ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року Справа № 906/701/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

прокурор: Марщівська О.П.

відповідача 2: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні системні Технології" на рішення господарського суду Житомирської області, ухвалене 13.12.2018р., повний текст рішення складено 22.12.2018р. у справі № 906/701/18

за позовом Керівника Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі ОСОБА_2 районної державної адміністрації

до відповідача-1 ОСОБА_2 селищної ради Брусилівського району Житомирської області

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні системні Технології"

про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_3 сільської ради, визнання недійсними договорів оренди землі, зобов'язання повернути земельні ділянки

В серпні 2018 року керівник Коростишівської місцевої прокуратури звернувся до господарського суду Житомирської області з позовною заявою в інтересах держави в особі ОСОБА_2 районної державної адміністрації Житомирської області до ОСОБА_2 селищної ради Брусилівського району Житомирської області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології», в якій просив: 1) визнати незаконним та скасувати рішення 3 сесії 7 скликання ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району від 29.01.2016 року «Про надання в оренду земель проектних польових доріг в межах полів сільськогосподарських угідь сільськогосподарського призначення та надання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення не витребуваних земельних часток (паїв); 2) визнати недійсним договір оренди землі нерозподілених (не витребуваних) земельних ділянок, укладений 06.03.2016 року між ОСОБА_3 сільською радою Брусилівського району Житомирської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрні Системні Технології», який зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району 06.03.2016 року за №2; 3) визнати недійсним договір оренди землі (проектних/польових доріг), укладений 06.03.2016 року між ОСОБА_3 сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрні Системні Технології», який зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району 06.03.2016 року за №3; 4) зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології» передати ОСОБА_2 районній державній адміністрації земельні ділянки загальною площею 16,7 га, зокрема земельну ділянку площею 8,77 га, номер земельної частки (паю) на схемі поділу 136 кадастровий номер :03:000:7116, земельну ділянку площею 3,62 га, номер земельної частки (паю) на схемі поділу 137 (1) кадастровий номер :03:000:7117, земельну ділянку площею 3,78 га номер земельної частки (паю) на схемі поділу 137 (2) кадастровий номер :03:000:7123, що розташовані за межами населеного пункту с. Дивин Брусилівського району Житомирської області, у стані не гіршому порівняно з тим, у якому їх одержано в оренду шляхом оформлення та підписання акту прийому-передачі; 5) зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології» передати ОСОБА_2 районній державній адміністрації земельні ділянки (проектних/польових доріг) загальною площею 15,33 га, в тому числі ріллі 15,33 га, що розташовані за межами населеного пункту с. Дивин Брусилівського району Житомирської області, у стані не гіршому порівняно з тим, у якому їх одержано в оренду шляхом оформлення та підписання акту прийому-передачі.

В обґрунтування наявності підстав для задоволення позовних вимог прокурор посилався на те, що ОСОБА_3 сільська рада, правонаступником якої є ОСОБА_2 селищна рада Брусилівського району за відсутності відповідних повноважень не мала права на розпорядження спірними земельними ділянками, оскільки розпорядником земельних часток (паїв) за межами населеного пункту відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» є ОСОБА_2 районна державна адміністрація /а.с. 4-14/.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 13.12.2018 року у справі № 906/701/18 позов керівника Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі ОСОБА_2 районної державної адміністрації до ОСОБА_2 селищної ради Брусилівського району Житомирської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні Технології» про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_3 сільської ради, визнання недійсними договорів оренди землі, зобов'язання повернути земельні ділянки задоволено.

Визнано недійсним та скасовано рішення 3 сесії 7 скликання ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району від 29.01.2016 року «Про надання в оренду земель проектних польових доріг в межах полів сільськогосподарських угідь сільськогосподарського призначення та надання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення не витребуваних земельних часток (паїв)».

Визнано недійсним договір оренди землі нерозподілених (не витребуваних) земельних ділянок, укладений 06.03.2016 року між ОСОБА_3 сільською радою Брусилівського району Житомирської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрні Системні Технології», який зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району 06.03.2016 року за № 2.

