СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2019 р. Справа № 905/1706/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Зубченко І.В. , суддя Стойка О.В.,

за участі секретаря судового засідання Кохан Ю.В.,

за участі представників учасників справи:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

3-ї особи - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - ДП "Регіональні електричні мережі" в особі Донецької філії ДП "Регіональні електричні мережі" (вх. № 511Д/3) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 14 січня 2019 року по справі № 905/1706/18 про закриття провадження у справі

за позовом Державного підприємства "Регіональні електричні мережі", м. Київ, в особі Донецької філії Державного підприємства "Регіональні електричні мережі", м. Мирноград Донецької області;

до Державного підприємства "Мирноградвугілля" м. Мирноград Донецької області;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, м. Київ;

про визнання розірваним договору від 01.06.2005 № 1/96-03-25,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року ДП "Регіональні електричні мережі" в особі Донецької філії ДП "Регіональні електричні мережі" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до ДП "Мирноградвугілля", в якій (з урахуванням уточнених позовних вимог) просить розірвати договір про постачання електричної енергії від 01.06.2005 № 1/96-03-25. Позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного договору постачання електричної енергії в частині внесення оплат за поставлену електричну енергію.

В процесі розгляду справи Господарським судом Донецької області ухвалою від 15.11.2018 у справі № 905/1706/18 залучено до участі у справі в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 14.01.2019 у справі № 905/1706/18 (суддя Сковородіна О.М.) закрито провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Приймаючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що 19.02.2018 позивач направив на адресу відповідача претензію від 19.02.2018 № 04/326 про сплату заборгованості за спожиту електроенергію, в якій посилається на ст. 202 Господарського кодексу України, та в подальшому звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою від 07.09.2018 № 02/1919 про розірвання договору про постачання електричної енергії від 01.06.2005 № 1/96-03-25. Зважаючи на посилання позивача в претензії на ст. 202 Господарського кодексу України, суд першої інстанції розцінив зазначену претензію як волевиявлення позивача на припинення дії (не подовження на наступний термін) договору про постачання електричної енергії від 01.06.2005 № 1/96-03-25. Посилаючись на умови п. 9.5 вказаного договору, суд дійшов висновку, що станом на дату розгляду справи договір є припиненим, що свідчить про факт відсутності предмету спору у даній справі, у зв'язку з чим провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач - ДП "Регіональні електричні мережі" в особі Донецької філії ДП "Регіональні електричні мережі" 31.01.2018, тобто після спливу встановленого законом строку на апеляційне оскарження ухвали суду, засобами поштового зв'язку звернувся до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 14.01.2019 у справі № 905/1706/18, справу направити на розгляд суду першої інстанції. Зазначає, що відповідно до п. 9.5 договору про постачання електричної енергії від 01.06.2005 № 1/96-03-25 та ст. 188 Господарського кодексу України розірвання спірного договору є можливим лише за згодою сторін або на підставі рішення суду, якщо такої згоди між сторонами не досягнуто. Посилається на те, що листом від 14.08.2018 за № 19/1685 позивач звернувся до відповідача з пропозицією про розірвання договору про постачання електричної енергії від 01.06.2005 № 1/96-03-25, однак відповіді на свою пропозицію не отримав, тому, враховуючи, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо розірвання договору, позивач подав до місцевого господарського суду позов про розірвання договору. Вважає, що станом на момент винесення оскаржуваної ухвали спірний договір був дійсний, а отже існував і предмет спору, у зв'язку з чим підстави для закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору в порядку п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України відсутні.

Також апелянт в апеляційній скарзі просить поновити пропущений строк на подання апеляційної скарги, з посиланням на поважність причин пропуску строку, оскільки копію оскаржуваного рішення отримав 22.01.2019, що підтверджується поштовим зворотним рекомендованим повідомленням № 642.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 у справі № 905/1706/18 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача, встановлено відповідачу та 3-й особі строк до 11.03.2019 для подання відзивів на апеляційну скаргу, призначено справу до розгляду на 12.03.2019 о 09:30 год. та викликано в судове засідання учасників справи.

