ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2019м. ДніпроСправа № 904/4953/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10", м.Київ

до Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо", м. Київ

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1, м. Павлоград, Дніпропетровська область

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2, с. Миколаївка, Новомосковський район, Дніпропетровська область

третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Корпоративний недержавний пенсійний фонд Національного банку України, м. Київ

про визнання правовідносин припиненими та усунення перешкод у користуванні нерухомим майном

Суддя Суховаров А.В.

Секретар судового засідання Кокшарова Т.Г.

Представники:

від позивача Гурський В.С. договір про надання правової допомоги від 19.10.2018

від відповідача Крижовий Д.В. ордер серії КС № 520704 від 30.10.2018

від третьої особи-1: не з'явився

від третьої особи-2: не з'явився

від третьої особи-3: не з'явився

від третьої особи-4: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" (далі - відповідач), у якому просить суд:

- визнати правовідносини за Кредитним договором №133/03-14 від 27.03.2014, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" () та Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" () - припиненими;

- визнати правовідносини за Іпотечним Договором №133/03-14-І від 27.03.2014, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василевською І.О. 27.03.14р. за реєстровим №282, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" () та Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" () - припиненими;

- визнати правовідносини за Договором застави №133/03-14-ІІ від 27.03.2014, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василевською Іриною Олегівною, за реєстровим №284 укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" () та Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" () - припиненими;

- усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном, а саме: нежитловими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро (стара назва Дніпропетровськ), вулиця Варварівська, будинок 28, а саме: будівель та споруд літера №А-2 - будівля виробничої бази; літера №А1-1 - прибудова, загальна площа 2 144,8 кв.м; літера №А2-2 - прибудова; літера №А3 - прибудова; літера № А(IV)-1 -прибудова, загальною площею 1875,9 кв.м; літера №а1- ґанок, літера №а2 - естакада з навісом; літера № а3 - естакада з навісом; літера № а4 - ґанок; літера № Б-1 - будівля складу; літера під. №Б-1 - підвал, загальною площею 380,6 кв.м; літера №б - естакада; літера під. №б - підвал; літера №б2 - вхід в підвал; літера № М - будівля трансформаторної підстанції; літера № Н - пожежний резервуар; літера № О1-1 - незавершене будівництво; літера № О1-1 - прибудова, загальною площею 427,3 кв.м; літера № П - металева будівля; літера № п - рампа з навісом; літера № Р - сторожка; літера № р - ґанок з навісом; літера № р1- рампа; літера № С - навіс; № 1 - ворота, загальною площею 92,7 кв.м; № 2 - огорожа, загальною площею 74,8 кв.м; № 3 - огорожа; № 4 - огорожа; № 5 - ворота; № 6 - огорожа; № 7 - огорожа; №8 - ворота, шляхом заборони Публічному акціонерному товариству "Банк Камбіо" () вчиняти дії, направлені на незаконне вибуття із власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" вищевказаного нерухомого майна шляхом звернення стягнення на підставі Іпотечного договору №133/03-14-1 від 27.03.2014 посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василевською І.О. 27.03.2014 за реєстровим № 282.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що зобов'язання позивача перед відповідачем за Кредитним договором №133/03-14 від 27.03.2014 фактично виконані за рахунок власних коштів та коштів поручителів, тому вимоги відповідача щодо сплати на його користь заборгованості за Кредитним договором №133/03-14 від 27.03.2014 безпідставні.

Ухвалою суду від 07.11.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження.

22.11.2018 позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, за змістом якої доповнив позовні вимоги по справі №904/4953/18 вимогами наступного змісту:

- відновити становище, яке існувало до прийняття Наказу № 109 від 18.07.2018 року, яким було затверджено Акт Комісії з перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності від 18.07.2018 року, зобов'язавши ПАТ "Банк Камбіо" () в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Северіна Юрія Петровича виключити з бухгалтерського обліку ПАТ "Банк Камбіо" () за рахунками обліку кредитів (згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку банків України) кредитну заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" () за Кредитним Договором №133/03-14 від 27.03.2014, право вимоги за Іпотечним Договором №133/03-14-І від 27.03.2014 з відповідними змінами та право вимоги за Договором застави №133/03-14-ІІ від 27.03.2014 що були укладені на забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним Договором №133/03-14 від 27.03.2014

- припинити виконання дій визначених у Наказі Уповноваженої особи №109 від 18.07.2018 року щодо застосування наслідків нікчемності правочинів ПАТ "Банк Камбіо" відносно відновлення у бухгалтерському обліку ПАТ "Банк Камбіо" () по рахунку обліку кредиту (згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку банків України) щодо кредитної заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" () за Кредитним Договором №133/03-14 від 27.03.2014.

