УХВАЛА
м. Київ

15.03.2019Справа № 910/2241/19

Суддя господарського суду міста Києва Літвінова М.Є., розглянувши

позовну заяву Заступника військового прокурора Житомирського гарнізону (10014, місто Житомир, вулиця Д. Донцова, будинок 20) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6) та Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

до Корпорації «Таско» (04071, місто Київ, вулиця Ярославська, будинок 5/2 Б)

про стягнення 433 650, 87 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заступник військового прокурора Житомирського гарнізону звернувся до господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України ( далі позивач-1), Військової частини НОМЕР_1 (далі позивач-2) до Корпорації «Таско» (далі відповідач) про стягнення 433 650, 87 грн., з яких, 97 795, 87 грн.3% річних та 335 855, 00 грн. інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказує на те що між сторонами було укладено договір зберігання № 05/1/ОРІС від 14.01.2016 в порушення умов якого відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість. У зв`язку з цим позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.02.2019 у справі № 910/2241/19 позовну заяву залишено без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано прокурору строк для усунення недоліків шляхом подання оригіналу платіжного документу про сплату судового збору у розмірі 7 025, 47 грн., підписаного уповноваженою посадовою особою і скріпленого печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

13.03.2019 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва прокурором подано заяву № 33-1654 вих. 19 від 11.03.2019, відповідно до якої він вказує на те, що надати суду оригінал платіжного доручення, яке було б підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення неможливо, оскільки військова прокуратура Центрального регіону України яка є юридичною установою, користується системою дистанційного обслуговування «Клієнт Казначейства Казначейство» ДКС України, всі платіжні доручення отримує в електронному вигляді.

Разом з тим на підтвердження проведеної сплати судового збору направляє копію платіжного доручення № 127 від 14.02.2019 завіреною підписом головного бухгалтера військовою прокуратури Центрального регіону України та скріпленою гербовою печаткою Установи.

Відповідно до пункту 1, 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цих Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (стаття 1 Закону України Про судовий збір).

Статтею 2 Закону України Про судовий збір передбачено, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно з приписами частини 1 статті 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд зазначає, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

При цьому, пунктами 2.20, 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" який носить виключно рекомендаційний та роз`яснювальний характер зазначено наступне: чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Таким чином, додана позивачем до позовної заяви копія платіжного доручення від 14.02.2019 № 127 про сплату судового збору в сумі 7 025, 47 грн., не є належним доказом сплати судового збору.

Аналогічної правової позиції дотримуються і Верховний Суд в ухвалах від 14.02.2019 у справі № 918/702/18, від 23.01.2019 у справі № 904/1081/18, від 12.02.2019 у справі № 924/491/17 та багатьох інших.

Відповідно до п. 3.1. Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22, платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до вказаної Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до вказаної Інструкції. Платіжне доручення оформляється платником згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що документом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення поштового зв`язку, які прийняли платіж, платіжне доручення в оригіналі, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

З урахуванням викладеного, додана прокурором до позовної заяви копія платіжного доручення від 14.02.2019 № 127 про сплату судового збору в сумі 7 025, 47 грн., не є належним доказом сплати судового збору, у зв`язку з чим суд вважає, що недоліки позовної заяви прокурором усунуті не були.

Відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

В той же час, суд наголошує, що відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 164, 174 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Повернути позовну заяву Заступнику військового прокурора Житомирського гарнізону.

2. Згідно з частиною 1 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції в порядку передбаченому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.03.2019 року.

Суддя М.Є. Літвінова