Визнано недійсним договір оренди землі (проектних/польових доріг), укладений 06.03.2016р між ОСОБА_3 сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрні Системні Технології", який зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району 06.03.2016 за № 3.

Товариству з обмеженою відповідальністю "Аграрні системні технології" передати ОСОБА_2 районній державній адміністрації земельні ділянки загальною площею 16,7га, зокрема земельну ділянку площею 8,77га, номер земельної частки (паю) на схемі поділу 136 кадастровий номер :03:000:7116, земельну ділянку площею 3,62га, номер земельної частки (паю) на схемі поділу 137(1) кадастровий номер :03:000:7117, земельну ділянку площею 3,78 га номер земельної частки (паю) на схемі поділу 137(2) кадастровий номер :03:000:7123, що розташовані за межами населеного пункту с.Дивин Брусилівського району Житомирської області, у стані не гіршому порівняно з тим, у якому їх одержано в оренду шляхом оформлення та підписання акту прийому-передачі.

Товариству з обмеженою відповідальністю "Аграрні системні технології" передати ОСОБА_2 районній державній адміністрації земельні ділянки (проектних/польових доріг) загальною площею 15,33 га, в тому числі ріллі 15,33 га, що розташовані за межами населеного пункту с.Дивин Брусилівського району Житомирської області, у стані не гіршому порівняно з тим, у якому їх одержано в оренду шляхом оформлення та підписання акту прийому-передачі.

Стягнуто з ОСОБА_2 селищної ради Брусилівського району Житомирської області на користь Прокуратури Житомирської області 8810,00 грн судового збору.

Місцевий господарський суд, враховуючи, що земельні ділянки (паї) за № 136, 137(1), 137(2) та проектні дороги знаходяться за межами населеного пункту с.Дивин, дійшов висновку, що оспорюване розпорядження прийнято із порушенням Земельного законодавства, адже порушує права ОСОБА_2 районної державної адміністрації щодо розпорядження вказаними землями, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі /а.с. 114-118/.

Відповідач ТОВ «Аграрні системні технології», не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Житомирської області від 13.12.2018 року у справі № 906/701/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказує:

- місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку, щодо розташування спірних земель за межами населеного пункту с. Дивин, вказані висновки суду зроблені виключно на підставі інформації Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, яка міститься у листі № 10-6-09-4177/2-18 від 07.06.2018 року. Водночас, доказам такого може слугувати, зокрема, викопіювання із відповідних карт з яких можливо чітко прослідкувати розташування спірних земель;

- зміст листа Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області не містить жодних ідентифікуючих ознак проектних доріг, щодо яких надається інформація. В матеріалах справи відсутні докази того, що землі, які є предметом договору оренди (проектних/польових доріг) розташовані за межами населеного пункту;

- застосовуючи норми ст. 5, 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» до правовідносин, що виникли на підставі договору оренди землі (проектних/польових доріг) від 06.03.2016 року, суд першої інстанції не врахував, що до предмету правового регулювання вказаним нормативно-правовим актом не відносяться відносини оренди проектних/польових доріг.

- звертаючись з позовом прокурор не обґрунтував необхідність захисту інтересів держави, також неправильно визначив ОСОБА_2 райдержадміністрацію як орган, в інтересах якого поданий позов;

- ухвалою господарського суду міста Києва від 02.08.2018 року у справі № 911/1540/18 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Аграрні системні технології». За умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджуються із загальною спрямованістю Закону про банкрутство, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог. Отже, даний судовий спір має розглядатись в межах провадження у справі № 911/1540/18 про банкрутство ТОВ «Аграрні системні технології», а не в окремому позовному провадженні.

Таким чином, скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду від 13.12.2018 року прийняте за неповного зясування обставин справи, які мають значення для правильного вирішення даного спору, із порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає до скасування /а.с. 133-136/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.02.2019 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Аграрні системні Технології» на рішення господарського суду Житомирської області від 13.12.2018 року у справі № 906/701/18 та призначено справу до розгляду на 13.03.2019 року об 12:00 год. /а.с. 148-150/.