В обґрунтування поданої заяви позивач вказує, що у відповідності до Наказу

Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" №109 від 18.07.2018 було затверджено Акт Комісії з перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності від 18.07.2018 та відповідно до повідомлення - вимоги у якому було надано розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 03.09.2018 сума якої складає - 46 069 532,34 грн., а тому кредитна заборгованість ТОВ «Хлібозавод №10» за Кредитним договором №133/03-14 від 27.03.2014 на загальну суму 46 069 532, 34 грн. та право вимоги за Іпотечним договором було поновлено в бухгалтерському обліку ПАТ "Банк Камбіо".

Ухвалою суду від 21.11.2018 клопотання Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено, доручено Голосіївському районному суду м. Києва (03127, м. Київ, вул. Полковника Потєхіна, 14А) забезпечити проведення відеоконференції за участю представника відповідача - Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" з Господарським судом Дніпропетровської області 29.11.2018 р. о 10:20 год.

28.11.2018 відповідач надав відзив на позов, згідно якого заперечує проти задоволення позовних вимог, з наступних підстав:

1) Дії відповідача обумовлюються договірними зобов'язаннями, які існують між відповідачем та позивачем, тому відповідач за іпотечним договором має право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, шляхом позасудового врегулювання.

2) Постановою Правління Національного банку України від 04 грудня 2014 року за №782 Публічне акціонерне товариство "Банк Камбіо" віднесено до категорії неплатоспроможних (далі - Постанова №782). На виконання Постанови №782 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 04 грудня 2014 року за №140 "Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Камбіо" (далі - Рішення № 140), відповідно до якого з 05 грудня 2014 року в ПАТ "Банк Камбіо" запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ "Банк Камбіо". На виконання п. 4 ч. 2 ст. 37, ч. 2 ст. 38, п. 8 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» наказом Уповноваженої особи №109 від 18.07.2018 затверджено Акт Комісії з перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності від 18.07.2018 року, яким виявлено ознаки нікчемності, передбачені в п.7 ч.3 ст.38 Закону, у спірних правочинах, застосовано наслідки нікчемності спірних правочинів, в тому числі здійснено зворотні транзакції по рахунку за нікчемними договорами.

3) Уповноваженою особою на ліквідацію Банку та комісією встановлено, що внаслідок укладання зазначених правочинів була проведена операція штучного погашення заборгованості:

- погашення заборгованості відбулось за рахунок поручителів у проблемному

Банку в межах цього ж Банку;

- на момент погашення заборгованості мала місце обмеженість у використанні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 коштів на їх рахунках та неможливість Банку виконувати свої зобов'язання перед кредиторами (вкладниками, клієнтами);

- в результаті здійснення відповідної операції не відбулось реального надходження коштів на рахунок банку, а мало місце коригування структури банківського балансу, відповідач відмовився від власних майнових вимог до позивача, що зазначено у п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" як ознака нікчемності правочину, а також не отримав реальних грошових надходжень на погашення зобов'язань за

Кредитним договором, а погашення кредиту відбулось за рахунок внутрішньобанківських проводок в період неможливості виконання банком своїх зобов'язань перед кредиторами, що призвело до порушення п. 1, 7, 8 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що свідчить про ознаки нікчемності правочину.

4) позивачем не обґрунтовано позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000, 00 грн.

5) підстави для застосування виключної підсудності у даній справі відсутні.

Ухвалою суду від 29.11.2018 підготовче засідання відкладено на 18.12.2018 о 14:30 год., залучено до участі у справі в якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, залучено до участі у справі у якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1, залучено до участі у справі у якості третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2.

10.12.2018 відповідач надав заперечення на заяву про збільшення позовних вимог, за змістом яких вказує, що всі дії уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснені виключно з дотриманням вимог, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому відповідач просить суд відмовити в задоволенні збільшених позовних вимог.

10.12.2018 року від Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" надійшло клопотання, за змістом якого останній просить суд надати можливість прийняти участь у судовому засіданні у справі №904/4953/18, призначеному на 18.12.2018 о 14:00 год., в режимі відеоконференції, проведення якої доручити на вибір суду в одному з наступних судів м. Києва: господарському суду м. Києва, господарському суду Київської області, Печерському районному суду м. Києва, Шевченківському районному суду м. Києва.

Ухвалою суду від 12.12.2018 у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - відмовлено.

