ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року Справа № 902/550/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Миханюк М.В. , суддя Дужич С.П.

секретар судового засідання Величко К.Я.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідачів - не з'явились;

третіх осіб - не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард" на рішення Господарського суду Вінницької області від 12 листопада 2018 року (повний текст складено 21.11.2018) у №902/550/17 (суддя Колбасов Ф.Ф.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь"

до Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард"

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання договору №08 від 26.02.2015р. купівлі-продажу автомобілів та напівпричепів недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 07.08.2017 у справі №902/550/17, залишеним без змін постановою Рівненського апеляцівйного господарського суду від 24 жовтня 2017 року, в позові Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" до Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор", Товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард", за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання договору №08 від 26.02.2015р. купівлі-продажу автомобілів та напівпричепів недійсним відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №902/550/17 касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" задоволено частково. Рішення Господарського суду Вінницької області від 07.08.2017 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 у справі №902/550/17 скасовано. Справу №902/550/17 передано на новий розгляд до Господарського суду Вінницької області.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 12.11.2018 у справі №902/550/17 позов Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" до Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор", Товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард", за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання договору №08 від 26.02.2015 купівлі-продажу автомобілів та напівпричепів недійсним задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобілів та напівпричепів №08 від 26.02.2015, укладений між Публічним акціонерним товариством "Уманьавтодор" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авангард", в частині купівлі-продажу автомобілів та напівпричепів, перерахованих в резолютивній частині рішення.

Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" 800,00 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард" на корисить Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" 800,00 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Авангард" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Вінницької області від 12.11.2018 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Вінницької області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи.

Позивач та треті особи у відзивах на апеляційну скаргу вважають оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання представники сторін не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін, оскільки останні були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Крім того, ухвалою апеляційного суду від 28 лютого 2019 року явка представників сторін обов'язковою не визнавалась.

При цьому колегія суддів зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,

20 липня 2010 року між Акціонерним банком "Київська Русь" в особі керуючого Уманським центральним відділенням Черкаської філії, правонаступником якого є ПАТ "Банк "Київська Русь", та Відкритим акціонерним товариством "Уманьавтодор", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Уманьавтодор", був укладений кредитний договір №3804-22-10 на відкриття відновлювальної кредитної лінії в національній валюті, змінений та доповнений Додатковим договором №1 від 20.10.2010р., Договором про внесення змін та доповнень №2 від 19.07.2011р., Договором про внесення змін та доповнень №3 від 01.09.2011р., Договором про внесення змін та доповнень №4 від 03.10.2011р., Договором про внесення змін та доповнень №6 від 26.01.2012р., Договором про внесення змін та доповнень №7 від 18.05.2012р., Договором про внесення змін та доповнень №8 від 17.07.2012р., Договором про внесення змін та доповнень №9 від 28.12.2012р., Договором про внесення змін та доповнень №10 від 11.06.2013р., Договором про внесення змін та доповнень №11 від 08.07.2013р., Договором про внесення змін та доповнень №12 від 31.12.2013р., Договором про внесення змін та доповнень №13 від 31.12.2013р. (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит на умовах відновлювальної кредитної лінії на поповнення оборотних коштів, з лімітом кредитування в розмірі 37424101,74 грн., зі сплатою процентів в розмірі 28,0% річних, на термін до 29.12.2014р.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 13 червня 2013 року між Банком та Позичальником було укладено Договір застави №48872-49.12, посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської обл. ОСОБА_2 за реєстровим №195 (далі - договір застави), відповідно до якого банк прийняв в заставу рухоме майно, викладене в Додатку №1 від 13.06.2013р. до договору застави, зокрема:

- автомобіль КрАЗ-258Б1, двигун № НОМЕР_1, державний реєстраційний номер 1893РКА, рік випуску 1993;

- автомобіль-самоскид-С Бсапіа-Р360, шасі № 9ВБР6Х5, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2007;

- автомобіль-автокран КС-3575 (ЗИЛ 133ГЯ), двигун № НОМЕР_3, шасі №N0142547, державний реєстраційний номер 4900РКА, рік випуску 1992;

автомобіль-автокран КрАЗ КС-55712, шасі № 50798327, державний реєстраційний номер НОМЕР_4, рік випуску 2005;