11.03.2019 у зв'язку з відпусткою судді Барбашової С.В. та судді Медуниці О.Є. проведено повторний автоматичний розподіл справи № 905/1706/18 та для розгляду зазначеної справи визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Зубченко І.В., суддя Стойка О.В.

Відповідач (ДП "Мирноградвугілля") та 3-я особа (Міністерство енергетики та вугільної промисловості України) своїм правом щодо надання відзивів на апеляційну скаргу не скористались, відзиви не надали, в судове засідання 12.03.2018 своїх представників не направили, про причину відсутності їх представників в судовому засіданні не сповістили, хоча були належно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими зворотними рекомендованими повідомленнями №№ 928 та 910.

Апелянт - ДП "Регіональні електричні мережі" в особі Донецької філії ДП "Регіональні електричні мережі" в судове засідання 12.03.2018 свого представника не направило, про причину відсутності свого представників в судовому засіданні не сповістило, хоча було належно повідомлене про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими зворотними рекомендованими повідомленнями №№ 936 та 944.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 та ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи за умови, що цей учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що позивач, відповідач та 3-я особа були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, та зважаючи на те, що відповідно до ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав учасників справи щодо розгляду спору судом упродовж розумного строку, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про можливість перегляду ухвали суду першої інстанції без участі представників позивача, відповідача та 3-ї особи.

За приписами чч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ДП "Регіональні електричні мережі" в особі Донецької філії ДП "Регіональні електричні мережі", виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2005 між ДП "Укренерговугілля", назву якого в подальшому було змінено на ДП "Регіональні електричні мережі" (постачальником) та ДП "Красноармійськвугілля", назву якого в подальшому було змінено на ДП "Мирноградвугілля" (споживачем) укладено договір про постачання електричної енергії № 1/96-03-25, за умовами якого постачальник зобов'язався постачати електричну енергію споживачу, а споживач зобов'язався оплачувати вартість спожитої електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до цього договору, які є його невід'ємними частинами (а.с. 21-25).

У відповідності до абз. 1, 2 п. 9.5 договору про постачання електричної енергії від 01.06.2005 № 1/96-03-25, договір набирає чинності з дня його підписання та укладається на термін до 31.12.2005. Договір уважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Згідно з п. 9.5 договору про постачання електричної енергії від 01.06.2005 № 1/96-03-25, дію договору було продовжено на наступні роки, зокрема на 2018 та 2019 роки.

В абз. 3 п. 9.5 договору про постачання електричної енергії від 01.06.2005 № 1/96-03-25 сторони передбачили, що розірвання договору, перегляд його умов, внесення доповнень може бути здійснено за ініціативою будь-якої зі сторін у порядку, визначеному законодавством України та ПКЕЕ.

Згідно з п. 5.1 Правил користування електричною енергією (ПКЕЕ), затверджених Постановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28 (в редакції, яка була чинною на момент укладення спірного договору про постачання електричної енергії), договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

У відповідності до пп. 5.9, 5.10 ПКЕЕ, внесення змін в договір про постачання електричної енергії щодо припинення-відновлення продажу електричної енергії оформляється додатком до договору про постачання електричної енергії або окремим договором за домовленістю сторін.

Пунктом 5.23 ПКЕЕ передбачено, що зміна або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України.

Згідно з ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 651, 652 Цивільного кодексу України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зокрема, договір може бути змінений або розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Порядок зміни та розірвання господарського договору регламентовано ст. 188 Господарського кодексу України.

