ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/947/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка,29)

Секретар судового засідання Соловйова Д.В.;

Представники сторін:

Від Приватного підприємства „ЮЛІАНА-СЕРВІС - ОСОБА_1, ордер серія МК № 92946, від 25.02.19;

від Миколаївської обласної клінічної лікарні Миколаївської обласної ради - ОСОБА_2, ордер серія МК № 128706, від 25.02.19;

від Департаменту економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської обласної державної адміністрації - ОСОБА_3, довіреність № 403/7-01.01-14, від 12.06.18;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства „ЮЛІАНА-СЕРВІС

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.12.2018 року

по справі №915/947/18

за позовом Приватного підприємства „ЮЛІАНА-СЕРВІС

до Миколаївської обласної клінічної лікарні Миколаївської обласної ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Департаменту економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської обласної державної адміністрації

про визнання договору оренди від 29.09.2006 року пролонгованим,-

(суддя першої інстанції: Ржепецький В.О., дата та місце ухвалення рішення: 10.12.2018, Господарський суд Миколаївської області, м.Миколаїв, вул. Адміральська, 22)

30.08.2018 Приватне підприємство ЮЛІАНА-СЕРВІС (далі ПП «ЮЛІАНА-СЕРВІС») звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Миколаївської обласної клінічної лікарні Миколаївської обласної ради про визнання договору оренди від 29.09.2006 пролонгованим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Позовні вимоги обґрунтовано посиланням на норми ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, ч. ч. 1, 3 ст. 17, ст. 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна, п.п. 2.1, 6.2, 10.1, 10.6 Договору оренди від 29.09.2006.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 10.12.2018 (суддя Ржепецький В.О.) в задоволенні позовних вимог ПП «ЮЛІАНА-СЕРВІС» до Миколаївської обласної клінічної лікарні Миколаївської обласної ради про визнання договору оренди від 29.09.2006 пролонгованим відмовлено.

В обгрунтування рішення суд першої інстанції зазначив, що на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк; орендодавцем належним чином дотримано умов, визначених законом щодо порядку припинення договору оренди, з огляду на що договір оренди від 29.09.2006 є припиненим з 30.09.2016.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПП «ЮЛІАНА-СЕРВІС» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.12.2018 по справі скасувати, та прийняти нове - про задоволення позовних вимог.

Зокрема, апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, судом не звернуто увагу на положення діючого законодавства, які регулюють переважне право наймача на укладення договору на новий строк; умови пункту 10.6 договору щодо його пролонгації та матеріали справи, що підтверджують намір ПП «ЮЛІАНА-СЕРВІС» продовжувати користуватись орендованим майном.

Заявник апеляційної скарги наголошує на тому, що згідно з ч.3 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обовязки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі, якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну дії договору.

Також позивач зазначає, що в матеріалах справи наявне листування між сторонами договору з питання звільнення обєкту оренди та можливості укладення нового договору оренди, що свідчить про те, що ПП «ЮЛІАНА-СЕРВІС» намагалося вирішити спір, проте відповідач жодним чином не сприяв у вирішенні цього питання, зловживаючи своїм пріоритетним становищем.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2019 року відкрито апеляційне провадження по справі №915/947/18 за апеляційною скаргою Приватного підприємства „ЮЛІАНА-СЕРВІС на рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.12.2018 року.

21.01.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу ПП «ЮЛІАНА-СЕРВІС», в якому Миколаївська обласна клінічна лікарня Миколаївської обласної ради заперечувала проти доводів апеляційної скарги, наполягала на залишенні її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зокрема, відповідач зазначив, що в даному випадку лікарня вчасно направила свої заперечення проти продовження (пролонгації) договору оренди, надалі не отримувала оренду плату, а орендар продовжує без правових підстав утримувати у себе орендоване майно, з огляду на що обґрунтування щодо вже пролонгованого договору є невірним, оскільки, крім утримання майна, інших зобовязань за попереднім договором оренди він не виконує 2,5 роки.

На думку відповідача, судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права і практику вищих судів з питання пролонгації договору, у звязку з чим обґрунтовано та справедливо відмовив ПП «ЮЛІАНА-СЕРВІС» в задоволенні його позову.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.01.2019 року розгляд апеляційної скарги Приватного підприємства „ЮЛІАНА-СЕРВІС на рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.12.2018 року по справі №915/947/18 призначено на 25.02.2019 року об 11-00 год.

04.02.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Департаменту економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської обласної державної адміністрації також надійшов відзив на апеляційну скаргу ПП «ЮЛІАНА-СЕРВІС» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.12.2018 по справі №915/947/18.

Третя особа у відзиві зазначила, що розглянувши всі обставини справи, Господарський суд Миколаївської області прийняв обґрунтоване та законне рішення, з огляду на що Департамент економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської обласної державної адміністрації просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

У звязку з перебуванням судді-учасника колегії суддів Колоколова С.І. у відпустці з 25.02.2019 по 01.03.2019 відповідно до наказу №51-в від 25.02.2019, судове засідання, яке призначене на 25.02.2019 об 11:00 год. у справі №915/947/18 не відбулось, про що складено відповідну довідку секретарем судового засідання.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 розгляд справи №915/947/18 за апеляційною скаргою Приватного підприємства „ЮЛІАНА-СЕРВІС на рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.12.2018 призначено на 11.03.2019.

