ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1341/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: В.В. Бєляновського, К.В. Богатиря,

секретар судового засідання О.В. Клименко,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал"

на рішення Господарського суду Одеської області від 08.01.2019 (суддя Щавинська Ю.М., м. Одеса, повний текст рішення складено та підписано 08.01.2019)

у справі № 916/1341/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал"

до відповідача ОСОБА_3 №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району

про стягнення 11 636,91 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_3 №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району про стягнення з останнього заборгованості у сумі 11 636,91 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на порушення відповідачем ОСОБА_4 користування системами централізованого водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства житлового та комунального господарства №190 від 27.06.2008, шляхом безоблікового водокористування.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.01.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами наявність безоблікового водокористування на обєкті ОСОБА_3 №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Рекордна, 21.

Не погодившись із рішенням суду, ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи. Так, скаржник зазначив, що наявними в матеріалах справи актом технічного обстеження водомірного вузла від 26.06.2008 №12539, актами на опломбування від 23.06.2008, №11877 від 25.05.2016, які підписані представником відповідача, відповідальною особою інженером ОСОБА_5 без заперечень, підтверджується відсутність вводу (безоблікового підключення) до прибору обліку води як 23.06.2008, 26.06.2008, так і 13.05.2016, 25.05.2016. Тим самим спростовується твердження відповідача, що труба січінням 15 мм вже була вмонтована на момент укладення договору між сторонами та позивач саме так прийняв її в експлуатацію.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" на рішення Господарського суду Одеської області від 08.01.2019 у справі № 916/1341/18 та встановлено відповідачу строк до 22.02.2019 для подання відзиву на апеляційну скаргу, а ухвалою від 22.02.2019 - розгляд справи №916/1341/18 призначено на 12.03.2019 об 11:00 год.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

У судовому засіданні 12.03.2019 представник позивача просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача просив залишити скаргу без задоволення, а вказане судове рішення без змін.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

19.06.2008 між ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" (Водоканал) та ОСОБА_3 №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району (Абонент) було укладено Договір на послуги водопостачання та водовідведення (населення) №120/1, за умовами якого Водоканал надає послуги з постачання питної води по ГОСТ2874-82 "Вода питна", а також із приймання стічних вод на обєкти Абонента у відповідності з дислокацією об'єктів, а абонент своєчасно сплачує надані йому послуги водопостачання та водовідведення, експлуатує та тримає водопровідні та каналізаційні мережі, прилади та пристрої на них в належному порядку у відповідності із встановленими правилами, переліченими в п.2.1. договору, та діючим законодавством.

Згідно з п.2.3.2 Договору Водоканал має право в будь-який час перевіряти стан роботи водопостачального обладнання та знімати показання приборів обліку води спільно з представником Абонента.

Пунктами 2.4.1., 2.4.6., 2.4.7. Договору встановлено обов'язок Абонента утримувати в належному технічно справному стані свої водопровідно-каналізаційні мережі і споруди, прилади та обладнання, що перебувають на балансі відповідача; забезпечувати належний санітарно-технічний стан приміщень, водомірних вузлів та прилеглих до них приміщень, а також схоронність водомірів (штуцерних і фланцевих з'єднань, обвідних ліній, пломб і т. д.), а також доступ представників Водоканалу для зняття показань, обліку води та стоків та забезпечувати безпечний та вільний доступ представникам Водоканалу до систем внутрішнього водоспоживання та каналізації в будь-який час доби для перевірки технічного стану внутрішніх мереж, своєчасно виконувати приписи по усуненню витоків.

28.11.2016 ТОВ "Інфокс" було здійснено обстеження системи водопостачання обєкта ОСОБА_3 №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Рекордна, 21, за результатом якого було виявлено безобліковий ввід діаметром 25 мм (труба), про що складено акт №87670 та запропоновано абоненту зявитись на засідання комісії 02.12.2016.

У графі представник абонента зазначено (мовою оригіналу) /ОСОБА_5/ от подписи отказался /ОСОБА_6/ обследование произведено в присутствии ОСОБА_6С..

