ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2019 р. Справа №926/2038/18

Місто Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бонк Т.Б.

суддів Бойко С.М.

ОСОБА_1

секретар судового засідання Борщ І.О.

за участю представників:

від позивача (заявника) / скаржника ОСОБА_2 (адвокат)

від відповідача - ОСОБА_3 (представник за довіреністю), в режимі відеоконференції, присутній у господарському суді Чернівецької області

віт третьої особи ОСОБА_4 (адвокат), в режимі відеоконференції, присутня у господарському суді Чернівецької області

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Жесар б/н від 26.12.2018

на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 12.12.2018р. (повний текст ухвали складено 13.12.2018, суддя Проскурняк О.Г.) про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

у справі № 926/2038/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Жесар м.Чернівці

до відповідача: ОСОБА_5 міська рада, м.Чернівці

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізична особа підприємець ОСОБА_6, місто Чернівці

про визнання недійсними рішень ОСОБА_5 міської ради

ВСТАНОВИВ:

короткий зміст вимог заяви і ухвали суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю Жесар звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до відповідача ОСОБА_5 міської ради про визнання недійсним пункту 9 з підпунктом 9.1. рішення ОСОБА_5 міської ради від 26 квітня 2018 року №1255 Про затвердження проектів землеустрою щодо зміни цільового призначення фізичними особами, визнання такими, що втратили чинність, та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань та про визнання недійсним пункту 16.2 рішення ОСОБА_5 міської ради від 06 листопада 2018 року №1487, яким внесено зміни в пункт 9.1. рішення міської ради від 26 квітня 2018 року №1255.

Разом із позовною заявою позивач подав до суду письмову заяву про забезпечення позову - шляхом зупинення дії пункту 9 з підпунктом 9.1 рішення ОСОБА_5 міської ради від 24 квітня 2018 року № 1255 Про затвердження проектів землеустрою щодо зміни цільового призначення фізичними особами, визнаними такими, що втратив чинність, та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 12.12.2018р. у справі № 926/2038/18 відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем не надано суду обґрунтувань, щодо реальної можливості утруднення в майбутньому виконання рішення суду та реалізації позовних вимог в разі невжиття заходів забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

в апеляційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, та прийняти рішення про задоволення заяви про забезпечення позову, мотивуючи це тим, що:

1) безпідставне відновлення меж земельної ділянки змінить конфігурацію суміжних земельних ділянок. При цьому, зазначає, що ТОВ «Жесар» є користувачем суміжної земельної ділянки по вул.. 28 червня, 44, у м.Чернівці. Звертає увагу, що існує допустима похибка, яка змінить конфігурації суміжних земельних ділянок із земельною ділянкою по вул.. 28 червня, 42, у м. Чернівці.

2) наслідком виконання рішень ОСОБА_5 міської ради від 26.04.2018 та від 06.11.2018 може стати виключення архітектурного ансамблю резиденції митрополитів Буковини і Далмації із списку світової спадщини ЮНЕСКО;

3) зміна цільового призначення земельної ділянки не відповідає плану зонування території

4) оскаржувані рішення міської ради порушують права товариства, оскільки на суміжній земельній ділянці розташоване комерційне нерухоме майно, а також здійснюється господарська діяльність; виконання оскаржуваного рішення до вирішення питання про його недійсність завдасть шкоди товариству у вигляді зміни конфігурації земельної ділянки та обмеженні здійснення господарської діяльності, зменшення туристичного потоку.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення з тих мотивів, що :

1) оскаржувані рішення міської ради дають лише право на укладення договору із організацією, яка виготовляє технічну земельну документацію;

2) обєкти будівництва, які розташовані за адресою: вул 28 Червня 42 та 44 не відносяться до памяток культурної спадщини;

3) невідповідність оскаржуваних рішень міської ради закону не може бути підставою для задоволення заяви про забезпечення позову про зупинення дій рішень міської ради.

