ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року Справа № 915/24/19

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 дов.№01/54-42 від 02.01.2019,

за участю представника відповідача ОСОБА_2 дов.№09 від 04.01.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Акціонерного товариства Миколаївобленерго, 54017, м.Миколаїв, вул.Громадянська, 40

до відповідача: Житлово комунального підприємства Миколаївської міської ради Бриз, 54029, м.Миколаїв, вул.Правди, 6-А

про: стягнення заборгованості у розмірі 35 897,44 грн. з якої: 16 487,74 грн. пеня, 18 025,04 грн. інфляційні, 1 384,66 грн. 3% річних.

10.01.2019 Акціонерне товариство Миколаївобленерго звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №01/22-52 від 04.01.2019 в якій просить суд стягнути з Житлово комунального підприємства Миколаївської міської ради Бриз заборгованості у розмірі 35 897,44 грн. з якої: 16 487,74 грн. пеня, 18 025,04 грн. інфляційні, 1 384,66 грн. 3% річних.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем ОСОБА_3 №44/6184 від 08.05.2012 та ОСОБА_3 №44/6184 від 05.03.2018 в частині своєчасної оплати за поставлену електричну енергію, у звязку з чим позивачем нараховані штрафні санкції.

Також, Акціонерне товариство Миколаївобленерго просить суд розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 14.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначене на 04 лютого 2019 року.

Судове засідання призначене на 04 лютого 2019 було відкладено на 14 березня 2019 року.

Відповідач у наданому до суду відзиві позовні вимоги визнає частково, просить суд зменшити розмір пені до 50%, відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат, решту позовних вимог задовольнити. В обґрунтування зазначає, що Житлово комунальне підприємство Миколаївської міської ради Бриз є підприємством, основним видом діяльності якого є надання послуг в сфері утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Основним прибутком підприємства є кошти отримані від мешканців житлових будинків, які перебувають на балансі відповідача, за надання вказаних послуг, оскільки підприємство не здійснює будь-яку іншу господарську діяльність. Однією із складових надходження коштів на підприємство є кошти отримані в якості відшкодування державним бюджетом отриманих населенням пільг та субсидій. Зазначає, що не всі мешканці житлових будинків, які перебувають на балансі підприємства є сумлінними платниками. Факт існування великої дебіторської заборгованості підтверджує Звітом про фінансовий стан підприємства за 1-ше півріччя 2018 року. За результатами роботи підприємства за 1-ше півріччя 2018 року підприємство має дебіторську заборгованість в розмірі 8 270 000,00 грн. Зазначає, що в період з січня 2018 року та станом на 01.01.2019, який включає період, що охоплює прострочення виконання зобовязання відповідачем, зі сторони Держави систематично порушувалися терміни повернення коштів підприємству в якості відшкодування отриманих населенням пільг та субсидій, в підтвердження чого посилається на виписку з бухгалтерської програми 1С. Відповідно до виписки, в період з січня 2018 року по квітень 2018 року спостерігалась найбільша заборгованість, яка станом на 25.04.2018 досягла розміру 2 299 018,76 грн. Станом на 31.07.2018 заборгованість склала 497 701,65 грн., а станом на 01.01.2019 заборгованість Держави складала 641 484,88 грн. Існування вказаних чинників спричинило негативні наслідки для підприємства в частині своєчасного розрахунку з контрагентами за виставленими рахунками, в тому числі і з АТ «Миколаївобленерго». Зазначає, що відповідач маючи негативні фінансові показники здійснювало розрахунки з позивачем одразу, як це дозволяв зробити майновий стан підприємства. Найбільший термін впродовж, якого підприємством не було здійснено оплату за спірний період по виставленим позивачем рахункам становить до одного місяця, а більшість рахунків сплачувались окремими частинами протягом місяця від дня виставлення рахунку. У звязку з викладеним відповідач просить суд зменшити суму нарахованої пені виходячи з положень ч.3 ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України. Вказує, що нарахування інфляційних витрат позивачем здійснено не за період виникнення заборгованості, який є предметом розгляду даного позову та за який здійснюється стягнення нарахованого розміру пені, 3% річних, що було здійснено за період прострочення виконання грошового зобовязання, а саме за період з 06.08.2018 по 26.10.2018.