В судовому засіданні представники учасників справи підтримали доводи та заперечення, викладені ними письмово та наполягали на своїх вимогах.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, 29.09.2006 між Миколаївською обласною лікарнею закладом комунальної власності області, правонаступником якої є Миколаївська обласна клінічна лікарня Миколаївської обласної ради (орендодавець) та ПП ЮЛІАНА-СЕРВІС (орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області. (а.с.8-9)

Згідно з предметом вказаного договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно: частини приміщень в літ.Ж-2 на другому поверху, що складається з приміщень: 1 (6,7 кв.м), 2 (102,5 кв.м), 3 (2,7 кв.м), 4 (3,0 кв.м), 5 (0,9 кв.м), 6 (0,9 кв.м), 7 (0,9 кв.м), 8 (2,7 кв.м), 9 (0,9 кв.м), 10 (0,9 кв.м), 11 (0,9 кв.м), 12 (3,0 кв.м), 13 (8,3 кв.м), 14 (14,0 кв.м), 15 (334,6 кв.м), 16 (6,2 кв.м), 18 (12,9 кв.м), 19 (51,6 кв.м), 20 (5,8 кв.м), 21 (13,1 кв.м), 23 (68,0 кв.м), і сходинкова клітина (22,9 кв.м) всього загальною площею 663,4 кв.м. належних територіальній громаді міст, сіл, селищ Миколаївської області в оперативному управлінні Миколаївської обласної лікарні-закладу комунальної власності області на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Миколаївської міської ради 30.01.2004, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме Майно 30.01.2004 за №2706627, витяг виданий Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 04.08.2006 за №11436871 (надалі - Майно) що розміщене за адресою: м.Миколаїв, вул.Київська, 1 на другому поверсі двухповерхового будинку харчоблоку, вартість якого визначена згідно з експертною оцінкою, виконаною ТОВ "Приват-Південь" станом на 31.07.2006 і становить 529500 грн. 00 коп. (п.1.1) Майно передається без меблів та обладнання (п.1.2). Майно передається в оренду з метою розташування столової для співробітників ПП "ЮЛІАНА-СЕРВІС" та обслуговування пільгової категорії населення, співробітників лікарні та хворих з сільської місцевості, які приїжджають на консультативний прийом в обласну поліклініку (п.1.3).

Відповідно до умов п.2.1 Договору орендар вступає у строкове платне користування майном з моменту державної реєстрації цього договору та складання акта приймання-передачі майна

Пунктом 2.2 Договору сторони передбачили, що передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно.

Власником майна залишаються територіальні громади сіл, селищ, міст Миколаївської області, а орендар користується ним протягом строку оренди (п.2.2); передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною в акті оцінки, складеному за Методикою, затвердженою Кабінетам Міністрів України (п.2.3).

Відповідно до умов п.2.4 Договору у разі припинення цього договору майно повертається орендарем орендодавцю протягом 10 робочих днів з моменту припинення договору. В цей строк орендар зобовязаний звільнити об'єкт оренди та повернути його орендодавцю аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Обов'язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору. (п.2.5 Договору)

Також, за умовами цього договору: орендар зобовязався у разі припинення або розірвання договору, повернути орендодавцю або підприємству, вказаному орендодавцем, орендоване майно у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцю збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря (п.5.7); орендар має право з дозволу орендодавця, вносити зміни до складу орендованого майна, проводити його реконструкцію, технічне переозброєння, що зумовлює підвищення його вартості (п.6.2); орендодавець зобовязався передати орендарю в оренду майно, згідно з цим договором, за актом приймання-передачі майна, який підписується сторонами в 3-денний термін з моменту державної реєстрації цього договору (п.7.1); у разі несвоєчасного повернення майна орендарем орендар повинен сплатити штраф у розмірі пятикратної місячної орендної плати на користь орендодавця та обласного бюджету у співвідношенні 70% та 30%. Штраф розраховується виходячи з розміру орендної плати за останній, згідно з договором, місяць оренди (п.9.3); термін дії цього договору 10 років з моменту його державної реєстрації (п.10.1); у разі припинення або розірвання договору, поліпшення орендованого майна, здійснені орендарем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна, не завдаючи йому шкоди, визнаються власністю орендаря, а невідокремлювані поліпшення - власністю орендодавця (п.10.5); у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п.10.6); чинність цього договору припиняється зокрема внаслідок закінчення строку, на який його було укладено (п.10.8).

Згідно витягу з Державного реєстру правочинів №2956833 від 29.09.2006 вказаний договір оренди зареєстровано 29.09.2006. (а.с.15)

Таким чином слід вважати, що договір укладено 29.09.2006 строком на десять років, тобто він діє до 29.09.2016.

Факт передачі орендарю обумовленого спірним договором нерухомого майна підтверджується матеріалами справи та сторонами не заперечується. (а.с. 11)

30.09.2016 Миколаївська обласна лікарня звернулась до ПП "ЮЛІАНА-СЕРВІС" із заявою №1140/01-12 про припинення спірного договору оренди від 29.09.2006 (а.с.22).

У відповідь на заяву №1140/01-12 від 30.09.2016 ПП "ЮЛІАНА-СЕРВІС" листом №48/10 від 12.10.2016 повідомило Миколаївську обласну лікарню про намір продовжити термін дії спірного договору оренди шляхом укладення нового договору оренди (а.с.23).

Листом №1219/01-12 від 19.10.2016 Миколаївська обласна лікарня, у відповідь на лист №48/10 від 12.10.2016, повідомило ПП "ЮЛІАНА-СЕРВІС" про неможливість укласти з ним новий договір оренди без усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності та виконання положень спірного договору оренди щодо повернення орендованого майна (а.с.24).

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, позивач не відреагував на вказані листи Миколаївської обласної клінічної лікарні Миколаївської обласної ради та не надав акту приймання-передачі орендованого майна, не повернувши його орендодавцю відповідно до вимог укладеного між сторонами договору оренди.

Разом з тим, ПП «ЮЛІАНА-СЕРВІС» у звязку з відмовою відповідача укласти новий договір оренди нерухомого майна на той самий строк та на тих самих умовах, звернулось до Господарського суду Миколаївської області з відповідним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України:

- за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (частина перша статті 759);

- якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (стаття 764);

- у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (частина перша статті 785).

Частиною другою статті 291 Господарського кодексу України встановлено, зокрема, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічні положення містить частина друга статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до частини другої статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частиною першою статті 27 названого Закону встановлено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Зі змісту статей 759, 763 і 764 Цивільного кодексу України, частини другої статті 291 Господарського кодексу України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Відповідно до частини першої статті 777 Цивільного кодексу України наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Частиною першою статті 285 Господарського кодексу України передбачено, що орендар має переважне право перед іншими суб'єктами господарювання на продовження строку дії договору оренди.

Згідно з частиною третьою статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Зі змісту статей 759, 763 і 764 Цивільного кодексу України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Положення частини третьої статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та частини першої статті 777 Цивільного кодексу України передбачають можливість для добросовісного орендаря реалізації переважного права на укладення договору оренди на новий термін перед іншими претендентами на оренду цього ж майна і за інших рівних з ними умов, а не автоматичного продовження договору оренди на той самий строк і на тих самих умовах.

Як зазначалося раніше, пунктом 10.1 спірного договору оренди визначено термін дії цього договору 10 років з моменту його державної реєстрації. Договір, укладений між сторонами по справі набув чинності з 29.09.2006.

Позивачем не оспорюється той факт, що відповідач заперечував проти поновлення договору оренди на дату його закінчення і протягом місяця після його закінчення.

З огляду на зазначене, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що для продовження договору оренди державного та комунального майна передбачена умова - відсутність заяви (повідомлення) однієї із сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду в постановах від 25 січня 2018 року у справі № 907/151/17, від 24 квітня 2018 року у справі № 914/866/17, від 24 квітня 2018 року у справі № 914/1695/17.

Враховуючи направлення орендодавцем повідомлення позивачу про припинення дії договору оренди в місячний термін після закінчення строку дії договору, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Миколаївською обласною клінічною лікарнею належним чином дотримано умов, визначених Законом щодо порядку припинення договору оренди.

З огляду на вищевикладене, в також враховуючи, що сутністю переважного права є укладення договору найму на новий строк, а не його автоматичне поновлення, доводи позивача про порушення орендодавцем положень ч.ч. 1, 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що наймач повинен повідомити наймодавцю про своє переважне право у строк, визначений у договорі, або в розумний строк до закінчення строку договору найму. У разі якщо наймач не надсилає повідомлення наймодавцю, він відмовляється від здійснення свого переважного права. Отже, беручи до уваги наведені факти, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірний договір є припиненим з 30.09.2016, а підстави для задоволення позову відсутні.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою (рішення у справах "Серявін та інші проти України", "Руїз Торіха проти Іспанії"), яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі „Трофимчук проти України").

Судова колегія зазначає, що місцевим господарським судом у ході розгляду справи було досліджено усі обставини справи, перевірено їх наявними у ній доказами, та надано їм відповідну правову оцінку. Інші аргументи сторін, які не впливають на суть прийнятого рішення, не потребують детальної відповіді з огляду на прийняте судом рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга Приватного підприємства „ЮЛІАНА-СЕРВІС на рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.12.2018 року по справі №915/947/18 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.12.2018 року по справі №915/947/18 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 -284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства „ЮЛІАНА-СЕРВІС на рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.12.2018 року по справі №915/947/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.12.2018 року по справі №915/947/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 13.03.2019 року.

Головуючий Н.М. Принцевська

судді: С.І. Колоколов

ОСОБА_4