4) заявником не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

У письмових поясненнях на апеляційну скаргу третя особа без самостійних вимог на предмет спору просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, мотивуючи це тим, що:

1) у матеріалах справи відсутні докази речового права апелянта на суміжну земельну ділянку, а тому виконання рішення суду жодним чином не ускладнить його виконання, а відтак, відсутні підстави для забезпечення позову;

2) третя особа ОСОБА_6 володіє на праві приватної власності багатоквартирним житловим будинком з обєктами соцкультпобуту по вул. 28 Червня 42, в м. Чернівці, який не включений до всесвітньої спадщини ЮНЕСКО;

3) заявником належним чином не обґрунтовано підстав для вжиття заходів забезпечення позову та не подано доказів, які б свідчили про імовірну можливість в подальшому невиконання чи утруднення виконання рішення суду, а також те, що третя особа порушує чи обмежує права позивача / заявника.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам та запереченням сторін, які містяться в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу, поясненнях третьої особи без самостійних вимог, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з огляду на наступне.

Предметом оскарження та апеляційного перегляду у даній справі є ухвала суду першої інстанції про відмову в забезпеченні позову.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 137 ГПК України визначено види заходів забезпечення позову. Так, пункти 1-9 ч.1 ст. 137 ГПК України передбачають конкретні видив заходів забезпечення позову, а пунктом 10 ч.1 ст. 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними в пунктах 1-9 цієї частини

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, оцінити співмірність заходів до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість самого позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Відтак, до предмету доказування за заявою про забезпечення позову повинні входити обставини, які підтверджують те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Предметом позову ТОВ «Жесар» є - визнання недійсним пункту 9 з підпунктом 9.1. рішення ОСОБА_5 міської ради від 26 квітня 2018 року №1255 Про затвердження проектів землеустрою щодо зміни цільового призначення фізичними особами, визнання такими, що втратили чинність, та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань та про визнання недійсним пункту 16.2 рішення ОСОБА_5 міської ради від 06 листопада 2018 року №1487, яким внесено зміни в пункт 9.1. рішення міської ради від 26 квітня 2018 року №1255.

Оспорюваним рішенням органу місцевого самоврядування третій особі ОСОБА_6 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості за адресою: вул. 28 Червня, 42, місто Чернівці, площею 0,1063 га (пункт 9 рішення), а також надано дозвіл на зміну цільового призначення орендованої земельної ділянки за адресою: вул. 28 Червня, 42, місто Чернівці, площею 0,1063 га (пункт 9.1. рішення).

Згідно даних Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вид діяльності ТОВ «Жесар» за кодом КВЕД - 68.20 «Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний)».

Заявник ТОВ «Жесар» заяву про забезпечення позову обґрунтував тим, що наслідком виконання рішень ОСОБА_5 міської ради від 26.04.2018 року № 1255 та від 06.11.2018 може стати виключення архітектурного ансамблю резиденції митрополитів Буковини і Далмації із списку Світової спадщини ЮНЕСКО, при цьому заявник покликався на норми Закону України «Про охорону культурної спадщини», «Про міжнародні договори України» та положення Земельного кодексу України, Конвенцію ЮНЕСКО.

Також, заявник зазначає, що зміна цільового призначення не відповідає плану зонування території, покликаючись на норми Конституції України, Земельного кодексу і Закону України «Про місцеве самоврядування», «Про землеустрій», «Про регулювання містобудівної діяльності».

Апеляційний суд звертає увагу, що зазначені доводи стосуються здебільшого обґрунтування по суті поданого позову про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування, та такі наведені у позовній заяві як підстави незаконності та протиправності оспорюваного рішення органу місцевого самоврядування. Такі доводи заявника у заяві про забезпечення позову тотожні доводам позовної заяви. В даному випадку апеляційний суд керується ст. 136 ГПК України та предметом доказування у справі за заявою про забезпечення позову.

Крім того, заявник зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову завдасть шкоди ТОВ Жесар у вигляді зміни конфігурації земельної ділянки та обмеженні здійснення господарської діяльності, зменшення туристичного потоку до міста.