Позивач у наданій до суду відповіді на відзив вказує, що АТ «Миколаївобленерго» несе відповідальність за порушення термінів оплати за куповану електричну енергію перед ДП «Енергоринок». Станом на 01.10.2018 товариство має заборгованість перед ДП «Енергоринок» в сумі 313 205,21 тис.грн. У звязку з цим позивач вважає, що підстав для зменшення розміру пені, нарахованої відповідачу за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, немає. Вказує, що всупереч посиланням відповідача щодо вжиття всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобовязання щодо оплати рахунків, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження цього, як то вимагають положення ст.ст.73, 74, 79 ГПК України. Зазначає, що посилання відповідача на невірний період нарахування інфляційних витрат є необґрунтованим, оскільки інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення у їх сплаті. Дані нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

08 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Миколаївобленерго, яке змінило назву на акціонерне товариство «Миколаївобленерго» (далі - постачальник, позивач) та Житлово-комунальним підприємством Миколаївської міської ради Бриз (далі - споживач, відповідач) укладений договір про постачання електричної енергії № 44/6184 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 3137,77 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами ОСОБА_3. Точка продажу енергії по кожному обєкту споживача визначається додатком №8 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін». Приєднана потужність у точках підключення становить 3 137,77 кВт. (п.1 ОСОБА_3).

Пунктом 2.1 ОСОБА_3 визначено, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ), затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до п. п. 2.2.1, 2.2.2 ОСОБА_3 постачальник зобовязався виконувати умови цього договору, постачати споживачу електроенергію в обсягах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 2.3.3 ОСОБА_3, відповідач зобовязаний оплачувати позивачу вартість електричної енергії, а також здійснювати інші платежі згідно з умовами цього ОСОБА_3 та додатків № 10 Порядок розрахунків (додаток № 10 до ОСОБА_3) та № 4 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії (додаток № 4 до ОСОБА_3).

Згідно п.9.1 ОСОБА_3, додатки до цього ОСОБА_3: №1, 1а, 2, 3, 4, 8, 10, 11, 13 а також повідомлення про встановлення договірних величин споживання електричної потужності, акт технічної перевірки/контрольного огляду, акти про пломбування, акт параметризації електролічильників (при наявності), погоджений графік погашення заборгованості (при наявності), погоджений графік погашення заборгованості (при наявності), акт екологічної, аварійної та технологічної броні (при наявності) є невід'ємними частинами цього ОСОБА_3.

Згідно до п.9.4 ОСОБА_3, цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2012 року, а в частині розрахунків до повного їх завершення. Договір вважається продовженим щорічно, якщо за місяць до закінчення терміну дії ОСОБА_3 жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Усі зміни та доповнення до цього ОСОБА_3 оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін».

Відповідно до п.1 додатку №10 в редакції додаткової угоди від 26.05.2017 до ОСОБА_3 розрахунковим вважається період з 28 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. Назва розрахункового періоду співпадає з назвою місяця, у якому цей період закінчується. Покази розрахункових засобів обліку відповідно до переліку обєктів споживача і точок комерційного обліку фіксуються споживачем на звітну дату кожного місяця та оформлюються Актом про використану електричну енергію по наведеному у Додатку № 4 зразку у 2-х примірниках по одному для кожної сторони. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника.

У відповідності до п.2 додатку № 10 в редакції додаткової угоди від 26.05.2017 до ОСОБА_3, обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії з урахуванням розрахункової величини втрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж визначається відповідно до «Акту про використану електричну енергію». Акт про використану електричну енергію субспоживачем узгоджується з основним споживачем. Якщо постачальник електричної енергії не отримав у зазначений термін даних про обсяги спожитої електричної енергії, визначення обсягу спожитої електричної енергії здійснюється відповідно до Правил користування електричною енергією.