- автомобіль-тягач ІУЕСО-440, шасі № WJMS2NSK0,04240635, державний реєстраційний номер НОМЕР_5, рік випуску 2001;

- автомобіль-самоскид-С КрАЗ-65055, шасі № У7А0036, державний реєстраційний номер НОМЕР_6, рік випуску 2005;

- автомобіль-самоскид-С КрАЗ-65055, шасі № У7А0069, державний реєстраційний номер НОМЕР_7, рік випуску 2005;

- автомобіль-самоскид-С КрАЗ-65055, шасі № У7А0050, державний реєстраційний номер НОМЕР_8, рік випуску 2005;

- автомобіль-самоскид-С КрАЗ-65055, шасі № У7А0049, державний реєстраційний номер НОМЕР_9, рік випуску 2005;

- автомобіль-самоскид-С КрАЗ-65055, шасі № У7А0037, державний реєстраційний номер НОМЕР_10, рік випуску 2005;

- автомобіль-самоскид-С КрАЗ-6510, шасі № У7А8169, державний реєстраційний номер НОМЕР_11, рік випуску 2005;

- автомобіль-самоскид-С КрАЗ-6510, шасі № У7А8156, державний реєстраційний номер НОМЕР_12, рік випуску 2005;

- автомобіль-самоскид-С КрАЗ-6510, шасі № У7А8164, державний реєстраційний номер НОМЕР_13, рік випуску 2005;

- автомобіль-самоскид-С КрАЗ-6510, шасі № У7А8153, державний реєстраційний номер НОМЕР_14, рік випуску 2005;

- автомобіль-самоскид-С КрАЗ-6510, шасі № Y7A8152, державний реєстраційний номер НОМЕР_15, рік випуску 2005;

- автомобіль-самоскид-С КрАЗ-6510, шасі № Y7A8165, державний рєстраційний номер НОМЕР_16, рік випуску 2005;

- автомобіль-самоскид-С КрАЗ-6510, шасі № Y7A8154, державний реєстраційний номер НОМЕР_17, рік випуску 2005;

- автомобіль-самоскид-С КрАЗ-6510, шасі № Y7A8166, державний реєстраційний номер НОМЕР_18, рік випуску 2005;

- автомобіль-самоскид-С КрАЗ-6510, шасі № Y7A8168, державний реєстраційний номер НОМЕР_19, рік випуску 2005;

- автомобіль-самоскид-С КрАЗ-6510, шасі № Y7A8151, державний реєстраційний номер НОМЕР_20; рік випуску 2005;

- автомобіль-самоскид-С КрАЗ-6510, шасі №Y7A8152, державний реєстраційний номер НОМЕР_21, рік випуску 2005;

- автомобіль-самоскид-С КрАЗ-6510, шасі №Y7A8165, державний реєстраційний номер НОМЕР_22, рік випуску 2005;

- автомобіль-самоскид-С КрАЗ-6510, шасі № Y7A0122, державний реєстраційний номер НОМЕР_23, рік випуску 2005;

- автомобіль-самоскид-С КрАЗ-6510, шасі № Y7A0120, державний реєстраційний номер НОМЕР_24, рік випуску 2005;

- автомобіль-самоскид-С КрАЗ-6510, шасі № Y7A0123, державний реєстраційний номер НОМЕР_25, рік випуску 2005;

- автомобіль-самоскид-С КрАЗ-6510, шасі № Y7A1042, державний реєстраційний номер НОМЕР_26, рік випуску 2006;

- автомобіль-самоскид-С КрАЗ-6510, шасі № Y7A1041, державний реєстраційний номер НОМЕР_27, рік випуску 2006;

- автомобіль-самоскид Scania-РЗбО, шасі № 9BSP6X6, державний реєстраційний-номер СА9307АМ, рік випуску 2007;

- автомобіль-самоскид Scania-РЗбО, шасі № 9BSP6X3, державний реєстраційний номер НОМЕР_28, рік випуску 2007;

- автомобіль-самоскид Scania-РЗбО, шасі № 9BSP6X8, державний реєстраційний номер НОМЕР_29, рік випуску 2007;

- автомобіль-самоскид Scania-РЗбО, шасі № 9BSP6X7, державний реєстраційний номер НОМЕР_30, рік випуску 2007;