18.12.2018 позивач надав відповідь на відзив, за змістом якої просить суд задовольнити позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, з наступних підстав:

- повноваження щодо встановлення факту нікчемності правочину та застосовування наслідків недійсності правочину наявні у суду, в той час як у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб такі повноваження відсутні;

- наказ №109 від 18.07.2018, яким затверджено Акт Комісії з перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності від 18.07.2018 року, прийнято з порушенням порядку, визначеного діючим законодавством України.

Ухвалою суду від 18.12.2018 продовжено строк підготовчого провадження до 05.02.2019, відкладено підготовче засідання на 16.01.2019 о 16:00 год.; доручено Господарському суду Київської області, що знаходиться за адресою: 02000, м.Київ, вул. Симона Петлюри, 16, забезпечити проведення відеоконференції за участю представника відповідача - Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" з Господарським судом Дніпропетровської області 16.01.2019 о 16:00 год.; у задоволенні клопотання ТОВ "Хлібозавод №10" про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Северина Юрія Петровича відмовлено.

14.01.2019 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав:

1) Банк, у якості підстави недійсності правочинів, керується не власним наказом, а Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в силу якого правочини щодо заміни сторони у зобов'язанні є нікчемними.

2) Погашення заборгованості за Кредитними договорами, укладеними між Банком та боржником, відбулось за рахунок коштів поручителів в межах Банку, в період очевидної неспроможності виконання ним своїх грошових зобов'язань, без залучення реальних коштів на погашення кредиту, отже, таким погашенням було порушено суть та мету встановлених постановою Правління НБУ № 503/БТ від 25 вересня 2014 року обмежень щодо прийняття погашення заборгованості виключно у грошовій формі. Тому в результаті здійснення розрахунку за вищезазначеними договорами в межах Банку - не відбулось реальне надходження коштів на рахунок банку, а відбулось коригування структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов'язань.

Разом з тим, відповідач зазначає про безпідставність вимог позивача в частині стягнення на свою користь витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, відповідач вказує, що сума понесених ним витрат на професійну правничу допомогу становить суму 45 000, 00 грн.

Разом з тим, відповідачем долучено до матеріалів справи доказ надсилання заперечення на позов учасникам справи, копія ордеру, копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю, копію постанови Правління НБУ №503/БТ від 25.09.2014, копію постанови Правління НБУ №510/БТ від 19.08.2014, виписку по рахунку.

14.01.2019 від третьої особи-1 надійшли письмові пояснення, згідно яких третя особа-1 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав:

1) Втручання Фонду у майнові права особи під час виконання обов'язків, визначених ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є виправданим і відповідає Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

2) Приймаючи безготівкове «погашення» кредитних зобов'язань Банк порушив приписи, встановлені постановою Правління Національного банку України від 19.08.2014 року №510/БТ для ПАТ «Банк Камбіо», а тому такі операції є нікчемними, оскільки є виключно коригуванням структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов'язань, тобто високоліквідних коштів банк не отримав. Розрахункові операції проведені між сторонами щодо виконання кредитних зобов'язань є виключно коригуванням структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов'язань, що не може свідчити про належне виконання зобов'язань в розумінні ст.ст. 526, 599 ЦК України.

3) Банк, не отримавши належного виконання зобов'язань за Кредитним договором шляхом отримання грошових коштів через кореспондентський рахунок, відкритий в Національному банку України, та припинивши відповідне зобов'язання, відмовився від власних майнових вимог за Кредитним договором, Іпотечним договором, Договором застави, а тому такі операції є нікчемними відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

4) Банк, не отримавши реального погашення боргу від ТОВ «Хлібозавод №10», відмовився від власних майнових вимог за укладеним Кредитним договором, чим погіршив своє фінансове становище, що, як наслідок, призвело до його неплатоспроможності, оскільки це унеможливило виконання Банком своїх зобов'язань перед клієнтами Банку (вкладниками/кредиторами),а тому такі операції є нікчемними відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

5) Банк, прийнявши погашення заборгованості за Кредитними договором шляхом переобліку коштів з рахунків фізичних осіб (фінансових поручителів) в рахунок погашення заборгованості, надав цим кредиторам - фізичним особам Банку переваги у вигляді зміни черговості погашення боргу, які прямо не встановлені для них законодавством чи внутрішніми документами Банку, що вказує на нікчемність правочину згідно п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізички осіб».

14.01.2019 третьою особою-1 долучено до матеріалів справи копію постанови Верховного суду від 20.06.2018, копію постанови Правління НБУ №510/БТ від 19.08.2014, копію довіреності на представника.