21.02.2019 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від керівника Коростишівської місцевої прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу № 34-73/71 вих.19 від 14.02.2019 року, в якому керівник місцевої прокуратури заперечує проти апеляційної скарги /а.с. 156-163/.

В судовому засіданні 13.03.2019 року представник відповідача ТОВ «Аграрні системні Технології» підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення суду скасувати, а в задоволенні позовних вимог відмовити.

Прокурор заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на неї, просив оскаржуване рішення господарського суду Житомирської області від 13.12.2018 року залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 селищна рада Брусилівського району Житомирської області, явку повноважного представника в призначене судове засідання 13.03.2019 року не забезпечив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с. 152/.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки неявка відповідача ОСОБА_2 селищної ради, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд даної справи за його відсутності.

Статтею 269 ГПК України встановлено, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника ТОВ «Аграрні системні Технології» та прокурора дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням третьої сесії сьомого скликання ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 29.01.2016 року «Про надання в оренду земель проектних польових доріг в меж полів сільськогосподарських угідь сільськогосподарського призначення та надання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення не витребуваних земельних часток (паїв)» вирішено надати ТОВ «Аграрні системні Технології» в оренду землі проектних польових доріг загальною площею 15,3300 га в межах полів сільськогосподарських угідь сільськогосподарського призначення та в оренду земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 16,1700 га ріллі не витребуваних земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району Житомирської області /а.с. 20/.

06.03.2016 року між ОСОБА_3 сільською радою (орендодавець) та ТОВ «Аграрні системні технології» (орендар) укладено Договір оренди нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 16,17 га, які знаходяться на території ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району Житомирської області.

Договір оренди нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок зареєстровано у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району 06.03.2016 року за № 2 /а.с. 23-24/.

Додатком № 1 до Договору оренди не витребуваних земельних часток (паїв) наведено перелік нерозподілених (не витребуваних) земельних ділянок, які передаються в оренду загальною площею 16,7 га, а саме: земельна ділянка площею 8,77 га номер земельної частки (паю) на схемі поділу 136 кадастровий номер :03:000:7116; земельна ділянка площею 3,62 га номер земельної частки (паю) на схемі поділу 137 (1) кадастровий номер :03:000:7117; земельна ділянка площею 3,78 га номер земельної частки (паю) на схемі поділу 137 (2) кадастровий номер :03:000:7123 /а.с. 24 на звороті/.

Передача нерозподілених (не витребуваних) земельних ділянок, загальною площею 16,7 га, перелік яких наведено у Додатку № 1 до Договору оренди, здійснена шляхом підписання між сторонами 06.03.2016р. акту приймання-передачі обєкта оренди (земельних ділянок).

06.03.2016 року між ОСОБА_3 сільською радою (орендодавець) та ТОВ «Аграрні системні технології» (орендар) укладено Договір оренди землі (проектних/польових доріг), відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельні ділянки під проектними дорогами в межах полів сільськогосподарських угідь сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району Житомирської області, загальною площею 15,33 га.

Договір оренди землі (проектних/польових доріг) зареєстровано у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району 06.03.2016 року за № 3 /а.с. 26-27/.

Передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення під проектними/польовими дорогами, загальною площею 15,33 га, що розташовані на території ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району Житомирської області, здійснена шляхом підписання між сторонами 06.03.2016р. акту приймання-передачі земельних ділянок /а.с. 28/.

Рішенням першої сесії сьомого скликання ОСОБА_2 селищної ради від 28.12.2016 року «Про припинення діяльності органів місцевого самоврядування, що входять до складу ОСОБА_2 об'єднаної територіальної громади» вирішено припинити юридичні особи, зокрема, ОСОБА_3 сільську раду шляхом приєднання до ОСОБА_2 селищної ради Брусилівського району Житомирської області /а.с. 30-33/.