- автомобіль-тягач-Е MAN TGA 33.400, шасі №WMAHW2ZZ88M505810, державний реєстраційний номер НОМЕР_31, рік випуску 2007;

- автомобіль-тягач-Е MAN TGA 33.400, шасі №WMAHW2ZZ98M505766, державний реєстраційний номер НОМЕР_32, рік випуску 2007;

- автомобіль-тягач-Е MAN TGA 33.400, шасі № WBAHW2ZZ78M505863, державний реєстраційний номер НОМЕР_33, рік випуску 2007;

- автомобіль-тягач-Е MAN TGA 33.400, шасі №WMAHW2ZZ38M505830, державний реєстраційний номер НОМЕР_34, рік випуску 2007;

- автомобіль-тягач-Б MAN TGA 33.400, шасі № WMAHW2ZZ88M505774, державний реєстраційний номер НОМЕР_35, рік випуску 2007;

- автомобіль-автокран більше 20т-С КрАЗ-65053, шасі № Y7A4975, державний реєстраційний номер НОМЕР_36, рік випуску 2007;

- напівпричіп - платформа Е 18т, шасі № W09STN3482SM39065, державний реєстраційний номер НОМЕР_37, рік випуску 2002;

- напівпричіп-самоскид-Е WIELTON, шасі № SUDNW3SBK75014073, державний реєстраційний номер НОМЕР_38, рік випуску 2007;

- напівпричіп-самоскид-Е WIELTON, шасі № SUDNW3SBK77014688, державний реєстраційний номер НОМЕР_39, рік випуску 2007;

- напівпричіп-самоскид-Е WIELTON, шасі № SUDNW3SBK76014266, державний реєстраційний номер НОМЕР_40, рік випуску 2007;

- напівпричіп-самоскид-Е WIELTON, шасі № SUDNW3SBK78014896, державний реєстраційний номер НОМЕР_41, рік випуску 2007;

- напівпричіп-самоскид-Е WIELTON, шасі № SUDNW3SBK75014074, державний реєстраційний номер НОМЕР_42, рік випуску 2007;

- автомобіль легковий седан-В VOLKSWAGEN Passat 1.8Т, шасі WVWZZZ3BZ3P359086, державний реєстраційний номер 00287МТ, рік випуску 2003 (далі - предмет застави).

14.06.2013 року інформацію про обтяження предмета застави було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

22.01.2015 між банком та ТОВ "Фінансова Компанія "ЕКС-РАЙТ" був укладений договір факторингу №6082-20/15-7 (далі - договір факторингу), відповідно до якого банк передав (відступив) на користь ТОВ "ФК "ЕКС-РАЙТ", а останній набув право вимоги до боржника за кредитним договором і зобов'язався сплатити банку суму, визначену в п.3.1. договору факторингу, на умовах визначених цим договором (п.2.1. договору факторингу).

Відповідно до п.2.3 договору факторингу, сторони домовилися, що разом із відступленням права вимоги за кредитним договором, банк відступає факторові права вимоги за договором забезпечення, яким забезпечується виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, зокрема, за договором застави №48872-49.12 від 13.06.2013р.

Згідно пункту 2.4. договору факторингу сторони погодили, що заміна сторони у зобовязанні вважається такою, що відбулася, а право вимоги за кредитним договором вважається відступленим клієнтом фактору з моменту проведення повного розрахунку фактора з клієнтом, що засвідчується в тому числі підписанням Акту приймання-передачі права вимоги та скріплення його печатками сторін. Даний Акт приймання-передачі права вимоги укладається сторонами в день проведення остаточного розрахунку фактора з клієнтом. Якщо клієнт відмовиться від підписання Акта приймання-передачі вимоги в день проведення остаточного розрахунку за цим договором приймання-передачі права вимоги вважається підписаним з боку клієнта, а право вимоги таким, що передане фактору.

За відступлене право вимоги до боржника за кредитним договором, фактор сплачує клієнтові суму у розмірі 33000000,00 грн без ПДВ (п. 3.1 договору факторингу).