В підготовчому засіданні 16.01.2019 позивачем заявлено усне клопотання про вилучення з матеріалів справи №904/4953/18 заперечень відповідача, долучених до матеріалів справи 14.01.2019, з огляду на те, що до вказаних заперечень не додано доказів їх направлення учасникам справи.

Разом з тим, в підготовчому засіданні 16.01.2019 позивачем заявлено усне клопотання про вилучення з матеріалів справи №904/4953/18 копії постанови Правління НБУ №503/БТ від 25.09.2014 та копії постанови Правління НБУ №510/БТ від 19.08.2014, долучених відповідачем та третьої особою-1 до матеріалів справи, з огляду на те що копії вказаних постанов Правління НБУ належним чином не засвідчені відповідачем та третьою особою-1.

В підготовчому засіданні 16.01.2018 відповідачем та третьою особою-1 заявлене клопотання про витребування у Національного банку України постанови Правління НБУ №503/БТ від 25.09.2014 та постанови Правління НБУ №510/БТ від 19.08.2014, з огляду на те, що самостійне отримання вказаних постанов Правління НБУ не вбачається можливим, оскільки вказані постанови представляють собою банківську таємницю, а тому не є публічною інформацією та відсутні на офіційному сайті Національного банку України.

16.01.2019 третьою особою -3 надано пояснення, за змістом яких остання підтримує позовні вимоги, вказує, що зобов'язання ТОВ «Хлібозавод №10» перед ПАТ «Банк Камбіо» за Кредитним договором №133/03-14 від 27.03.2014, Іпотечним договором №133/03-14-І від 27.03.2014 та Договором застави №133/03-14-ІІ від 27.03.2014 року припинено в порядку передбаченому Законом за рахунок коштів поручителів та боржника.

Ухвалою суду від 16.01.2019 відкладено підготовче засідання на 04.02.2019 о 16:00 год., доручено Господарському суду Київської області забезпечити проведення відеоконференції за участю представника відповідача - Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" з Господарським судом Дніпропетровської області 04.02.2019р. о 16:00 год.; у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" про вилучення з матеріалів справи №904/4953/18 копії постанови Правління НБУ №503/БТ від 25.09.2014 та копії постанови Правління НБУ №510/БТ від 19.08.2014 відмовлено; у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" про вилучення з матеріалів справи №904/4953/18 заперечень Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" на відповідь на відзив відмовлено; клопотання Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено, витребувано у Національного банка України (01601, Київ, вул. Інститутська, 9, ) в строк до 01.02.2019 року засвідчену належним чином копію постанови Правління Національного банка України №503/БТ від 25.09.2014 та засвідчену належним чином копію постанови Правління Національного банка України №510/БТ від 19.08.2014.

Разом з тим, в підготовчому засіданні ухвалено третій особі-3 надати в строк до 30.01.2019 року докази надіслання (надання) пояснень і доданих до них доказів іншим учасникам справи.

31.01.2019 третьою особою-3 долучено до матеріалів справи докази надіслання (надання) пояснень від 16.01.2019 з додатками іншим учасникам справи.

01.02.2019 від третьої особи-1 надійшло клопотання про витребування у ТОВ "Хлібозавод №10" копії Договору новації боргу від 12.09.2014 року №1-н та копії Додаткової угоди від 12.09.2014 року №3 до Кредитного договору від 27.03.2014 №133/03-14.

04.02.2019 від ПАТ "Банк Камбіо" надійшли додаткові пояснення, за змістом яких ПАТ "Банк Камбіо" просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Також, за змістом наданих пояснень відповідач вказує, що 27 травня 2014 року між Корпоративним недержавним пенсійним фондом Національного банку України та ПАТ «Банк Камбіо» укладено договір застави майнових прав, предметом застави якого є, зокрема, право вимоги за Кредитним договором від 27.03.2014 р. №133/03-14. Оскільки згоди заставодержателя, яким є Корпоративний недержавний пенсійний фонд Національного банку України, під час укладення правочинів отримано не було, відповідні дії учасників таких правочинів призвели до порушень ч.2 ст.17 ЗУ «Про заставу», ст.ст. 520, 586 ЦК України, що є окремою підставою недійсності правочинів.

04.02.2019 від ТОВ "Хлібозавод №10" надійшли пояснення, згідно яких останній наполягає на задоволенні збільшених позовних вимог за наступних підстав:

1) Будь-які договірні зобов'язання між позивачем та відповідачем відсутні, оскільки всі зобов'язання були припинені на підставі, що укладені з дотриманням вимог діючого законодавства, зареєстровані у встановленому законом порядку та відповідали внутрішній волі сторін, у встановленому законом порядку недійсними чи нікчемними не визнавалась.