Згідно п.3 додатку № 10 в редакції додаткової угоди від 26.05.2017 до ОСОБА_3, рахунок на оплату за фактично спожиту за розрахунковий період електричну енергію та за перетікання реактивної електроенергії (за наявності додатку №5) має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів з дня отримання.

05 березня 2018 року між Публічним акціонерним товариством Миколаївобленерго, яке змінило назву на акціонерне товариство «Миколаївобленерго» (далі - постачальник, позивач) та Житлово-комунальним підприємством Миколаївської міської ради Бриз (далі - споживач, відповідач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 44/6184 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу (за класифікатором ДК 021:2015 код 09310000-5 «Електрична енергія») для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 2778,779 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього ОСОБА_3. Точкам продажу електричної енергії по кожному обєкту споживача визначається додатком №8 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін». Приєднана потужність у точках підключення становить 2778,779 кВт. (п.1 ОСОБА_3).

Пунктом 2.1 ОСОБА_3 визначено, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ).

Відповідно до п.п.2.2.1, 2.2.2 ОСОБА_3 постачальник зобовязався виконувати умови цього договору, постачати споживачу електроенергію в обсягах, визначених цим договором.

Відповідно до п.2.3.3 ОСОБА_3, відповідач зобовязаний оплачувати позивачу вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 10 Порядок розрахунків (додаток № 10 до ОСОБА_3) та № 4 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії (додаток № 4 до ОСОБА_3).

Згідно до п.9.4 ОСОБА_3, сторони погодили, що відповідно до ч.3ст.631 Цивільного кодексу України умови цього договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.01.208, укладається на строк до 31.12.2018, а в частині розрахунків Договір діє до повного їх завершення.

Відповідно до п.1 додатку №10 до ОСОБА_3 №44/6184 від 05.03.2018 розрахунковим вважається період з 01 числа місяця по 31 число цього місяця (або іншого останнього дня місяця) включно. Покази розрахункових засобів обліку відповідно до переліку обєктів споживача і точок комерційного обліку фіксуються споживачем на останній календарний день місяця та оформлюються «Актом про використану електричну енергію» по наведеному у Додатку №4 зразку у 2-х примірниках по одному для кожної сторони.

Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника.

У відповідності до п.2 додатку №10 до ОСОБА_3 №44/6184 від 05.03.2018, споживач протягом розрахункового періоду здійснює плановий платіж на поточний рахунок із спеціальним режимом використання до 06 числа поточного місяця у розмірі вартості 100% заявленого обсягу споживання активної електричної енергії поточного розрахункового періоду по обєкту (ам) (майстерні, кімната школяра, контора, адміністративне приміщення, офіс, орендарі), розрахунки по яким здійснюється за роздрібними тарифами на електричну енергію відповідного класу напруги. По обємам, на яких електрична енергія використовується на потреби населення, оплата здійснюється за фактичними показами засобів обліку.

Обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії з урахуванням розрахункової величини втрат електричної енергії на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж визначається відповідно до «Акту про використану електричну енергію».

Акт про використану електричну енергію субспоживачем узгоджується з основним споживачем.

Якщо постачальник електричної енергії не отримав у зазначений термін даних про обсяги спожитої електричної енергії, визначення обсягу спожитої електричної енергії здійснюється відповідно до Правил користування електричною енергією. У випадку співпадання дати оплати з вихідним чи святковим днями, споживач здійснює оплату у найближчий робочий день, що передує вихідному чи святковому дню.

В день надання «Акту про використану електричну енергію» постачальник надає споживачу рахунок на здійснення планового платежу за активну електроенергію поточного розрахункового періоду по обєму(ам), розрахунки по яким здійснюються за роздрібними тарифами на електричну енергію відповідного класу напруги, та рахунки за фактично спожиту активну електроенергію і фактичне перетікання реактивної електроенергії (за наявності додатку №5) за розрахунковий період.

