених прав.

Також з січня 2016 року Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру започаткувала практику оприлюднення 100% рішень, що приймаються її територіальними органами щодо передачі у власність чи користування земельних ділянок.

Дані обставини, на думку позивача, є свідченням того, що відповідач приховує інформацію про прийняті рішення щодо розпорядження спірними земельними ділянками з метою унеможливити виконання рішення, якщо позовні вимоги будуть задоволені. Після скасування державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :02:005:0223 (як об'єкта права), що є предметом спору у справі №925/1274/18, заявник позбавлений можливості зареєструвати право оренди на цю ділянку на підставі рішення суду, що унеможливить його виконання.

Відтак, порушене право заявника знову потребуватиме захисту шляхом подання позову до осіб, яким ймовірно буде передано право на частини поділеної земельної ділянки. За вказаних обставин позивач вважає за доцільне на час судового розгляду у справі №925/1271/18 вжити заходи забезпечення позову.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, місцевий господарський суд погодився з доводами позивача про відсутність у даний час перешкод у відповідача здійснити свої владні повноваження щодо спірної земельної ділянки шляхом її поділу, об'єднання чи передачі іншим особам у користування чи у власність під час розгляду справи.

Північний апеляційний господарський суд не погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

За приписами чинного процесуального кодексу особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи щодо забезпечення позову обов'язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Але, як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, наведені заявником доводи не стосуються встановлення прав учасників справи щодо земельної ділянки площею 6,2642 га, кадастровий номер :02:002:0215, яка є предметом спору у цій справі, і на якій, згідно кадастрового плану (а.с.22), розташований комплекс будівель і споруд та господарських дворів, а заявник вказує лише на потенційну можливість настання негативних наслідків для нього, не довівши наявність очевидної небезпеки заподіянню шкоди його правам та інтересам.

При цьому позивач не надав будь-яких доказів того, що відповідачем вчиняються чи будуть вчинятися дії, спрямовані на скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки та подальшого відчуження її частин третім особам, а згідно інформації, що міститься на публічній кадастровій карті України, держана реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0215 не скасована і вказана ділянка не поділена.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову підлягає до задоволення.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладені обставини, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позивачем не було подано належних та допустимих доказів які б могли свідчити, що невжиття обраних ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у зв'язку з чим заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Частиною 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права.

За таких обставин ухвалу Господарського суду Черкаської області від 14 січня 2019 року визнати законною та обґрунтованою не можна а тому вона підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені останнім витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 14 січня 2019 року.

Відмовити у задоволенні заяви СТОВ "Іскра" про забезпечення позову.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Іскра" (09617, вул.Центральна, 2А, с.Байбузи Черкаського району Черкаської області, ) на користь Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (18007, вул. Смілянська, 131, м.Черкаси, ) повернення судового збору, сплаченого 25.01.2019 р. за квитанцією №0.0..1. у розмірі 1921 грн.

Постанова може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, встановленому ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 20.03.2019.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко