УХВАЛА

м. Київ

23.01.2019Справа № 910/1453/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Якименко М.М., при секретарі судового засідання Мартинюк М.О., розглянувши матеріали господарської справи

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНТЕКС УКРАЇНА" (04050, м. Київ, ВУЛИЦЯ М. ПИМОНЕНКА, будинок 13, корпус 7, ЛІТЕРА Ц; )

на бездіяльність державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (03148, м. Київ, ВУЛ. ГНАТА ЮРИ, будинок 9; ) Компанець Р.В. у виконавчому провадженні №56090802 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2017 року по справі №910/1453/17

у справі №910/1453/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНТЕКС УКРАЇНА" (04050, м. Київ, ВУЛИЦЯ М. ПИМОНЕНКА, будинок 13, корпус 7, ЛІТЕРА Ц; )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УВК-УКРАЇНА" (03115, м. Київ, ПРОСПЕКТ ПЕРЕМОГИ, будинок 136, кімната 34; )

про повернення переданого на зберігання товару

Представники сторін:

від скаржника (стягувач, позивач по справі): Грищенко О.М. - довіреність від 28.12.2018 року.

від боржника (відповідач по справі): Собко-Нестерук Ю.Г. - довіреність №08/01-19 від 08.01.2019 року

від ВДВС: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

21.04.2017 року Господарським судом міста Києва на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2017 року (повний текст рішення складено 10.04.2017 року), яке набрало законної сили 21.04.2017 року, видано наказ про зобов'язання Товариство з обмеженою відповідальністю "УВК УКРАЇНА" (03115, м. Київ, ПРОСПЕКТ ПЕРЕМОГИ, будинок 136, кімната 34; ) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ОНТЕКС УКРАЇНА" (04050, м. Київ, ВУЛИЦЯ М. ПИМОНЕНКА, будинок 13, корпус 7, ЛІТЕРА Ц; ), що було передане на зберігання згідно умов Договору №39-15 про надання комплексних логістичних послуг від 27 квітня 2015 року, загальною вартістю 3 361 618,29 гривень, а саме:

Артикул:Номенклатура:Кількість упаковок:Кількість ящиківВартість у гривняхТермін зберігання:
14222100UEuron Form Extra Medium 10шт/уп1 230,00205,0084 157,1101.01.200UEuron Form Extra Medium 20шт/уп885,00147,50115 522,0101.04.200UEuron Form Super Medium 20шт/уп684,00114,0091 009,4501.04.200UEuron Form Super Large 20шт/уп41,008,206 373,7201.03.21UEuron Form Super Plus Medium 20шт/уп1 849,00616,33273 170,4801.01.200UEuron Soft Extra 60 x 90 10 шт/уп1,000,1720,4501.01.200UEuron Soft Super 60 x 90 28 шт/уп1,000,2567,4801.01.2017
230821Helen Harper Maxi AC 50 шт/уп111,0037,0012 127,2804.04.2018
230852Helen Harper Midi S&D 14 шт/уп9,000,60295,0727.10.2Helen Harper JUNIOR Baby 10шт/уп40,002,67652,3601.01.2Helen Harper MIDI Baby 52 шт/уп96,0032,007 762,8501.01.2Helen Harper MAXI Baby 44 шт/уп14,004,672 534,2801.09.2Helen Harper JUNIOR Baby 40 шт/уп10 234,003 411,33642 653,4501.10.2Helen Harper JUNIOR Baby 40 шт/уп4 649,001 549,67312 235,5801.10.2Helen Harper Mini Baby 16шт/уп19,001,90524,8811.04.2Baby diapers Bibby Maxi 68 шт/пак4,001,33523,8416.05.2Baby diapers Bibby Junior 58 шт/пак3,001,00374,5516.06.2Helen Harper MINI Baby 78 шт/уп1 012,00337,33125 499,1118.05.2AHelen Harper MINI Baby 78 шт/уп17,005,6792 013,0318.05.2CHelen Harper MINI Baby 2 шт/уп100,00 317,9818.05.2C4Helen Harper MINI Baby 4 шт/уп4,00 25,9418.05.2Helen Harper MIDI Baby 70 шт/уп470,00156,6761 601,2801.12.2CHelen Harper MIDI Baby 2 шт/уп200,00 804,2101.12.2C3Helen Harper MIDI Baby 3 шт/уп8,00 32,2101.12.2Helen Harper MAXI Baby 62 шт/уп9,003,002 634,4111.10.2CHelen Harper MAXI Baby 2 шт/уп63,00 270,8111.10.2Helen Harper JUNIOR Baby 54 шт/уп102,0034,0015 305,3611.10.2Helen Harper MIDI Baby 14 шт/уп1 957,00130,4755 083,8817.10.2Helen Harper MAXI Baby 12 шт/уп145,009,674 143,3901.11.2Helen Harper JUNIOR Baby 10шт/уп131,008,732 339,0201.11.2Helen Harper MIDI Baby 52 шт/уп165,0055,0016 297,6410.07.2Helen Harper Midi S&D 14 шт/уп6,000,40161,2925.07.2Helen Harper Midi S&D 56 шт/уп9,003,00919,5110.05.2Helen Harper Maxi14,000,93359,8825.07.2019
S&D12 шт/уп
2310902Helen Harper Maxi S&D50 шт/уп7,002,33697,9710.07.2Helen Harper Junior S&D 44 шт/уп117,0039,0011 094,8901.07.2Joy Diapers for You MIDI 56 шт/уп1,000,33108,3915.07.2Joy Diapers for You MAXI 50 шт/уп1,000,33109,9915.07.2Joy Diapers for You JUNIOR 44 шт/уп3,001,001 031,0315.07.2Helen Harper Midi S&D 56 шт/уп19,006,331 923,8010.10.2Helen Harper Maxi S&D50 шт/уп150,0050,0015 422,3510.10.2Helen Harper Junior S&D 44 шт/уп14,004,671 350,4410.10.2Helen Harper S&D Maxi 72шт/уп1,000,33148,5020.05.2019
231538СHelen Harper Midi 2 шт/уп193,00 618,7801.02.2017
231539Helen Harper Maxi 26 шт/уп3 120,00520,0098 014,9018.12.2016
231540Helen Harper Junior 22 шт/уп2 460,00410,0068 441,5616.12.2016
231541Helen Harper Midi 56 шт/уп62,0020,674 038,4916.12.2016
231556СHelen Harper Midi 2 шт/уп196,00 705,2801.02.2017
231557СHelen Harper Maxi 2 шт/уп176,00 723,7901.02.2017
231776ARO Midi 72 шт/уп4 645,001 548,33539 099,5106.06.2018
231777ARO Maxi 64 шт/уп1,000,33117,6215.06.2018
231778ARO Junior 56 шт/уп241,0080,3328 121,4819.05.2018
26318Helen Harper baby wet wipes 72 шт/уп68,004,251 234,5401.02.2017
27457Helen Harper Junior 19 шт/уп21,005,251 257,7301.01.2018
300714Helen Harper щоденні, класичні, дезодоровані 20 шт/уп46,001,92176,4828.04.2018
300715Helen Harper щоденні, класичні, дезодоровані 50 шт/уп8,040,45693,2930.04.2018
300716Helen Harper щоденні, анатомічні, дезодоровані 20 шт/уп4 972,80165,7621 242,0401.08.2017
300717Helen Harper щоденні, анатомічні, дезодоровані 50 шт/уп73,006,08936,5627.02.2018
300718Helen Harper щоденні, Софт енд Драй 20 шт/уп58,003,63448,2511.01.2018
300719Helen Harper anatomic aloe 20 шт/уп26,051,63207,2317.03.2018
300720Helen Harper щоденні, з екстрактом алое 50 шт/уп95,007,921 449,0724.02.2018
300721Helen Harper щоденні, стрінг 30 шт/уп10 557,00527,8596 585,3625.07.2016
300722Helen Harper щоденні, класичні 50 шт/уп-75,00-4,17-453,7020.03.2018
300723Helen Harper щоденні, анатомічні,Singles 20 шт/уп271,009,032 645,8019.01.2018
300804Helen Harper щоденні, ультратонкі 20 шт/уп15 828,00791,4097 652,5401.01.2017
300805Helen Harper щоденні, ультратонкі, дезодоровані 20 шт/уп6 485,35324,2743 144,9617.05.2016
301031Helen Harper щоденні Multiform 20 шт/уп233,0011,651 617,9620.05.2019
330567Helen Harper ultra top dry normal plus 10 шт/уп3 161,00131,7126 809,1431.01.2018
330568Helen Harper ultra top dry super plus 8 шт/уп1 824,0076,0016 316,0012.01.2018
330571Helen Harper ultra soft normal 10 шт/уп1 625,0067,719 722,9527.02.2018
330572Helen Harper ultra soft super 8 шт/уп320,0013,332 951,0625.04.2Digital tampons Helen Harper mini 16шт/уп2 968,00106,0012 313,1501.05.2017
37169Helen Harper ultra soft night plus 7 шт/уп1 789,0074,5412 861,7627.02.2018
390261Helen Harper Bra Pads 30 шт/уп3,000,2550,9815.01.2019
390391Helen Harper tissues 20,8 х 21,2 10 х 10шт/уп115,004,791 256,1420.09.2018
395100Helen Harper cotton pads 80 шт/уп95,002,71856,3422.04.2018
395240Helen Harper cotton pads 120 шт/уп71,002,031 503,0624.05.2018
396000Helen Harper cotton buds 200 шт/уп2,000,041 091,4501.09.2017
396100Helen Harper cotton buds 100 шт/уп111,004,631 246,2801.05.2Plastic applicator tampons Helen Harper normal 16 шт/уп588,0049,004 535,1501.01.2280UDiapers for adults iD SLIP Normal M 28124,0031,0014 858,5301.08.2280UDiapers for adults iD SLIP Plus M 282,000,50241,6610.09.2021
561026С4Diapers for adults iD SLIP Plus M4 шт/уп4,00 70,2810.09.2021
561027СDiapers for adults iD SLIP Extra Plus M 28263,00 2 726,1510.09.2280UDiapers for adults iD SLIP Normal L 281,000,33140,4413.04.2280UPDiapers for adults iD SLIP Plus L 20+8500,00166,6773 130,9810.09.2280UDiapers for adults iD SLIP Extra Plus L 286,003,001 000,6110.07.2021
561037СDiapers for adults iD SLIP Extra Plus L 28214,00 2 525,8610.07.2140UADiapers for adults iD SLIP Plus XL 141,000,25108,9519.07.2300UUnderpads iD PROTECT Plus 60x90 303,000,75261,0110.07.2300UUnderpads iD PROTECT Super 60x90 302,000,50235,2019.04.253Euron Form Extra Medium 10шт/уп2 314,00385,6760 073,4001.04.253Euron Form Extra Large 8 шт/уп2 850,00475,0073 444,2001.04.21Helen Harper Baby Bed Mats 60 x 60 10шт/уп1 232,00205,3332 965,4027.05.220ARO 60 x 60 20шт/уп193,0032,179 891,3426.04.220ARO 60 x 90 20шт/уп2,000,33124,1326.04.2019
Загалом:94 739,2413 253,643 361 618,29

Через канцелярію Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНТЕКС УКРАЇНА" надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (03148, м. Київ, ВУЛ. ГНАТА ЮРИ, будинок 9; ) Компанець Р.В. у виконавчому провадженні №56090802 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2017 року по справі №910/1453/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2018 року призначено розгляд скарги на 23.01.2019 року; постановлено Святошинському районному відділу державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у місті Києві (03148, м. Київ, ВУЛ. ГНАТА ЮРИ, будинок 9; ) завчасно до початку судового засідання надати суду:

- письмові пояснення щодо скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНТЕКС УКРАЇНА" (04050, м. Київ, ВУЛИЦЯ М. ПИМОНЕНКА, будинок 13, корпус 7, ЛІТЕРА Ц; );

- копії матеріалів виконавчого провадження №56090802 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва №910/1453/17 від 21.04.2017 року.

В судове засідання 23.01.2019 року представник ВДВС не з'явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, однак, у відповідності до положень ч. 2 ст. 342 ГПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

В судовому засіданні 23.01.2019 року представник скаржника підтримав скаргу в повній мірі та просив суд її задовольнити, представник боржника заперечував проти задоволення скарги.

Розглянувши подані матеріали скарги в їх сукупності, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду скарги і вирішення скарги, та заслухавши пояснення представників скаржника та боржника, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови Святошинського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 10 квітня 2018 року відкрито виконавче провадження №56090802 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2017 року по справі №910/1453/17 в частині зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «УВК УКРАЇНА» (03115, місто Київ, проспект Перемоги, 136, кімната 13; ) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ОНТЕКС УКРАЇНА» (04050, м. Київ, вулиця М.Пимоненка, 13 корпус 7, літера Ц; Код ) товар, котрий було передано на зберігання згідно умов договору №39-15 про надання комплексних логістичних послуг від 27 квітня 2015 року, на загальну суму 829 776,68 гривень, відповідно до вказаних кількості, асортименту та вартості.

Станом на момент розгляду даної скарги наказ Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2017 року по справі №910/1453/17 не виконаний.

Відповідно до офіційних відомостей, котрі містяться на офіційному веб-сайті Автоматизованої системи виконавчих проваджень, належних, допустимих та об'єктивних виконавчих дій у виконавчому провадженні №56090802 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2017 року по справі №910/1453/17, не вчинялось.

Скарга мотивована тим, що державним виконавцем з моменту відкриття виконавчого провадження, в порушення приписів Конституції України та Закону України Про виконавче провадження», не вжито заходів для виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21.04.2017 року №910/1453/17 в частині зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «УВК УКРАЇНА» (03115, місто Київ, проспект Перемоги, 136, кімната 13; ) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ОНТЕКС УКРАЇНА» (04050, м. Київ, вулиця М.Пимоненка, 13 корпус 7, літера Ц; Код ) товар, котрий було передано на зберігання згідно умов договору №39-15 про надання комплексних логістичних послуг від 27 квітня 2015 року, на загальну суму 829 776,68 гривень, відповідно до вказаних кількості, асортименту та вартості.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволенні скарги з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону

Завданням органів державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (статті 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Виконавчі дії - це заходи примусового виконання, перелік яких міститься в ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», а саме:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин 1-2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Окрім наведеного, відповідно до частин 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (частина 5 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Тобто, згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен періодично проводити перевірки з метою належного виконання рішення суду. Такі перевірки мають вчинятися державним виконавцем систематично, доказів дотримання та виконання даного пункту (вимоги законодавства) не було дотримано - станом на дату подання даної скарги у матеріалах виконавчого провадження не існує.

Вказана правова позиція узгоджується також з позицією Верховного Суду у Постанові від 23 серпня 2018 року у справі №911/167/17.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

Скаржник зазначає, що законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, то він повинен дотримуватись цих вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, такими засадами є - верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об'єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження. Разом з тим, порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

При цьому здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону №1404-VIII виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Періодичність проведення таких перевірок чітко визначена Законом України «Про виконавче провадження», тобто такі перевірки не мають вчинятися державним виконавцем одноразово.

В свою чергу, відсутність обґрунтованого висновку стосовно належного та повного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника, та як результат - про передчасність наявності підстав для посилання на неможливість виконання судового рішення за рахунок відсутності майна у Боржника - адже, відсутність майна у Боржника належним чином не підтверджена, а наявність майна у Боржника належним чином не перевірена.

Посилання (думка, позиція) на предмет того, що відповідно до абз. 3 ч. 5 ст. 13 Закону №1404- VIII порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом, є передчасними, оскільки зазначена норма не звільняє державного виконавця від встановленого ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII обов'язку вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, і стосується строків прийняття окремих рішень та вчинення окремих дій виконавчих дій, а не загальних строків здійснення виконавчого провадження та періодичності перевірки майнового стану боржника (Аналогічної правової позиції притримується Верховний Суд у Постанові від 18 липня 2018 року у справі №915/1294/13).

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції»).

При цьому висновок щодо «безрезультатності» та/або «неможливості» розшуку майна чи встановлення/з'ясування певних обставин буде обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізувавши надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату

Вищевказана правова позиція також узгоджується з позицією Верховного Суду у Постанові від 07.08.2018 року у справі №910/25970/14.

Відповідно до змісту ст.326 Господарсько-процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ч. 4 ст. 75 Господарсько-процесуального кодексу України, Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» та з метою приведення нормативно-правових актів у відповідність до вимог чинного законодавства, наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішення.

