ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" березня 2019 р.                                                             Справа № 924/56/19

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Пасічник Б.О., розглянувши матеріали справи

за позовом приватного підприємства "O.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс", м. Шаргород Вінницької області

до державного підприємства "Дослідне господарство "Пасічна" Науково-виробничого центру "Соя" Національної академії аграрних наук України", с. Пасічна Старосинявського району Хмельницької області

про стягнення 516124,69 грн., з яких 472064,16 грн. основної заборгованості, 13274,08 грн. 3% річних, 30786,45 грн. інфляційних

представники сторін не з'явилися

встановив: приватне підприємство "O.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс", м. Шаргород Вінницької області звернулось до суду з позовом про стягнення з державного підприємства "Дослідне господарство "Пасічна" Науково-виробничого центру "Соя" Національної академії аграрних наук України", с. Пасічна Старосинявського району Хмельницької області 751124,69 грн., з яких 707064,16 грн. основної заборгованості, 13274,08 грн. 3% річних, 30786,45 грн. інфляційних.

Ухвалою суду від 21.01.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 13.02.2019 р.

Ухвалою суду від 01.02.2019 р. відмовлено у задоволенні заяви приватного підприємства "O.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс" (від 25.01.2019 р.) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будь-яке майно та грошові кошти, виявлені під час виконання ухвали про забезпечення позову, в межах суми заявлених позовних вимог в розмірі 751124,69 грн.

Ухвалою суду від 13.02.2018 р. підготовче засідання у справі відкладено на 25.02.2019 р.

У засіданні 25.02.2019 р. судом прийнято зменшення позовних вимог, відповідно до яких позивач просив стягнути 586124,69 грн., з яких 542064,16 грн. основної заборгованості, 13274,08 грн. 3% річних, 30786,45 грн. інфляційних. Ухвалою суду від 25.02.2019 р. підготовче засідання у справі відкладено на 05.03.2019 р.

У засіданні 05.03.2019 р. судом прийнято зменшення позовних вимог, відповідно до яких позивач просить стягнути з відповідача 516124,69 грн., з яких 472064,16 грн. основної заборгованості, 13274,08 грн. 3% річних, 30786,45 грн. інфляційних. Ухвалою суду від 05.03.2019 р. підготовче засідання у справі відкладено на 12.03.2019 р.

Ухвалою суду від 12.03.2019 р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні 20.03.2019 р.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач за товар, отриманий за видатковими накладними, розрахувався лише частково та з порушенням зазначених у них строків. Як на правову підставу позову посилається на положення ст. ст. 525, 526, 610, 611, 625, 629, 692 ЦК України, ст. ст. 20, 173, 174 ГК України.

У поясненнях (від 14.02.2019 р.) зазначив про виставлення та направлення відповідачу рахунків і накладних, порядок доставки товару та його приймання працівниками відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (від 21.02.2019 р.) повідомив про отримання товарно-матеріальних цінностей від позивача на суму 1190628,25 грн., їх оплату станом на 25.02.2019 р. в сумі 688564,09 грн., з огляду на що наявна заборгованість в сумі 522064,16 грн.

Позивач представника у судове засідання не направив. На адресу суду надіслав лист (від 19.03.2019 р.), в якому повідомив, що взяти участь у засіданні не зможе, просить розглянути справу за наявними в ній документами та стягнути з відповідача 516124,69 грн., з яких 472064,16 грн. основної заборгованості, 13274,08 грн. 3% річних, 30786,45 грн. інфляційних.

Відповідач представника у судове засідання не направив. На адресу суду надіслав клопотання (від 20.03.2019 р.), в якому просить розгляд справи по суті у засіданні 20.03.2019 р. здійснювати без участі представника відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Приватним підприємством "O.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс" Національному науковому центру "Соя" Державному підприємству Дослідному господарству "Пасічна" передано товар за адресою: вул. Радгоспна, 3, с. Пасічна, Старосинявський район, Хмельницька область на загальну суму 1190628,25 грн. відповідно до підписаних сторонами накладних:

від 12.02.2018 р. №РФ-0308471 на суму 42678,66 грн. (у накладній зазначений узгоджений термін оплати до 22.02.2018 р.);

від 26.02.2018 р. №РФ-0320615 на суму 2150,70 грн. (узгоджений термін оплати до 08.03.2018 р.);

від 01.03.2018 р. №РФ-0324757 на суму 2577,31 грн. (узгоджений термін оплати до 08.03.2018 р.);

від 12.03.2018 р. №РФ-0331485 на суму 20327,33 грн. (узгоджений термін оплати до 22.03.2018 р.);

від 19.03.2018 р. №РФ-0343494 на суму31231,33 грн. (узгоджений термін оплати до 01.04.2018 р.);

від 19.04.2018 р. №РФ-0375539 на суму 22971,04 грн. (узгоджений термін оплати до 29.04.2018 р.);