При обстеженні системи водопостачання обєкта відповідача здійснювалась фотофіксація.

Листом №11663ВК-11 від 29.11.2016 ТОВ „Інфокс було повідомлено відповідача про виявлення на обєкті останнього порушення, зафіксованого у акті від 28.11.2016, у звязку з чим позивач запропонував відповідачу зявитись на засідання комісії, проведення якого було заплановано на 02.12.2016 з 11:00 год. до 15:00 год. Вказаний лист був надісланий позивачем відповідачеві засобами поштового звязку 30.11.2016.

Листом №11903ВК-15 від 08.12.2016 ТОВ „Інфокс повідомило відповідача, що у звязку з порушенням з боку ОСОБА_3 №2 п. 3.2., 10.1. ОСОБА_4 користування системами централізованого водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, про що було складено акт №87670 від 28.11.2016, сума до оплати за водокористування була розрахована відповідно до п. п. 3.3, 3.4 ОСОБА_4 користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, розмір якої складає 11636,91 грн. При цьому, позивач повідомив відповідача про необхідність сплатити грошові кошти у строк до 17.12.2016.

Як вбачається з наведеного у листі розрахунку, сума заборгованості була розрахована за формулою 896,25 м3 /мес х 12,984 грн. = 11 636,91 грн., де 896,25 м3 /мес пропускна спроможність труби 15 мм при швидкості руху води в ній 2 м/сек і дії її повним перерізом протягом 24 годин на добу на протязі 1 місяця, 12,984 тариф на послуги водопостачання та водовідведення, 11 636,91 грн сума, що підлягає сплаті.

Оскільки вимога позивача була залишена без задоволення, ТОВ "Інфокс" було вимушено звернутися до суду з позовної заявою про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 11 636,91 грн. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з наступного.

Так, суд дійшов висновку, що поданий позивачем акт №87670 від 28.11.2016 не відповідає встановленим Господарським процесуальним кодексом України вимогам щодо належності доказів з огляду на те, що надані позивачем акт та розрахунок заборгованості містять суперечливі відомості щодо діаметру труби, оскільки в самому акті визначено діаметр труби 25 мм, натомість розрахунок, здійснений позивачем, містить відомості щодо пропускної здатності труби діаметром 15 мм.

Також, як вказав суд, зміст акта від 28.11.2016 не дає можливості встановити, де саме розташована врізка, через яку здійснюється витік, оскільки згідно з вказаним актом, за результатом обстеження, яке здійснювалось за адресою: вул. Рекордна, 21, визначено, що водомір встановлений на вводі в приміщенні підвалу житлового будинку, із одночасним зазначенням, що при детальному обстеженні вводу, що проходить транзитом в підвалі житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Рекордна №19/1, встановлено наявність на вводі відгалуження - труби діаметром 25 мм.

Крім того, господарський суд першої інстанції зауважив про проведення обстеження без участі повноважної особи ОСОБА_3 №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району.

За таких обставин, Господарський суд Одеської області дійшов висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність безоблікового водокористування на обєкті ОСОБА_3 №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Рекордна, 21, у звязку з чим відмовив у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на нижче викладене.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (ст. 11, 626 Цивільного кодексу України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Частиною 1 статті 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

За положенням статті 235 ГК України за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку. До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 237 ГК України підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов'язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред'явлення претензії порушнику зобов`язання. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди із застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Згідно із ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» споживачі питної води зобов'язані, зокрема, не перешкоджати здійсненню контролю за технічним станом інженерного обладнання в приміщеннях; утримувати в належному технічному і санітарному стані водопровідні мережі та обладнання; забезпечувати безперешкодний доступ відповідальних представників підприємств питного водопостачання до власних водопровідних мереж та обладнання для контролю за рівнем споживання питної води, а також для виконання відключення і обмеження споживання відповідно до встановленого порядку. В разі перешкоди у доступі зазначених представників до водопровідних мереж та обладнання споживача посадові особи такого споживача несуть відповідальність відповідно до закону.