Якщо фактичне споживання електричної енергії (перетікання реактивної електроенергії) виявиться більшим ніж очікуване, різниця між сумою планових платежів та вартістю фактично спожитої електроенергії (перетікання реактивної електроенергії) має бути сплачена протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунків за фактично використану у розрахунковому періоді електричну енергію (перетікання реактивної електроенергії).

Згідно п.3 додатку № 10 до ОСОБА_3 №44/6184 від 05.03.2018, рахунок на оплату за фактично спожиту за розрахунковий період електричну енергію та за перетікання реактивної електроенергії (за наявності додатку №5) має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

Відповідач порушив договірні зобовязання в частині своєчасної оплати рахунків за спожиту активну електричну енергію, що і зумовило звернення позивача до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 4.2.1 ОСОБА_3 від 08.05.2012 встановлено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 2.3.4 цього ОСОБА_3 з порушенням термінів визначених додатком №10 Порядок розрахунків, відповідач сплачує позивачеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожний день прострочення платежу враховуючи день фактичної оплати, 3% річних та індекс інфляції. Сума зазначених нарахувань вказується у окремих розрахункових документах.

Згідно п. 4.2.1 ОСОБА_3 від 05.03.2018 встановлено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 2.3.4 цього ОСОБА_3 з порушенням термінів визначених додатком №10 Порядок розрахунків, відповідач сплачує позивачеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожний день прострочення платежу враховуючи день фактичної оплати, 3% річних та індекс інфляції. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Відповідальність за несвоєчасну оплату вартості поставленої електричної енергії передбачена також п.6 додатку № 10 Порядок розрахунків до ОСОБА_3 від 05.03.2018 згідно якого, - у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним Додатком платежів, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування за весь час прострочення: - пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюються нарахування; - 3% річних з простроченої суми. При цьому сума боргу повинна бути сплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Пеня, 3% річних та інфляційні нарахування сплачуються на поточний рахунок постачальника електричної енергії, який вказується в рахунках, протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

У звязку з порушенням термінів внесення платежів позивач згідно наданого розрахунку зробленого на підставі п. 4.2.1 ОСОБА_3 нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню нараховану по рахункам: №44/6184/8/1/П1 від 07.08.2018, №44/6184/7/1 від 06.08.2018, №44/6184/9/1/П1 від 05.09.2019, №44/6184/8/1 від 05.09.2018, №44/6184/10/1/П1 від 05.10.2018, №44/6184/9/1 від 05.10.2018 на загальну суму 16 487,74 грн. за період з 06.08.2018 по 26.10.2018, яка нарахована правомірно.

Відповідач у наданому до суду відзиві на позовну заяву просить суд зменшити розмір пені, оскільки ЖКП «Бриз» знаходиться у скрутному матеріальному становищі, яке склалося внаслідок несвоєчасного виконання зобовязань мешканцями будинків, які обслуговуються відповідачем. Вказує, що факт існування великої дебіторської заборгованості підтверджується Звітом про фінансовий стан підприємства за 1-ше півріччя 2018 року. За результатами роботи підприємства за 1-ше півріччя 2018 року підприємство має дебіторську заборгованість в розмірі 8 270 000,00 грн. Зазначає, що в період з січня 2018 року та станом на 01.01.2019, який включає період, що охоплює прострочення виконання зобовязання відповідачем, зі сторони Держави систематично порушувалися терміни повернення коштів підприємству в якості відшкодування отриманих населенням пільг та субсидій, в підтвердження чого посилається на Виписку з бухгалтерської програми 1С. Відповідно до Виписки, в період з січня 2018 року по квітень 2018 року спостерігалась найбільша заборгованість, яка станом на 25.04.2018 досягла розмірі 2 299 018,76 грн. Станом на 31.07.2018 заборгованість склала 497 701,65 грн., а станом на 01.01.2019 заборгованість Держави складала 641 484,88 грн.