від 19.04.2018 р. №РФ-0376301 на суму 327,85 грн. (узгоджений термін оплати до 29.04.2018 р.);

від 26.04.2018 р. №РФ-0383050 на суму17036,40 грн. (узгоджений термін оплати до 06.05.2018 р.);

від 03.05.2018 р. №РФ-0386688 на суму 1502,75 грн. (узгоджений термін оплати до 13.05.2018 р.);

від 10.05.2018 р. №РФ-0401656 на суму 35969,08 грн. (узгоджений термін оплати до 20.05.2018 р.);

від 14.05.2018 р. №РФ-0404070 на суму 9375,24 грн. (узгоджений термін оплати до 24.05.2018 р.);

від 17.05.2018 р. №РФ-0411923 на суму 200730,96 грн. (узгоджений термін оплати до 27.05.2018 р.);

від 24.05.2018 р. №РФ-0419736 на суму 56911,88 грн. (узгоджений термін оплати до 03.06.2018 р.);

від 24.05.2018 р. №РФ-0419769 на суму 106,37 грн. (узгоджений термін оплати до 03.06.2018 р.);

від 04.06.2018 р. №РФ-0431349 на суму 7200,00 грн. (узгоджений термін оплати до 14.06.2018 р.);

від 08.06.2018 р. №РФ-0438863 на суму 130433,02 грн. (узгоджений термін оплати до 18.06.2018 р.);

від 14.06.2018 р. №РФ-0445112 на суму 33060,46 грн. (узгоджений термін оплати до 24.06.2018 р.);

від 25.06.2018 р. №РФ-0458006 на суму 187994,62 грн. (узгоджений термін оплати до 05.07.2018 р.);

від 02.07.2018 р. №РФ-0458032 на суму 187994,62 грн. (узгоджений термін оплати до 12.07.2018 р.);

від 16.07.2018 р. №РФ-0481921 на суму 44516,20 грн. (узгоджений термін оплати до 26.07.2018 р.);

від 16.08.2018 р. №РФ-0516848 на суму 45014,30 грн. (узгоджений термін оплати до 26.08.2018 р.);

від 06.09.2018 р. №РФ-0540186 на суму 45068,65 грн. (узгоджений термін оплати до 16.09.2018 р.);

від 11.10.2018 р. №РФ-0575975 на суму 46359,26 грн. (узгоджений термін оплати до 21.10.2018 р.);

від 11.10.2018 р. №РФ-0577443 на суму 183,18 грн. (узгоджений термін оплати до 21.10.2018 р.);

від 15.11.2018 р. №РФ-0608001 на суму 18907,04 грн. (узгоджений термін оплати до 25.11.2018 р.).

Згідно з наданою у матеріали справи випискою по рахунку позивача з 01.02.2018 р. до 09.01.2019 р. відповідачем перераховано позивачу кошти за ветпрепарати, ветмедикаменти в сумі 483564,09 грн.: 28.02.2018 р. - 12678,66 грн. згідно з рахунком №308471 від 12.02.2018 р.; 18.04.2018 р. - 15000,00 грн. згідно з рахунком №308471 від 12.02.2018 р.; 05.05.2018 р. - 20000,00 грн. згідно з рахунком №308471, 375539 від 19.04.2018 р.; 18.05.2018 р. - 30000,00 грн. згідно з рахунком №320615, 331485, 324757 від 01.03.2018 р.; 12.06.2018 р. - 50885,43 грн. згідно з рахунком №0375539, 0383050, 0386688, 0404070 від 19.04., 26.04., 03.05., 14.05.2018 р.; 15.06.2018 р. - 50000,00 грн. згідно з рахунком №РФ-0419736 від 24.05.2018 р.; 27.06.2018 р. - 20000,00 грн. згідно з рахунком №РФ-0419736 від 24.05.2018 р.; 24.07.2018 р. - 50000,00 грн. згідно з рахунком №РФ-0401656 від 10.05.2018 р.; 30.07.2018 р. - 40000,00 грн. згідно з рахунком №РФ-0431349, 445112 від 14.06.2018 р.; 17.08.2018 р. - 50000,00 грн. згідно з рахунком №РФ-0481921 від 16.07.2018 р.; 27.09.2018 р. - 50000,00 грн. згідно з рахунком №РФ-0481921 від 16.07.2018 р.; 05.10.2018 р. - 25000,00 грн. згідно з рахунком №РФ-0481921 від 16.07.2018 р.; 17.10.2018 р. - 20000,00 грн. згідно з рахунком №РФ-0481921 від 16.07.2018 р.; 09.11.2018 р. - 20000,00 грн. згідно з рахунком №516848 від 16.08.2018 р.; 15.11.2018 р. - 30000,00 грн. згідно з рахунком №516848 від 16.08.2018 р., №575975 від 11.10.2018 р.