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» визначено, що підприємства питного водопостачання та централізованого водовідведення мають право, зокрема, здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків та споруд, вимагати термінового усунення витоків з водопровідних мереж та обладнання, забезпечувати встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку питної води відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України встановлений Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190 (надалі ОСОБА_4 №190).

Відповідно до п.п. 4.1, 4.3 ОСОБА_4 №190 для приєднання до систем централізованого водопостачання та водовідведення замовнику таких послуг надаються технічні умови. Форма технічних умов наведена в додатку 1 до цих ОСОБА_4. Технічні умови мають містити графічний матеріал із нанесенням відповідних інженерних мереж та місць приєднання до них об'єкта будівництва. Виробник послуг з централізованого водопостачання та водовідведення видає замовнику технічні умови згідно з поданою заявою протягом десяти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви з урахуванням потужностей споруд та пропускної спроможності мереж систем централізованого водопостачання та водовідведення, із зазначенням умов для проектування вводу: місця приєднання, місця розташування водомірного вузла, умов для влаштування проміжного резервуара і насосів - підвищувачів тиску. Забороняється будь-яке самовільне приєднання об'єктів водоспоживання до діючих систем централізованого водопостачання та водовідведення (включаючи приєднання до будинкових вводів, внутрішньобудинкових мереж або до мереж споживачів).

Облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію. Вузли обліку повинні розташовуватись на мережі споживача, як правило, на межі балансової належності мереж виробника та споживача, або за згодою виробника в приміщеннях, розташованих безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу. Споживач забезпечує захист приміщень, де розташовані вузли обліку, від ґрунтових, талих і дощових вод та інших шкідливих впливів, утримує зазначені приміщення в належному стані; не допускає доступу сторонніх осіб і забезпечує доступ представників виробника за службовими посвідченнями до засобів обліку, водопровідних пристроїв та обладнання (п.п. 5.1, 5.2, 5.13 ОСОБА_4 №190).

Пунктом 5.18 ОСОБА_4 №190 визначено, що споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях з'єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування. Знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту або виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника. У разі самовільних дій споживач сплачує витрату води згідно з пунктами 3.3, 3.4 цих ОСОБА_4.

Відповідно до пунктів 3.2-3.4 ОСОБА_4 №190 водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними. У разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2016 ТОВ "Інфокс" було здійснено обстеження системи водопостачання обєкта ОСОБА_3 №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Рекордна, 21, за участю представника Абонента сантехніка ОСОБА_6 За результатами обстеження було виявлено безобліковий ввід діаметром 15 мм (труба), про що складено акт №87670 та запропоновано абоненту зявитись на засідання комісії 02.12.2016.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.76 ГПК України).

Статтею 78 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно із ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На думку колегії суддів, акт №87670 від 28.11.2016 є належним та допустимим доказом на підтвердження наявності у приміщенні за адресою: м.Одеса, вул.Рекордна, 21 безоблікового вводу діаметром 15 мм, що тягне за собою застосування до відповідача санкцій відповідно до положень пунктів 3.3-3.4 ОСОБА_4 №190 з огляду на наступне.

Так, у своєму відзиві на позовну заяву, відповідач посилався, зокрема на те, що труба січінням 15 мм була вмонтована ще за часів будівництва будинку, тобто до укладення між сторонами договору від 19.06.2008, та позивач прийняв до обслуговування будинок з вже існуючою трубою та вводом.

Такі твердження спростовуються матеріалами справи, так як при технічному обстеженні водомірного вузлу за вищезгаданою адресою був складений акт №12539 технічного обстеження водомірного вузлу, затверджений начальником служби з контролю 26.06.2008 (а.с.55), яким (актом) підтверджується обставина відсутності вводу діаметром 15 мм до прибору обліку води.

Що стосується суперечливих відомостей в акті та розрахунку заборгованості щодо діаметру труби, а саме, в акті визначено діаметр труби 25 мм, а розрахунок, здійснений позивачем, містить відомості щодо пропускної здатності труби діаметром 15 мм, колегія суддів зазначає, що в засіданнях судів першої та апеляційної інстанцій представник позивача надавав пояснення про допущення описки в акті, вірним є діаметр труби 15 мм.