07.06.2018 року Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області на запит Коростишівської місцевої прокуратури за № 06-37/3767вих18 від 03.05.2018 року щодо надання інформації стосовно місця розташування земельних ділянок, листом за № 10-6-0.9-4171/2-18 від 07.06.2018р. повідомило, що земельні ділянки (паї) за № 136, 137(1), 137(2) та проектні дороги знаходяться за межами населеного пункту с.Дивин, відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних ділянок та складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадян по ПП «Колос», ОСОБА_3 сільської ради, Брусилівського району, Житомирської області /а.с. 22/.

Звертаючись до суду з цим позовом, прокурор зазначає, що оскільки надані в оренду земельні ділянки знаходяться за межами населеного пункту с.Дивин, розпоряджатися останніми відповідно до чинного законодавства має не ОСОБА_3 сілька рада, правонаступником якої є ОСОБА_2 селищна рада, а відповідний орган виконавчої влади в особі ОСОБА_2 районної державної адміністрації, тому просить суд визнати недійсними прийняте ОСОБА_3 сількою радою рішення від 06.03.2016 року. Відтак, Договори оренди укладені сторонами справи за відсутності на те відповідних повноважень, слід визнати недійсними, а орендовані земельні ділянки підлягають поверненню ОСОБА_2 районній державній адміністрації.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ч.3 ст.2 Земельного кодексу України, об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

За приписами ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.21 ЦК України передбачено, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, відповідно до ст.124 Земельного кодексу України, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Судом встановлено, що оспорюваним рішенням ОСОБА_3 сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 29.01.2016р. надано ТОВ «Аграрні системні Технології» в оренду землі проектних польових доріг загальною площею 15,3300 га в межах полів сільськогосподарських угідь сільськогосподарського призначення та в оренду земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 16,1700 га ріллі не витребуваних земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території ОСОБА_3 сільської ради.

На виконання вищевказаного рішення, 06.03.2016 року між ОСОБА_3 сільською радою Брусилівського району Житомирської області (останню, згідно рішення ОСОБА_2 селишної ради від 28.12.2016 року приєднано до ОСОБА_2 селищної ради Брусилівського району Житомирської області) та ТОВ «Аграрні системні Технології» укладено договори оренди, за умовами яких орендар отримав у строкове платне користування невитребувані (нерозподілені) земельні ділянки загальною площею 16.17 га ріллі та земельні ділянки (проектних/польових доріг) загальною площею 15,33га, що розташовані за межами населеного пункту с. Дивин Брусилівського району Житомирської області.

Також сторонами підписано додаток до Договору оренди земельної ділянки від 06.03.2016 року, в якому наведено перелік нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), що передаються в оренду ТОВ «Аграрні системні технології»

Вищевказані земельні ділянки передано орендарю ТОВ «Аграрні системні Технології», про що було складено акти приймання-передачі земельних ділянок від 06.03.2016 року.

Слід зазначити, що Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» є спеціальним законодавчим актом, який визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками та використання нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Згідно з ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Частиною 2 ст.5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, що сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

Таким чином, нормами законодавства чітко визначено випадки передачі в оренду земельних ділянок (паїв) сільською, селищною, міською радою - у разі їх знаходження у межах населених пунктів, та районною державною адміністрацією у разі знаходження за межами населених пунктів.

В той же час відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області /а.с.22/, земельні ділянки (паї) за №136, 137(1), 137(2) та проектні дороги знаходяться за межами населеного пункту с. Дивин.

У звязку з тим, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки (паї) за №136, 137(1), 137(2) та проектні дороги в межах полів сільськогосподарських угідь сільськогосподарського призначення, які передані в оренду за відповідними Договорами від 06.03.2016 року, знаходяться на території Брусилівського району Житомирської області за межами населеного пункту, то повноваження з передачі в оренду вказаних земельних ділянок належать ОСОБА_2 районній державній адміністрації.