Відтак, оцінці та дослідженню в межах заяви про забезпечення позову підлягають доводи заявника стосовно того, що невжиття заходів забезпечення позову завдасть шкоди ТОВ Жесар у вигляді зміни конфігурації земельної ділянки, призведе до обмеження здійснення господарської діяльності, до зменшення туристичного потоку до міста.

У судовому засіданні представник скаржника надав усні пояснення щодо того, що позивачем поновлено договір оренди суміжної земельної ділянки за адресою по вул. 28 Червня 42, в м. Чернівці, що позивач володіє закладом харчування, який розташований на цій земельній ділянці, а відповідач веде будівельні роботи з будівництва багатоповерхового будинку на суміжній земельній ділянці.

Такі обставини не зазначені у заяві про забезпечення позову, докази зазначених обставин у матеріалах справи відсутні.

Щодо виду заходу забезпечення позову, то заявник обрав такий вид забезпечення позову як зупинення дії рішення органу місцевого самоврядування.

Слід зазначити, що такий вид забезпечення позову прямо не передбачений пунктами 1-9 ч.1 ст. 137 ГПК України.

При цьому, заявник покликався на п.10 ч.1 ст. 137 ГПК України, зазначивши, що позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

Проте, заявником пункт 10 ч.1 ст. 137 ГПК України у заяві викладено не повністю, а дещо усічено.

Так, згідно п.10 ч.1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У свою чергу, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі покликався на п. 2 ч.1 ст. 137 ГПК України (позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії), зазначивши, що позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії. Поряд з цим, судом першої інстанції не надано оцінки та аналізу обраному заявником заходу забезпечення позову, а також не обґрунтовано твердження суду щодо покликання на п.2 ч.1 ст. 137 ГПК України з врахуванням сторін справи, не зазначено, які саме дії слід заборонити вчиняти відповідачу тощо.

Заявником при посиланні на п.10 ч.1 ст. 137 ГПК України та обранні такого способу забезпечення позову як зупинення дії рішення органу місцевого самоврядування не зазначено, про те, що інші заходи забезпечення позову, які передбачені п.п. 1-9 ч.1 ст. 137 ГПК України не спроможні належно захисти порушені, на його думку, його права та інтереси тощо, не доведено підставності обрання саме зазначеного заходу забезпечення позову.

Заявником не доведено насамперед того, що інший захід забезпечення позову з тих, які передбачені у п.п. 1-9 ч.1 ст. 137 ГПК України не зможе забезпечити захисту чи поновлення його порушених прав, а також можливості належного виконання/реалізації такого заходу відповідними органами виконавчого провадження.

Щодо доводів, наведених заявником в обґрунтування забезпечення позову, то заявником не зазначено, якої саме шкоди буде завдано господарській діяльності заявника, належними доказами не підтверджено, у чому полягає господарська діяльність заявника, не доведено, що заявник займається туристичною діяльністю, як саме зміна цільового призначення суміжної земельної ділянки вплине на туристичний потік до його земельної ділянки чи до міста загалом.

Згідно ст. 258 ГПК України в апеляційній скарзі має бути зазначено: 5) у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); 6) нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Проте, апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, натомість скаржником в апеляційній скарзі повторено доводи та обґрунтування заяви про забезпечення позову, які були розглянуті судом при встановленні обставин справи, скаржником не зазначено доводів щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права як підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Верховний Суд у Постанові від 18.07.2018 у справі № 916/2851/17 у спорі з подібними правовідносинами прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову у виді зупинення дії рішення органу місцевого самоврядування.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази на підтвердження зазначеного та без достатнього і належного обґрунтування не може бути підставою для забезпечення позову.

Зважаючи на вищенаведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову. Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Чернівецької області від 12.12.2018 у справі № 926/2038/18 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктами 1, 2 ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати. Згідно ст. 129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 271, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Жесар б/н від 26.12.2018 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 12.12.2018 у справі № 926/2038/18 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач): Т.Б. Бонк

Судді С.М. Бойко

ОСОБА_1

Повний текст постанови складено 22.03.2019р.