2) Про існування Постанови Правління НБУ №510/БТ від 19.08.2014 відомо не було на момент погашення заборгованості, а отже були відсутні підстави для застосування її положень.

3) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб порушено процедуру та строки проведення перевірки правочинів, що визначені положеннями ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В підготовчому засіданні 04.02.2019 за клопотанням третьої особи-1 від 01.02.2019 позивачем долучено до матеріалів справи копію Договору новації боргу від 12.09.2014 року №1-н та копію Додаткової угоди від 12.09.2014 року №3 до Кредитного договору від 27.03.2014 №133/03-14.

В підготовчому засіданні 04.02.2019 ухвалено залучити до участі у справі у якості третьої особи-4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Корпоративний недержавний пенсійний фонд Національного банку України, а також витребувати у Національного банка України в строк до 19.02.2019 року інформацію щодо дати призначення куратора ПАТ "Банк Камбіо", дати початку виконання функцій куратора ПАТ "Банк Камбіо", дати доведення до відома ПАТ "Банк Камбіо" про зміст постанови Національного банка України від 19.08.2014 №510/БТ.

Ухвалою суду від 04.02.2019 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті в засіданні на 20.02.2019 о 14:30 год.

06.02.2019 надійшов лист Національного банка України, згідно якого долучено до матеріалів справи постанову Правління НБУ «Про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю ПАТ "Банк Камбіо" шляхом призначення куратора» №510/БТ від 19.08.2019. Разом з тим, за змістом вказаного листа НБУ зазначає, що постанова Правління НБУ від 25.09.2014 №503/БТ відсутня.

11.02.2019 від ПАТ "Банк Камбіо" надійшло клопотання, за змістом якого останній просить суд:

- надати можливість прийняти участь у судовому засіданні у справі №904/4953/18, призначеному на 20.02.2018 о 14:30 год., в режимі відеоконференції, проведення якої доручити на вибір суду в одному з наступних судів м. Києва: господарському суду м. Києва, господарському суду Київської області, Печерському районному суду м. Києва;

- надати можливість приймати участь у всіх подальших судових засіданнях у справі №904/4953/18, в режимі відеоконференції, проведення яких доручити на вибір суду в одному з наступних судів м. Києва: господарському суду м. Києва, господарському суду Київської області, Печерському районному суду м. Києва.

Ухвалою суду від 12.02.2019 у задоволенні клопотання ПАТ "Банк Камбіо" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - відмовлено.

15.02.2019 позивач надав додаткові пояснення, згідно яких наполягає на задоволенні позовних вимог, зазначає про необґрунтованість посилань відповідача на те, що розрахункова операція проведена між сторонами щодо виконання кредитних зобов'язань є виключно коригуванням структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов'язань та фактичної правової природи правовідносин, які відбулись між поручителями, позивачем та ПАТ «Банк Камбіо», зазначає, що списання грошових коштів, яке відбулось з рахунків ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ТОВ «Хлібозавод №10» на рахунок ПАТ «Банк Камбіо» на підставі Розпорядженням операційного відділу ПАТ «Банк Камбіо» від 11.09.2014, за своєю правовою природою є грошовим переказом, який вчинено банком, тобто, рухом певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок Банку з метою погашення заборгованості. Фактично в даному випадку було здійснено розрахунково-касове обслуговування рахунків клієнтів, а саме ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ТОВ «Хлібозавод №10», шляхом проведення перерахунку грошових коштів вказаних осіб на рахунок Банку. Здійснені операції з перерахування коштів, в розумінні Цивільного кодексу України, Закону України «Про банки і банківську діяльність», Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року №492, та договорів, укладених з відповідними клієнтами банку, є виконанням зобов'язань банку з обслуговування своїх клієнтів банку. При цьому, позивач вказує, що погашення заборгованості за кредитним договором відбулось за рахунок власних коштів поручителів та боржника, а тому відсутні підстави вважати наявними порушення приписів п.7 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Разом з тим, позивач вказує, що відповідачем не доведено наявності ознак нікчемності спірних правочинів, що передбачені п.п.1, 2 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Ухвалою суду від 20.02.2019 відкладено судове засідання на 01.03.2019.