Оцінивши викладені відповідачем обставини та дослідивши надані ним докази суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинен бути взятий до уваги ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобовязання не задало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, яким приймається рішення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання, суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобовязань, причини неналежного виконання або невиконання зобовязань, незначності прострочення у виконанні зобовязання, невідповідність розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до приписів ст.3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Керуючись вказаними нормами права, господарський суд, враховуючи що відповідачем виконані зобовязання за ОСОБА_3 щодо сплати заборгованості за поставлену електричну енергію по ОСОБА_3 в повному обсязі, основним доходом відповідача є оплата мешканцями за утримання будинків, споруд та прибудинкової території, беручи до уваги не значний період прострочення відповідачем оплати за отриману електричну енергію, та оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем збитків, внаслідок порушення відповідачем свого зобовязання з оплати вартості отриманої за ОСОБА_3 електричної енергії, враховуючи інтереси обох сторін, суд вважає за можливе зменшити розмір стягуваної пені до 50% (16 487,74 грн. х 50%) в розмірі 8 243,87 грн.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання за вимогою кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Інфляційні нарахування це збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобовязання з причини девальвації грошової одиниці України протягом місяця і визначається державою як середньомісячний індекс, який розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; сума, що внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

В період прострочки виконання боржником його грошового зобовязання може мати місце як збільшення суми основного боргу (інфляція), так і зменшення суми основного боргу (дефляція) і для застосування до боржника судом цього виду виключної відповідальності, встановленої законом в звязку з неналежним виконанням грошового зобовязання, необхідні умови існування у боржника простроченого грошового зобовязання протягом місяця. Причому саме визначена сума боргу повинна не змінюватись протягом місяця. Якщо відповідачем здійснювались часткові оплати боргу, то застосовується відповідальність у вигляді інфляційних тільки до тієї суми боргу, що не була сплачена та існувала певний час протягом місяця.

За своєю правовою природою 3% річних є мірою виключної відповідальності за прострочку виконання грошового зобовязання у вигляді плати боржника за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання ним грошового зобовязання перед кредитором. 3 % річних не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

У звязку з порушенням термінів внесення платежів позивач згідно наданого розрахунку нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних нарахованих по рахункам: №44/6184/8/1/П1 від 07.08.2018, №44/6184/7/1 від 06.08.2018, №44/6184/9/1/П1 від 05.09.2019, №44/6184/8/1 від 05.09.2018, №44/6184/10/1/П1 від 05.10.2018, №44/6184/9/1 від 05.10.2018 на загальну суму 1 384,66 грн. за період з 06.08.2018 по 26.10.2018, розмір яких є обґрунтований та підлягає задоволенню.

За порушення термінів внесення платежів позивач згідно наданого розрахунку нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні нараховані за січень лютий 2018 року по рахунку №44/6184/12/1 та за березень квітень 2018 року по рахунку 44/6184/2/1 у загальному розмірі 18 025,04 грн.

Судом за допомогою програми «Законодавство» перевірений розрахунок інфляційних та визначено що розмір інфляційних за січень лютий 2018 року по рахунку №44/6184/12/1 та за березень квітень 2018 року по рахунку 44/6184/2/1 становить 18 069,57 грн., але враховуючи принцип диспозитивності стягненню підлягають інфляційні у розмірі 18 025,04 грн. які заявлені позивачем в позовній заяві.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовує наведених вище висновків.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того що, згідно ст.129 ГПК України, у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Керуючись ст.ст. 2, 11 ,73, 74, 76-79, 86,91, 123, 129, 232, 238, 241, 247, 248, 252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Житлово комунального підприємства Миколаївської міської

ради Бриз (вул.Правди, 6-А, м.Миколаїв, 54029, ) на користь Акціонерного товариства Миколаївобленерго (54017, м.Миколаїв, вул.Громадянська,40, поточний рахунок №8001 у МРУ ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 326610, код 24789699) пені у розмірі 8 243,87 грн., 18 025,04 грн. інфляційних витрат, 1 384,66 грн. 3% річних та 1921,00 грн. судового збору

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вступна і резолютивна частина рішення проголошені в судовому засіданні 14.03.2019, повний текст рішення складено 19.03.2019.

Суддя Н.О. Семенчук