У зв'язку з вищевикладеним, оспорюване розпорядження прийнято з порушенням Земельного законодавства, оскільки порушує права ОСОБА_2 районної державної адміністрації щодо розпорядження вказаними земельними ділянками, тому є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 207 ГК України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Положенням ст.215 ЦК України передбачено, що недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3 ст.203 цього Кодексу, є підставою для визнання правочину недійсним. При цьому, за змістом ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

З огляду на той факт, що спірні правочини укладені на основі незаконно виданого розпорядження, відповідно до ст.ст.203, 215 ЦК України, ст.207 Господарського кодексу України, останні підлягають визнанню недійсними. ОСОБА_3 сільська рада (правонаступником якої є ОСОБА_2 селищна рада) не наділена повноваженнями щодо передачі в оренду спірних земельних ділянок, у останньої відсутній обсяг цивільної дієздатності на вчинення відповідних правочинів.

На підставі викладеного, у звязку із скасуванням рішення ОСОБА_3 сільської ради від 29.01.2016 року «Про надання в оренду земель проектних польових доріг в меж полів сільськогосподарських угідь сільськогосподарського призначення та надання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення не витребуваних земельних часток (паїв)», визнання недійсними договори оренди земельних ділянок від 06.03.2016 року, правові підстави користування ТОВ «Аграрні системні технології» невитребуваними (нерозподіленими) земельними ділянками загальною площею 16.17 га та земельними ділянками (проектних/польових доріг) загальною площею 15,33га, що розташовані за межами населеного пункту с.Дивин, відсутні, а тому відповідач ТОВ «Аграрні системні технології» зобовязаний їх звільнити та передати органу, органу, який має право розпоряджатися такими земельними ділянками, а саме - ОСОБА_2 районній державній адміністрації.

Доводи ТОВ «Аграрні системні технології» про те, що прокурор не обґрунтував необхідність захисту інтересів держави, а також неправильно визначив ОСОБА_2 райдержадміністрацію, як орган в інтересах якого поданий позов, спростовується наступним.

Відповідно до ст.131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру», на прокуратуру покладаються, зокрема, функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначеним цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

За приписами ч.ч.3, 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, законодавством прямо передбачено право прокурора звертатись до суду в інтересах держави у разі нездійснення або неналежного здійснення органом місцевого самоврядування відповідних повноважень.

Відповідно до ч.3 статті 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч.4 ст.53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду в інтересах держави в особі ОСОБА_2 районної державної адміністрації прокурор вказує, що при наданні в оренду не витребуваних земельних часток (паїв) ОСОБА_3 сільською радою без належних на те повноважень порушено інтереси держави в особі ОСОБА_2 районної державної адміністрації, яка відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» є органом державної влади, уповноваженим розпоряджатися нерозподіленими (не витребуваними) земельними ділянками, які розташовані за межами населеного пункту.

Зазначає, що здійснює представництво законних інтересів держави у зв'язку з порушенням законодавства, яке виразилося у перевищенні наданих повноважень ОСОБА_3 сільською радою, внаслідок чого земельні ділянки передані в оренду незаконно; бездіяльністю органу державної влади уповноваженого на розпорядження спірними земельними ділянками ОСОБА_2 районної державної адміністрації, а також порушенням економічних інтересів держави, які виразились в недоотриманні доходів ОСОБА_2 районною державною адміністрацією при передачі спірних земельних ділянок у користування.

Також, посилаючись на лист ОСОБА_2 районної державної адміністрації №02-20/3058 від 14.12.2017 /а.с.21/, вказує, що остання більше 6 місяців, володіючи інформацією про укладення зазначених договорів, не вживала заходи для поновлення порушених інтересів держави щодо повернення спірних земельних ділянок.

З огляду на викладене, апеляційний суд враховує, що звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі ОСОБА_2 районної державної адміністрації обумовлено бездіяльністю останньої, як органу державної влади уповноваженого на розпорядження спірними земельними ділянками, що в свою чергу порушує інтереси держави, які виразились в недоотриманні доходів ОСОБА_2 районною державною адміністрацією при передачі спірних земельних ділянок у користування.