Відповідно до пункту 6 Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом пунктів 9-11 Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5, вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов'язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання державному виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення. Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв'язку або вручається виконавцем особі, яка зобов'язана вчинити дії. Доручення виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом щодо проведення окремих виконавчих дій органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами. Запит виконавця є письмовим документом, який є обов'язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень. Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою.

Керуючись статтею 19 Закону України "Про виконавче провадження", ТОВ «ОНТЕКС УКРАЇНА» із врахуванням обставин справи та із метою повного, об'єктивного та належного виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2017 року по справі №910/1453/17 були надані відповідні пояснення із врахування наявних доводів ТОВ «УВК УКРАЇНА».

Натомість, як подане пояснення (копія міститься в матеріалах справи), так і норми чинного законодавства, що регулюють постале проблемне питання, Святошинським РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві залишено без задоволення та нехтуванням вимог (пропозицій) щодо вжиття належних та допустимих виконавчих дій.

Пунктом 1,4 статі 8 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов'язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Відповідно до пункту 10 Розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, котре затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року за №2432/5, система забезпечує інформаційну взаємодію з іншими реєстрами та базами даних державних органів, що містять дані про майно, доходи боржника. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до пунктів 2-4 Розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, котре затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року за №2432/5, виконавцем до Системи обов'язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та Прийняття процесуальних рішень. До Системи в обов'язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на цих та їх скановані копії. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії. У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офіса приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до Системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення. Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється. У разі тимчасової відсутності доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи з подальшим обов'язковим внесенням таких документів до системи в день усунення причин, що перешкоджали доступу до неї.

За приписами частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Термін «негайно» у розумінні рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1988 р. у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» с виправданим, якщо строк триває до 4-х днів.

Бездіяльність - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, тобто не вчинення дій, які особа повинна була і могла вчинити, в даному випадку на виконання Закону України «Про виконавче провадження ».

Частиною 2 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Вимогами ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Зі змісту наведених норм вбачається, що винесення постанови про накладення штрафу у разі невиконання рішення є обов'язком державного виконавця.

Із наведених вище Фактів та враховуючи наявність серед офіційних відомостей, котрі містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження, лише Постанови про відкриття виконавчого провадження, відсутність інших належних постанов, актів тощо, котрі б свідчили б як про початок примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2017 року по справі №910/1453/17 зокрема, так і безпосередньо про відповідне його примусове виконання

Суд звертає увагу, що в силу приписів норм Закону України «Про виконавче провадження"» та Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5, перепон (окрім власного небажання та відвертої бездіяльності), вжити заходи примусового виконання, про котрі клопоче Стягувач, та є обов'язковими до виконання в силу приписів чинного законодавства України, у органу ДВС не існує та не існувало й раніше.

Жодних належних, своєчасних та об'єктивних виконавчих дій у виконавчому провадженні №56090802 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2017 року по справі №910/1453/17 не було здійснено, зокрема, проте не обмежуючись, в частині зобов'язання Боржника повернути товар.

Суд зазначає, що у випадку неможливості здійснити виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2017 року по справі №910/1453/17, Святошинський РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві вживши напередодні всі необхідні дії, не був позбавлений жодної можливості на завершення виконавчого провадження №56090802 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2017 року по справі №910/1453/17 и підстав тау порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження "

У виконавчому провадженні №56090802 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2017 року по справі №910/1453/17, відповідних заходів не було вжито й по сьогодні, що призвело та призводить до незадоволення законних вимог стягувача.

Зазначене свідчить про порушення керівником та відповідальною особою (державним виконавцем) Святошинського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві принципів неупередженості, своєчасності та повноти проведення виконавчих дій, встановлених нормами Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання рішення суддів.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на усій території України. При цьому держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах «Півень проти України» від 29.06.2004 заява № 56849/00, «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» від 29.06.2004 (заява № 18966/02) Високий суд нагадує практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 (див. серед інших джерел, «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, § 40, ЄСПЛ 2002-ІІІ; «Ясіуньєне проти Латвії», заява № 41510/98, § 45, 6 березня 2003 року) - п. 53.