21.02.2019 від Національного банку України надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії списка розсилок постанови НБУ від 19.08.2014 №510/БТ, копії листа із відміткою дати отримання та призначення куратора ПАТ «Банк Камбіо», а також лист від 18.02.2019 №13/20-0009/14195/БТ, згідно якого Національний банк України вказує, що куратор ПАТ "Банк Камбіо" призначений відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.08.2014 №510/БТ з 19.08.2014, примірник Постанови №510/БТ отриманий першим заступником голови правління ПАТ "Банк Камбіо" Кондратенко Л.В. 20.08.2014 о 13 годині 15 хвилин, про що свідчить його підпис на примірнику Постанови №510/БТ, який зберігається у Національному банку України, відповідно до вищевказаного підпису на примірнику Постанови №510/БТ куратор ПАТ "Банк Камбіо" почав виконувати функції з 20.08.2014.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 01.03.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

27 березня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" (позивач, позичальник) та Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» (відповідач, кредитор/банк) укладений кредитний договір №133/03-14 (відзивна відновлювальна кредитна лінія) (надалі - Кредитний договір), відповідно до п. 1.1 якого банк зобов'язується надати грошові кошти (далі - кредит) позивачу у розмірі та на умовах, встановлених Кредитним договором, а позивач зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За умовами п. 1.9 Кредитного договору, зобов'язання за Кредитним договором забезпечуються заставою нерухомості, а саме: нежитлові будівлі та споруди, загальною площею 4 996,10 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Варварівська, буд.28, яке належить ТОВ «Хлібозавод №10», на суму 26 219 269,00 (двадцять шість мільйонів двісті дев'ятнадцять тисяч двісті шістдесят дев'ять) гривень 00 копійок та обладнання, яке належить, ТОВ «Хлібозавод №10», на суму 8 909 731, 00 (вісім мільйонів дев'ятсот дев'ять тисяч сімсот тридцять одна) гривня 00 копійок. Кредит видається лише після підписання договорів застави/іпотеки/страхування заставного майна (або вказати інші умови оформлення застави).

27.03.2014 між позивачем та банком укладено іпотечний договір №133/03-14-І (надалі - Іпотечний договір), за умовами пункту 1.1 якого позивач, як Іпотекодавець, передає Банку, як Іпотекодержателю, в іпотеку нерухоме майно: нежитлові будівлі та споруди, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вулиця Варварівська, будинок 28, що є предметом іпотеки.

Характеристики предмета іпотеки: літера № А-2 - будівля виробничої бази; літера №А-2 - будівля виробничої бази; літера №А1-1 - прибудова, загальна площа 2 144,8 кв.м; літера №А2-2 - прибудова; літера №А3 - прибудова; літера № А(IV)-1 -прибудова, загальною площею 1875,9 кв.м; літера №а1- ґанок, літера №а2 - естакада з навісом; літера № а3 - естакада з навісом; літера № а4 - ґанок; літера № Б-1 - будівля складу; літера під. №Б-1 - підвал, загальною площею 380,6 кв.м; літера №б - естакада; літера під. №б - підвал; літера №б2 - вхід в підвал; літера № М - будівля трансформаторної підстанції; літера № Н - пожежний резервуар; літера № О1-1 - незавершене будівництво; літера № О1-1 - прибудова, загальною площею 427,3 кв.м; літера № П - металева будівля; літера № п - рампа з навісом; літера № Р - сторожка; літера № р - ґанок з навісом; літера № р1- рампа; літера № С - навіс; № 1 - ворота, загальною площею 92,7 кв.м; № 2 - огорожа, загальною площею 74,8 кв.м; № 3 - огорожа; № 4 - огорожа; № 5 - ворота; № 6 - огорожа; № 7 - огорожа; №8 - ворота.

Відповідно до пункту 1.2 Іпотечного договору вартість предмета іпотеки становить 26 219 269, 00 грн.

27.03.2014 між ПАТ «Банк Камбіо» (заставодержателем) та ТОВ «Хлібозавод №10» (заставодавцем) укладено договір застави №133/03-14-ІІ, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василевською Іриною Олегівною та зареєстрований в реєстрі за №284 (далі - Договір застави), за умовами пункту 1 якого в разі невиконання позивачем своїх зобов'язань за Кредитним договором відповідач отримує право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна.

За змістом пункту 1.2 Договору застави в заставу передано обладнання на загальну суму 8 909 731, 00 грн.

