УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

м. Київ

11.03.2019Справа № 910/14849/18

За позовомДержавного підприємства «Дніпровський електровозобудівний завод»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Спец Інвест»
простягнення 2 760 816,79 грн.
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача:Литвин Р.О. (розпорядник майна)
від відповідача:Лящовський В.Р.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Дніпровський електровозобудівний завод» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец Інвест» про стягнення 2 760 816,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неналежним чином виконано зобов'язання з виконання доручення позивача за договором комісії №2404-1-ПС від 24.04.2017, у зв'язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 2 499 468,94 грн., внесених на виконання умов такого договору, а також штрафних санкцій у розмірі 261 347,85 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2018 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.03.2019.

Уповноважений представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Присутній в судовому засіданні розпорядник майна Державного підприємства «Дніпровський електровозобудівний завод» визнаний судом неналежним представником з огляду на наступне.

Зокрема, як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2018 відкрито провадження у справі №910/3406/18 про банкрутство Державного підприємства «Дніпровський електровозобудівний завод», введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено Литвина Руслана Олександровича.

Частиною 1 статті 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів. Розпорядник майна - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду забезпечує здійснення процедури розпорядження майном. Про призначення розпорядника майна виноситься ухвала.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що розпорядник майна зобов'язаний:

розглядати заяви кредиторів про грошові вимоги до боржника, які надійшли в установленому цим Законом порядку;

вести реєстр вимог кредиторів;

повідомляти кредиторів про результати розгляду їхніх вимог;

вживати заходів для захисту майна боржника;

аналізувати фінансово-господарську діяльність, інвестиційне становище боржника та його становище на ринках;

виявляти (за наявності) ознаки фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства;

скликати збори кредиторів та організовувати їх проведення;

надавати державному реєстратору в електронній формі через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості, необхідні для ведення Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства;

надавати господарському суду та комітету кредиторів звіт про свою діяльність, відомості про фінансове становище боржника, пропозиції щодо можливості відновлення платоспроможності боржника;

не пізніше двох місяців від дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство разом з боржником організувати та забезпечити проведення інвентаризації майна боржника та визначити його вартість;

брати участь у розробці плану санації у випадках, передбачених цим Законом, та за можливості проведення санації боржника розробити разом з боржником не пізніше двох місяців від дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство план санації боржника та подати його на розгляд комітету кредиторів;

виконувати інші повноваження, що передбачені цим Законом.

Суд відзначає, що враховуючи особливості Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з моменту порушення провадження у справі про банкрутство, а також введення мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника, має місце обмеження право-дієздатності боржника і у керівника боржника або органів його управління виникає обов'язок діяти згідно вимог спеціальних норм Закону про банкрутство, зокрема, дотримуватись при укладенні угод приписів ст.. 22 вищевказаного Закону.

З урахуванням спеціальних вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а саме ст. 22 З Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», розпорядник майна не підміняє боржника, а доповнює його недостатню право-дієздатність шляхом узгодження або надання згоди керівнику або органам управління боржника на здійснення юридично значущих дій.

При цьому, відповідно до ч. 11 ст. 22 вказаного Закону призначення розпорядника майна не є підставою для припинення повноважень керівника чи органу управління боржника.

Із ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2018 у справі №910/3406/18 не вбачається, що судом припинено повноваження керівника чи органу управління Державного підприємства «Дніпровський електровозобудівний завод», а згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, керівником вказаної юридичної особи є Гавриленко Сергій Олександрович.

Частиною 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Матеріали справи не містять, а розпорядником майна Державного підприємства «Дніпровський електровозобудівний завод» не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності у нього повноважень діяти від імені такого підприємства у даній справі в порядку ст. 56 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем в судове засідання уповноваженого представника на представлення своїх інтересів не направлено.

Частиною 4 статті 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Зі змісту статті 226 Господарського процесуального кодексу України випливає, що суд залишає позов без розгляду, зокрема, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з'явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, ч. 1 ст. 8 зазначеного вище Закону передбачено, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд зазначає, що перш ніж залишити позов без розгляду необхідно з'ясувати причини невиконання вимог суду позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій, при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами. У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Суд враховує, що ухвалою від 23.11.2018 позивача було зобов'язано надати суду оригінали всіх документів по суті спору, доданих до позовної заяви.

Натомість, в судове засідання 11.03.2019, призначене для розгляду справи по суті, уповноважений представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 11.03.2019 в частині надання оригіналів документів не виконав.

Твердження представника позивача про вилучення у нього витребуваних судом оригіналів документів в межах кримінального провадження №0000157 судом не приймається до уваги в якості доказу неможливості виконання вимог ухвали суду з огляду на те, що, як вказує сам позивач, таке кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України, проте позивач не надав доказів звернення до правоохоронних органів для повернення оригіналів витребуваних документів.

За таких обставин, оскільки представник позивача на виклик суду у судове засідання 11.03.2019 не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час судових засідань та не повідомив суд про причини своєї неявки і від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору, даний позов підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов Державного підприємства «Дніпровський електровозобудівний завод» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец Інвест» про стягнення 2 760 816,79 грн. залишити без розгляду.

2. Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення та може бути оскаржена.

Повна ухвала складена 14.03.2019.

Суддя В.П. Босий