На виконання вищезазначених умов договору 30.01.2015р. ТОВ "ФК "ЕКС-РАЙТ" згідно платіжного доручення №5 перерахувало на рахунок ПАТ "Банк "Київська Русь" грошові кошти в сумі 33000000,00 грн, з призначенням платежу "оплата за договором факторингу №6082-20/15-7 від 22.01.2015р. (а.с. 94, 117, т.2).

30 січня 2015 року між ПАТ "Банк "Київська Русь" (позивач) та ТОВ "ФК "ЕКС-РАЙТ" був укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ "Банк "Київська Русь" відступив, а ТОВ "ФК "ЕКС-РАЙТ" набуло (прийняло) усе та будь-яке належне банку право вимоги за договором застави №48872-49.12 від 13.06.2013р. (далі - договір застави), включаючи, але не обмежуючись, право звернути стягнення на предмет застави за договором застави і за рахунок предмету застави задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному розмірі, у разі невиконання відповідачем 1 зобов'язань за кредитним договором (а.с. 100, т.2).

ТОВ "ФК "ЕКС-РАЙТ", як новий кредитор за кредитним договором №3804-22-10 від 20.07.2010р., листом №16 від 13.02.2015р. надало згоду ПАТ "Уманьавтодор" на відчуження техніки та транспортних засобів, які перебувають в заставі в кількості 87 одиниць, а також вказало, що кошти отримані від реалізації зазначеного майна мають бути спрямовані на погашення заборгованості ПАТ "Уманьавтодор" перед ТОВ "ФК "ЕКС-РАЙТ" (а.с.129, т.2).

26.02.2015 року між ПАТ "Уманьавтодор" (відповідач-1) та ТОВ "Авангард" (відповідач-2) укладено договір купівлі-продажу автомобілів та напівпричіпів №08 (далі - договір купівлі-продажу), відповідно до умов якого ПАТ "Уманьавтодор" зобов'язувався передати ТОВ "Авангард" автомобілі та напівпричепи, перелік яких та вартість наведено у Додатку 1 до цього договору, у власність ТОВ "Авангард", а ТОВ "Авангард" зобов'язується в свою чергу прийняти і сплатити за нього обумовлену грошову суму.

Відповідно до Додатку №1 до договору купівлі-продажу, що є невід'ємною частиною договору купівлі-продажу, до предмету договору купівлі-продажу увійшли транспортні засоби, що входять до складу предмету застави за договором застави.

Відповідно до п.5.6 договору купівлі-продажу, право власності у ТОВ "Авангард" виникає з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі і/або накладної на автомобілі та напівпричепи.

26.02.2015 року між ПАТ "Уманьавтодор" (відповідач-1) та ТОВ "Авангард" (відповідач-2) було укладено Акт №1 приймання-передачі до договору купівлі-продажу, відповідно до якого від відповідача-1 у власність відповідача-2 перейшли автомобілі та напівпричепи, що входять до складу предмету застави (а.с.73-75, т.2).

В подальшому, рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2016 у справі №910/13192/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 14.03.2017, позов ОСОБА_1 банку України до ТОВ "ФК "Екс-Райт", ПАТ "Банк "Київська Русь", третя особа - ПАТ "Уманьавтодор", про визнання правочину недійсним та зобов'язання вчинити дії, задоволено частково. Визнано недійсним договір факторингу №6082-20/15-7 від 22.01.2015, укладений між ПАТ "Банк "Київська Русь" та ТОВ "ФК "Екс-Райт", в іншій частині позову відмовлено.

З огляду на викладене, ПАТ "Банк "Київська Русь", посилаючись на те, що право вимоги за договором застави №48872-49.12 від 13.06.2013 перейшло до ТОВ "ФК "Екс-Райт" на підставі визнаного судом недійсним договору факторингу №6082-20/15-7 від 22.01.2015 та укладеного на його виконання договору про відступлення прав вимоги від 30.01.2015, звернувся до господарського суду з позовом про визнання договору №08 від 26.02.2015 купівлі-продажу автомобілів та напівпричепів недійсним.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Загальні підстави недійсності правочину встановлені ст.215 ЦК України. Так, згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.215 ЦК України встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як передбачено ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ст.628 Цивільного кодексу України, ст.180 Господарського кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 6, 11 та 12 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно положень статті 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату.

Визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом у випадках та порядку, визначених цивільним законодавством.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст.207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Як вбачається, предметом позову у даній справі є вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобілів та напівпричепів, які перебували в заставі.