Таким чином, твердження заявника щодо необґрунтованості прокурором захисту інтересів держави, є безпідставними та необґрунтованими, а тому не заслуговують на увагу.

Колегією суддів відхиляються також доводи заявника щодо неправильного визначення прокурором органу в інтересах якого поданий позов, адже, як було встановлено судом раніше, земельні ділянки, які передані в оренду за спірними Договорами від 06.03.2016 року, знаходяться на території Брусилівського району Житомирської області за межами населеного пункту, відтак в силу положень ст.ст. 5, 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» повноважним органом, який має право розпоряджатися такими земельними ділянками є ОСОБА_2 районна державна адміністрація.

Наведене, також підтверджується у листі головного управління Держгеокадастру у Житомирській області за № 10-6-0.9-4171/2-18 від 07.06.2018 року, що спростовує твердження ТОВ «Аграрні системні технології», що розпорядником земельних ділянок переданих по Договорах оренди є головне управління Держгеокадастру.

Одночасно, в ході судового розгляду апелянтом ТОВ «Аграрні системні технології» звертається увага, що даний судовий спір має розглядатись в межах провадження у справі № 911/1540/18 про банкрутство ТОВ «Аграрні системні технології», а не в окремому позовному провадженні, у звязку із чим порушені положення ГПК України, які регулюють правила підсудності.

Так, відповідно до п.8 ч.1 ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

Частинами 1, 4 ст.10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, справи про банкрутство підвідомчі господарським судам і розглядаються ними за місцезнаходження боржника юридичної особи або місцем проживання боржника фізичної особи. Суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Із вищенаведеного слідує, що в межах порушеної справи про банкрутство юридичної особи належить вирішувати усі господарські спори із майновими вимогами до боржника, у тому числі про визнання договорів, укладених з боржником, недійсними.

Натомість, предметом розгляду у справі № 906/701/18 є виключно немайнові вимоги. При цьому вимога про визнання недійсним договору оренди землі є похідною по відношенню до вимоги про визнання незаконним та скасування рішення, яка ґрунтується на відсутності в орендодавця повноважень на укладання таких правочинів, тому, як наслідок, заявлено вимогу про зобовязання відповідача передати земельні ділянки органу, який уповноважений розпоряджатися ними. Майнові вимоги до боржника в межах даної справи не заявлено.

За змістом ч.2 ст.41, ч.1 ст.42, ч.1 ст.44 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор з дня свого призначення проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута. Усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси. Після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута.

Активи підприємства є об'єктами бухгалтерського обліку. Згідно з ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому.

З наведеного слідує, що активи підприємства це майно в його матеріальній і нематеріальній формах, придбане підприємством за рахунок власних або залучених ресурсів, що перебувають у його розпорядженні та призначені для використання у фінансово-господарській діяльності з метою отримання прибутку, тобто майно, яким підприємство володіє на праві власності або повного господарського відання та може здійснювати щодо нього права на розпорядження.

Орендовані земельні ділянки не належать до майнових активів підприємства, що унеможливлює включення останніх до складу майна підприємства під час проведення інвентаризації в межах справи про банкрутство.

Статтею 30 ГПК України визначено виключну підсудність справ, частиною 3 якої встановлено, що спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або його основної частини.

Оскільки земельні ділянки, оренда яких є предметом договорів оренди землі від 06.03.2016 року, розташовані за межами населеного пункту с. Дивин Брусилівського району Житомирської області, справа № 906/701/18 прийнята господарським судом Житомирської області до свого провадження із додержання правил підсудності.

Заперечення апелянта, викладені у апеляційній скарзі не спростовують наведених висновків суду, а тому відхиляються за безпідставністю.

Відповідно до ст.ст.74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п.1 част.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень. Рішення господарського суду Житомирської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Житомирської області від 13.12.2018р. у справі № 906/701/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрні системні Технології" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 906/701/18 повернути господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "15" березня 2019 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Тимошенко О.М.