Частинами 1-3 ст. 188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

19.02.2018 позивач направив на адресу відповідача претензію від 19.02.2018 № 04/326 (а.с. 34) з вимогою сплатити наявну у відповідача заборгованість з оплати за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію, яка виникла у зв'язку з порушенням відповідачем п. 4 додатку 22 «Порядок розрахунків» до договору про постачання електричної енергії від 01.06.2005 № 1/96-03-25, а також пеню, 3% річних та інфляційні на підставі ст.ст. 216-218 Господарського кодексу України. Також позивач в претензії попереджає відповідача, що в разі несплати заборгованості у встановлений в даній претензії строк, ДП «Регіональні електричні мережі» буде вимушене звернутись до суду.

Тобто позивач в претензії фактично вимагає усунути порушення умов договору про постачання електричної енергії від 01.06.2005 № 1/96-03-25 та сплатити вартість спожитої за цим договором електричної енергії, пеню, 3% річних й інфляційні, і жодним чином не зазначає про намір достроково припинити дію зазначеного договору.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про те, що претензія позивача від 19.02.2018 № 04/326 є волевиявленням позивача на припинення дії (не подовження на наступний термін) договору про постачання електричної енергії від 01.06.2005 № 1/96-03-25.

Як зазначає в позовній заяві та апеляційній скарзі позивач, 14.08.2018 за № 19/1685 (а.с. 13) він звернувся до відповідача з листом, в якому повідомляє, що в разі непогашення споживачем - ДП "Мирноградвугілля" існуючої у нього заборгованості в термін до 31.08.2018, ДП «Регіональні електричні мережі» буде вимушене звернутись до суду з позовом про розірвання договору про постачання електричної енергії від 01.06.2005 № 1/96-03-25 у зв'язку з істотним порушенням умов договору. Про намір достроково припинити дію зазначеного договору в листі від 14.08.2018 за № 19/1685 позивач не зазначає.

Відповіді ДП "Мирноградвугілля" на лист від 14.08.2018 за № 19/1685 позивач не отримав.

Згідно з ч. 4 ст. 188 Господарського кодексу України, у разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді в установлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

13.09.2018 позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовною заявою про розірвання договору про постачання електричної енергії від 01.06.2005 № 1/96-03-25 на підставі ст.ст. 188, 651 Господарського кодексу України, з посиланням порушення відповідачем умов договору.

Докази досягнення між сторонами згоди щодо дострокового припинення дії договору про постачання електричної енергії від 01.06.2005 № 1/96-03-25 або розірвання зазначеного договору в судовому порядку в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає. що станом на момент винесення оскаржуваної ухвали предмет спору існував, у зв'язку з чим підстави для закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору в порядку п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України відсутні.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997 передбачене право кожної людини на справедливий і публічний розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п. 36)). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13.10.2009 у справі «Салонтаджі-Дробняк проти Сербії» (п. 132)).

Відповідно до вимог ч.ч. 1.2.3 ст. 236 Господарського процесуального Кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства визначеному господарським процесуальним Кодексом України.

За приписами чч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, висновки, викладені в ухвалі суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача - ДП "Регіональні електричні мережі" в особі Донецької філії ДП "Регіональні електричні мережі" та скасування ухвали Господарського суду Донецької області від 14.01.2019 у справі № 905/1706/18 про закриття провадження у справі, як такої, що перешкоджає подальшому провадженню по справі, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції в порядку п. 6 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, у разі скасування судом апеляційної інстанції ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі, справа передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 129 Конституції України, та чч. 4, 5 ст. 231, ч. 2 ст. 254, п. 13 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 269, 270, 271, п. 6 ч. 1 ст. 275, пп. 3, 4 ч. 1 ст. 280, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача - ДП "Регіональні електричні мережі" в особі Донецької філії ДП "Регіональні електричні мережі" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 14 січня 2019 року по справі № 905/1706/18 про закриття провадження у справі скасувати.

Справу передати на розгляд Господарського суду Донецької області.

Повний текст постанови складено 18.03.2019.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя І.В. Зубченко

Суддя О.В. Стойка