02.09.2014 між позивачем та банком укладена Додаткова угода №2 до Кредитного договору, відповідно до якої, були внесені зміни до Кредитного договору, у т.ч. до:

- п.1.9. щодо надання в забезпечення зобов'язань за Кредитним договором поруки ОСОБА_2 (п.п. «в»), поруки ОСОБА_1 (п.п. «г») та застави автотранспорту у кількості 40 одиниць (п.п. «д»);

- п. 3.2. щодо права Банка у разі невиконання позивачем своїх зобов'язань за Кредитним договором, пред'явити свої вимоги безпосередньо до будь-кого з поручителів або до обох поручителів, зазначених в підпунктах «в» та «г» пункту 1.9. Кредитного договору; доповнено п. 3.3. Кредитного договору стосовно передачі не пізніше 05.09.2014 р. майна, що зазначене в п.п. «д» пункту 1.9. Кредитного договору, шляхом укладення нотаріально засвідченого договору застави. Не пізніше ніж до 02.09.2014 повинні бути укладені Договори забезпечення щодо поруки фізичних осіб, зазначених в підпунктах «в», «г» пункту 1.9. Кредитного договору в письмовій формі.

На виконання Додаткової угоди №2 укладено наступні угоди:

1) 02.09.2014 між ПАТ «Банк Камбіо» (кредитор/банк), ОСОБА_1 (поручитель) та ТОВ «Хлібозавод №10» укладено договір поруки №133/09-14-П1, за умовами п.п.2.1, 2.2 якого, розмір відповідальності поручителя перед Кредитором 26 000 000,00 (двадцять шість мільйонів) гривень 00 копійок.; поручитель зобов'язується, в обсязі зазначеному у п.2.1. Договору, перед Кредитором відповідати за належне виконання боржником всіх його зобов'язань, що випливають з Основного договору, а також всіх додатків та додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобов'язань, строків їх виконання, розміру процентів, комісій та інших платежів та умов;

2) 02.09.2014 між ПАТ «Банк Камбіо» (кредитор/банк), ОСОБА_2 (поручитель) та ТОВ «Хлібозавод №10» укладено договір поруки №133/09-14-П2, за умовами п.п.2.1, 2.2 якого, розмір відповідальності поручителя перед кредитором складає 26 000 000, 00 (двадцять шість мільйонів) гривень 00 копійок.; поручитель зобов'язується, в обсязі зазначеному у п.2.1. Договору, перед Кредитором відповідати за належне виконання Боржником, всіх його зобов'язань, що випливають з Основного договору, а також всіх додатків та додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобов'язань, строків їх виконання, розміру процентів, комісій та інших платежів та умов.

Відповідно до Розпорядження операційного відділу ПАТ «Банк Камбіо» від 11.09.2014, з метою погашення кредитної заборгованості в загальній сумі 26 273 534, 24 грн. за рахунок грошових коштів, які знаходяться на поточних рахунках фінансових поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було здійснено наступні банківські операції:

- списано грошові кошти в сумі 19 492 987,50 грн., з поточного рахунку ОСОБА_1 на

рахунок простроченої заборгованості за кредитним договором №133/03-14 від 27.03.2014, укладеним з ТОВ «Хлібозавод №10»;

- списано грошові кошти з двох поточних рахунків ОСОБА_2 в загальній сумі 4 208 728,76 грн. на рахунок простроченої заборгованості за кредитним

договором №133/03-14 від 27.03.2014, укладеним з ТОВ «Хлібозавод №10»;

- списано грошові кошти в сумі 2 571 817, 98 грн. з поточного рахунку ТОВ «Хлібозавод №10» на рахунок простроченої заборгованості за кредитним договором №133/03-14 від 27.03.2014, укладеним з ТОВ «Хлібозавод №10».

Згідно довідки за вих. №592 від 11.09.2014 заборгованість за Кредитним договором №133/03-14 від 27.03.2014, укладеним між ПАТ «Банк Камбіо» та ТОВ «Хлібозавод №10» () погашена в повному обсязі, в тому числі:

- частина заборгованості по основному боргу у сумі 19 492 987, 50 грн. за рахунок грошових коштів фінансового поручителя ОСОБА_1;

- частина заборгованості по основному боргу у сумі 3 935 194, 52 грн. за рахунок грошових коштів фінансового поручителя ОСОБА_2;

- частина заборгованості по основному боргу у сумі 273 534, 24 грн. за рахунок грошових коштів фінансового поручителя ОСОБА_2;

- частина заборгованості по основному боргу у сумі 2 571 817, 98 грн. за рахунок грошових коштів ТОВ «Хлібозавод № 10».

Крім того, за змістом вищевказаної Довідки, у зв'язку з повним погашенням кредиту ПАТ «Банк Камбіо» не має претензій до позичальника та поручителів за Договором.