Також судова колегія не погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що зміст акта від 28.11.2016 не дає можливості встановити, де саме розташована врізка, через яку здійснюється витік, оскільки в акті №87670 від 28.11.2016 вказано, що обстеження здійснювалось за адресою: вул. Рекордна, 21.

Учасниками справи визнається, що прилад обліку воду встановлений у підвальному приміщенні за адресою: м. Одеса, вул. Рекордна, 21 та не заперечується проведення обстеження саме за даною адресою.

Зазначення у вказаному акті, що при детальному обстеженні вводу, який проходить транзитом в підвалі житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Рекордна №19/1, не спростовує зазначеного факту.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що вважає слушними пояснення відповідача щодо проведення обстеження без участі повноважної особи ОСОБА_3 №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

У матеріалах справи міститься витяг із наказу начальника ОСОБА_3 №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району від 01.06.2007 №2, відповідно до якого обовязок з проведення організаційних робіт з перевірки будинкових лічильників покладено на інженера ОСОБА_5

В акті №87670 від 28.11.2016 зазначено, що перевірка була проведена за участю представника абонента сантехніка ОСОБА_6, який від підпису відмовився.

У своєму відзиві на позов відповідач зазначив, що обстеження 28.11.2016 було проведено позивачем з порушенням, так як керівної або відповідальної особи ОСОБА_3 №2 Одеської КЕЧ не було залучено до обстеження, обстеження проводилось лише за участі сантехніка-водопроводчика, який не наділений такими повноваженнями.

Отже, відповідач визнає той факт, що ОСОБА_6 на час проведення перевірки працював сантехніком у ОСОБА_3 №2 Одеської КЕЧ.

Відповідно до п.5.13 ОСОБА_4 №190 споживач забезпечує захист приміщень, де розташовані вузли обліку, від ґрунтових, талих і дощових вод та інших шкідливих впливів, утримує зазначені приміщення в належному стані; не допускає доступу сторонніх осіб і забезпечує доступ представників виробника за службовими посвідченнями до засобів обліку, водопровідних пристроїв та обладнання.

Отже, ОСОБА_6 (який працював сантехніком), допустивши представників ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до приладу обліку (до перевірки), вочевидь був уповноважений на ці дії відповідачем, забезпечивши доступ в підвал.

Крім того, обставина проведення перевірки без уповноваженої на це наказом №2 від 01.06.2007 особи не спростовує встановленого при проведенні перевірки факту наявності безоблікового вводу діаметром 15 мм у приміщенні, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Рекордна, 21.

Твердження відповідача про неналежне повідомлення його про дату та місце проведення засідання комісії позивача (надіслання позивачем відповідного листа 30.11.2016 із зазначенням дати проведення засідання комісії 02.12.2016), на чому наполягає ОСОБА_3 №2 Одеської КЕЧ району, не свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки у акті від 28.11.2016 №87670 зазначено про те, що представника відповідача повідомлено про проведення відповідного засідання комісії 02.12.2016.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про відсутність у матеріалах справи доказів наявності безоблікового вводу у водомірний вузол, залишивши поза увагою, що відповідач визнавав його існування, стверджуючи, що цей ввод був там у наявності ще за часів будівництва будинку.

Факт самовільного приєднання до мережі водопостачання підтверджується складеним позивачем актом в приміщенні (на обєкті) відповідача та не був спростований поданими відповідачем доказами.

З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції скасовує оскаржуване рішення у звязку із невідповідністю висновків суду обставинам, що мають значення для вирішення спору, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал».

Витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на ОСОБА_3 №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району з їх відшкодуванням ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» на підставі ст.ст.129, 282 ГПК України. Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 277, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 08.01.2019 у справі №916/1341/18 скасувати, позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" заборгованість у розмірі 11 636,91 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн і за апеляційний перегляд справи в розмірі 2643 грн.

Доручити господарського суду Одеської області видати відповідний наказ із зазначенням реквізитів сторін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 14.03.2019.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя К.В. Богатир