Відповідно до ст.ст. 1, 9, 17 Закону України "Про заставу", застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Законом чи договором передбачається перебування заставленого майна у володінні заставодавця, заставодержателя або третьої особи. Заставодавець має право користуватися предметом застави відповідно до його призначення, у тому числі здобувати з нього плоди та доходи, якщо інше не встановлено договором і якщо це випливає із суті застави. Заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Також відповідно до ч.2 ст.586 ЦК України, заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.17 Закону України "Про заставу" заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

У відповідності до ст.ст. 3, 4 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна; обтяження поділяються на публічні та приватні; публічним є обтяження рухомого майна, яке виникає відповідно до закону або рішення суду, а приватні обтяження можуть бути забезпечувальними та іншими договірними.

Частиною 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків:

1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження;

2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Як вже зазначалося вище, рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2016 у справі №910/13192/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 14.03.2017, позов ОСОБА_1 банку України до ТОВ "ФК "Екс-Райт", ПАТ "Банк "Київська Русь", третя особа - ПАТ "Уманьавтодор", про визнання правочину недійсним та зобовязання вчинити дії, задоволено частково. Визнано недійсним договір факторингу №6082-20/15-7 від 22.01.2015, укладений між ПАТ "Банк "Київська Русь" та ТОВ "ФК "Екс-Райт", в іншій частині позову відмовлено.

При цьому, як встановлено судами у даній справі, на момент укладення договору факторингу у відповідача-2 (ПАТ "Банк "Київська Русь") існували зобов'язання перед позивачем (НБУ) за кредитним договором, які були забезпечені заставою згідно з договором застави. При цьому, пунктом 3.4.2 договору застави сторони узгодили обов'язок відповідача-2 як заставодавця не відчужувати предмет застави в будь-який спосіб та не обтяжувати майнові права зобов'язаннями на користь третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди заставодержателя.

Разом з тим, в порушення вимог ч.2 ст.586 ЦК України, ч.2 ст.17 Закону України "Про заставу" та п. 3.4.2 договору застави, ПАТ "Банк "Київська Русь" було відчужено ТОВ "ФК "Екс-Райт" право вимоги за кредитним договором № 3804-22-10 на відкриття відновлювальної кредитної лінії (в національній валюті) від 20.07.2010, укладеним між ПАТ "Банк "Київська Русь" і ПАТ "Уманьавтодор", без згоди заставодержателя (позивача) шляхом укладення оспорюваного договору факторингу, оскільки належні та допустимі докази, які б свідчили про надання позивачем такої згоди, у матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд вірно зазначив в оскаржуваному рішенні, що ТОВ "ФК "Екс-Райт" не являлось належним заставодержателем за договором застави №48872-49.12 від 13.06.2013 та відповідно не мало права скасовувати обтяження на предмет застави. Доказів згоди належного заставодержателя на відчуження предмета застави суду не надано.

Відсутність же заборони у Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна не відміняє для відповідача-1 обов'язку розпоряджатися предметом застави за погодженням з позивачем. Вилучення ж з Реєстру запису про обтяження підтверджує юридичний факт відсутності обтяження, однак не свідчить про його дійсність. Позивачем належними засобами доказування доведено ту обставину, що обтяження існувало, хоча запис про нього було вилучено.

Вищезазначене в свою чергу свідчить про невиконання сторонами оспорюваного правочину вимог Цивільного кодексу України та спеціального закону - Закону України "Про заставу" щодо неотримання від заставодержателя дозволу на відчуження об'єкту обтяження, а саме, стосовно продажу спірних автомобілів та напівпричепів.

Враховуючи викладене та зважаючи на порушення сторонами договору приписів ч.2 ст.586 ЦК України та ч.2 ст.17 Закону України "Про заставу", місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для визнання договору №08 від 26.02.2015 купівлі-продажу автомобілів та напівпричепів недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Вінницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, при його прийнятті судом першої інстанції враховано висновки та виконано вказівки Верховного Суду, викладені в постанові від 06.06.2018 у даній справі, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 129, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 12 листопада 2018 року у справі №902/550/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

4. Справу №902/550/17 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "13" березня 2019 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Дужич С.П.