Позивач звернувся до відповідача з претензією (від 09.01.2019 р.), в якій запропонував протягом 3 календарних днів з моменту її одержання перерахувати грошові кошти в сумі 707472,16 грн. або, в разі відсутності можливості перерахування коштів, погасити заборгованість шляхом передачі товарно-матеріальних цінностей.

Згодом відповідачем було сплачено 235000,00 грн., що підтверджується виписками по рахунку позивача з 01.02.2018 р. до 12.02.2019 р., з 08.01.2019 р. до 04.03.2019 р., платіжними дорученнями (від 21.01.2019 р. №21, від 25.01.2019 р. №33, від 28.01.2019 р. №46, від 11.02.2019 р. №74, від 20.02.2019 р. №104), а саме: 21.01.2019 р. - 25000,00 грн. згідно з рахунком №540186 від 06.09.2018 р.; 25.01.2019 р. - 50000,00 грн. згідно з накладною №411923 від 17.05.2018 р.; 28.01.2019 р. - 50000,00 грн. згідно з рахунком №411923 від 17.05.2018 р.; 11.02.2019 р. - 40000,00 грн. згідно з рахунком №411923 від 17.05.2018 р.; 20.02.2019 р. - 20000,00 грн. згідно накладної №0540186 від 17.05.2018 р.; 28.02.2019 р. - 50000,00 грн. згідно накладної №411923 від 17.05.2018 р.

З огляду на оплату відповідачем отриманого від позивача товару не в повному обсязі та з порушенням погодженого сторонами строку, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 516124,69 грн., з яких 472064,16 грн. основної заборгованості, 13274,08 грн. 3% річних, 30786,45 грн. інфляційних нарахувань (з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог).

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання: кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ст. 639 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем передано, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 1190628,25 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними, підписаними сторонами, та визнається позивачем та відповідачем.

Так, згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 662 ЦК України).

Відповідно до ст. 689 ЦК України покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Статтею 691 ЦК України унормовано, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (ст. 692 ЦК України).

Згідно зі статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З матеріалів справи убачається, що відповідач товар, отриманий від позивача згідно з наявними у матеріалах справи видатковими накладними у строк, погоджений сторонами у цих видаткових накладних, повністю не оплатив, сплативши лише 718564,09 грн., чим утворив заборгованість в сумі 472064,16 грн. Доказів погашення зазначеної заборгованості та доказів, які спростовують наявну заборгованість, суду не подано.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

З огляду на зазначене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 472064,16 грн. боргу за поставлений товар заявлені правомірно та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 13274,08 грн. 3% річних та 30786,45 грн. інфляційних нарахувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок річних та інфляційних втрат, суд вважає, що зазначені нарахування здійснені правильно, в можливих межах, а тому є обґрунтованими.

Доказів, які би спростовували позовні вимоги про стягнення 13274,08 грн. 3% річних та 30786,45 грн. інфляційних нарахувань, суду не подано.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору у зв'язку із задоволенням позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов приватного підприємства "O.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс", м. Шаргород Вінницької області до державного підприємства "Дослідне господарство "Пасічна" Науково-виробничого центру "Соя" Національної академії аграрних наук України", с. Пасічна Старосинявського району Хмельницької області про стягнення 516124,69 грн., з яких 472064,16 грн. основної заборгованості, 13274,08 грн. 3% річних, 30786,45 грн. інфляційних задовольнити.

Стягнути з державного підприємства "Дослідне господарство "Пасічна" Науково-виробничого центру "Соя" Національної академії аграрних наук України", Хмельницька область, Старосинявський район, с. Пасічна, вул. Радгоспна, буд. 3 (код 00704391) на користь приватного підприємства "O.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс", Вінницька область, м. Шаргород, вул. Героїв Майдану, буд. 272В (код 33437883) 472064,16 грн. (чотириста сімдесят дві тисячі шістдесят чотири гривні 16 коп.) боргу, 13274,08 грн. (тринадцять тисяч двісті сімдесят чотири гривні 08 коп.) 3% річних, 30786,45 грн. (тридцять тисяч сімсот вісімдесят шість гривень 45 коп.) інфляційних нарахувань, 7741,87 грн. (сім тисяч сімсот сорок одну гривню 87 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК, з урахуванням п. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 20.03.2019 р.

Суддя                                                                      В.В. Виноградова

Віддрук. 4 прим.: 1 - до справи, 2, 3 - позивачу (23500, Вінницька область, м. Шаргород, вул. Героїв Майдану, 272В; 21007, м. Вінниця, вул. Липовецька, 6-а, оф. 505), 4 - відповідачу (31414, Хмельницька область, Старосинявський район, с. Пасічна, вул. Радгоспна, 3). Всім рек. з пов. про вруч.