ЄСПЛ також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

У справі «Фуклев проти України», заява № 71186/01 (рішення від 07.06.2005) ЄСПЛ вказав, що Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

У пункті 43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 р. по справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) суд зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 Конвенції як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 р. по справі «Продай проти Молдови» суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов'язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Відповідно до статті 326 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Із моменту звернення у належний спосіб до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, стягувач має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання постановленого судового рішення, що набрало законної сили.

Варто наголосити на тому, що положення статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає строк для добровільного виконання рішення суду Боржником, а навпаки, зобов'язує, приступити до його примусового виконання як момент відкриття виконавчого провадження, так і одразу після такого відкриття.

В даному випадку, Святошинський РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві самостійно без правового обґрунтування, керуючись власного думкою, котра не співпадає із чинним законодавством України зроблено підміну понять при оцінці понять, обставин та Фактів справи, та врахування їх у виконавчому провадженні №56090802 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2017 року по справі №910/1453/17.

Конституційний Суд України в мотивувальній частині рішення від 26.06.2013р. №5-рп/2013 зазначив, що виконання рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

При цьому Конституційний Суд України зазначає, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Верховний Суд у Постанові від 16 квітня 2018 року у справі №12/57, зокрема зазначив, що відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 05.07.2012 у справі «Глоба проти України», Суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", Reports 1997-ІІ, п. 40; рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-ІІІ, та рішення від 6 березня 2003 року у справі "Ясюнієне проти Литви", заява № 41510/98, п. 27). Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі "Фуклев проти України", заява N 71186/01, п. 84). Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, помилковим є твердження, що посадові особи органу примусового виконання мають право щодо вжиття або не вжиття заходів примусового виконання. Державні виконавці мають виключно обов'язок на здійснення та вжиття заходів примусового виконання наказу суду. котрий кореспондується із правом вибору здійснення необхідного заходу такого примусового виконання. Адже, в противному випадку, вибір одного заходу примусового виконання і повна відмові від іншого примусового виконання, не відповідала б та порушувала вказані вище як рішення Європейського Суду, так і рішень Конституційного та Верховного судів.

Відповідно до ст. 341 Господарського процесуального кодексу України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Судом взято до уваги те, що Святошинський РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві жодної відповіді та повідомлення про вжитті заходи виконавчого провадження на наші звернення та вимоги чинного законодавства, не дотримав. Станом й по сьогодні, жодної інформації щодо стану примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2017 року по справі №910/1453/17. на нашу адресу не надходило. Дане свідчить про неможливість здійснення конкретного строку та дати настання факту порушеного права Скаржника.

Окрім цього, у відповідності до пункту 9.7. Постанови Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зі змінами внесеними Постановою від 29 травня 2013 року №9, якщо обов'язок органу державної виконавчої служби вчинити певну дію прямо передбачено законом, але строк її вчинення не зазначений, то бездіяльність даного органу може бути оскаржена в будь-який час, коли скаржник дійде висновку про порушення у зв'язку із цією бездіяльністю його прав та охоронюваних законом інтересів, оскільки правопорушення є таким, що триває в часі.

З огляду на вищевикладене судом встановлено, що державним виконавцем не здійснено заходів, направлених на примусове виконання рішення в повному обсязі, як то передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У частині вимог скарги про зобов'язання державного виконавця або іншу посадову особу усунути допущене порушення шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №56090802 із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження» слід відмовити, оскільки визнання неправомірної бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні №56090802 є підставою для проведення виконавчих дій в подальшому відповідно вимог чинного законодавства.

Отже, за результатами розгляду скарги суд дійшов до висновку про обґрунтованість скарга, доводи скаржника визнаються судом правомірними, а тому скарга підлягає частковому задоволенню.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.ст. 73-80, 86, 233-235, 256, 339, 343 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНТЕКС УКРАЇНА" задовольнити частково.

2. Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Святошинського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Компанець Руслана Вікторовича у виконавчому провадженні №56090802 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2017 року по справі №910/1453/17, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №56090802 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21 квітня 2017 року по справі №910/1453/17.

3. В решті задоволення скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили 23.01.2019 року та відповідно до ст. 256 та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту ухвали: 11.03.2019 року