11.09.2014 між позивачем (позичальником), банком (первісним кредитором), ОСОБА_2 (новим кредитором №2) та ОСОБА_1 (новим кредитором №1) укладений Договір про заміну сторони у Кредитному договорі №133/03-14 від 27.03.2014 (далі - Договір про заміну сторони у Кредитному договорі), за умовами якого у зв'язку із виконанням новим кредитором №1 і новим кредитором №2 зобов'язань за Кредитним договором, враховуючи приписи ч.3 ст.556 Цивільного кодексу України, первісний кредитор передає новому кредитору №1 і новому кредитору №2 всі права та обов'язки, що виникли та виникатимуть за Кредитним договором №133/03-14 від 27.03.2014, укладеним між первісним кредитором і позичальником, на що позичальник дає свою згоду. У зв'язку із чим:

- первісний кредитор № 1 (ОСОБА_1) має право вимоги на 19 492 987,50 грн. (дев'ятнадцять мільйонів чотириста дев'яносто дві тисячі дев'ятсот вісімдесят сім гривень 50 коп.);

- первісний кредитор №2 (ОСОБА_2) має право вимоги на 4 208 728,76 грн. (чотири мільйони двісті вісім тисяч сімсот двадцять вісім гривень 76 коп.), від загальної суми, яку Позичальник повинен сплатити Кредиторам по Кредитному договору.

Згідно п.3 Договору про заміну сторони у Кредитному договорі з моменту підписання цього Договору, первісний кредитор не вважається стороною в Кредитному договорі і втрачає всі права і обов'язки по ньому.

12.09.2014 між ПАТ «Банк Камбіо» (первісний іпотекодержатель), ТОВ «Хлібозавод №10» (іпотекодавець), ОСОБА_1 (новий іпотекодержатель №1) ОСОБА_2 (новий іпотекодержатель №2) укладено договір про внесення змін до Іпотечного договору №133/03-14-І від 27.03.2014 (далі - Договір про внесення змін до Іпотечного договору), за умовами пункту 1 якого передбачено, що враховуючи приписи ч.3 ст.556 Цивільного кодексу України, Первісний Іпотекодержатель передає Новому Іпотекодержателю №1 і Новому Іпотекодержателю №2 всі права та обов'язки, що виникли та виникатимуть за Іпотечним договором №133/03-14-І від 27.03.2014, укладеним між Первісним Іпотекодержателем і Іпотекодавцем, на що Іпотекодавець дає свою згоду.

Пунктом 3 Договору про внесення змін до Іпотечного договору, передбачено, що з моменту підписання Договору про внесення змін до Іпотечного договору №133/03-14-І від 27.03.2014, Первісний Іпотекодержатель не вважається стороною в Іпотечному договорі і втрачає всіх прав і обов'язків по ньому.

12.09.2014 між ОСОБА_1 (Кредитор №1), ОСОБА_2 (Кредитор №2) та ТОВ «Хлібозавод №10» (Позичальник) укладена Додаткова угода №3 до Кредитного договору №133/03-14 від 27.03.2014, відповідного до якої зобов'язання за Кредитним договором було замінене на нове зобов'язання за Договором новації боргу, а сторони домовились, що після підписання цієї додаткової угоди позичальник є вільним від виконання зобов'язань за Кредитним договором у зв'язку з підписанням Договору новації боргу між сторонами. Кредитор №1 та Кредитор №2 не мають претензій до позичальника щодо виконання зобов'язань за Кредитним договором.

12.09.2014 між ОСОБА_1 (іпотекодержатель №1), ОСОБА_2 (іпотекодержатель№2) та ТОВ «Хлібозавод №10» (іпотекодавець) укладено договір про розірвання Іпотечного договору №133/03-14-І від 27.03.2014, відповідного до якого ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ТОВ «Хлібозавод №10» дійшли згоди про розірвання Іпотечного договору №133/03-14-І від 27.03.2014 року та припинення зобов'язань сторін за Іпотечним договором №133/03-14-І від 27.03. 2014 року з урахуванням Договору про внесення змін від 12.09.2014 року до Іпотечного договору №133/03-14-І від 27.03.2014 року, з моменту набрання чинності Договором новації боргу в зв'язку з заміною первісного зобов'язання за Кредитним договором №133/03-14 від 27.03.2014 з урахуванням змін та доповнень новим зобов'язанням.

Згідно пунктів 2, 3 договору про розірвання Іпотечного договору №133/03-14-І від 27.03.2014 ТОВ «Хлібозавод №10» іпотекодавець є вільним від виконання первісного зобов'язання з моменту його припинення. Іпотекодержатель №1 та Іпотекодержатель№2 не мають претензій до Іпотекодавця щодо виконання первісного зобов'язання.

У зв'язку із укладанням між сторонами Договору від 11.09.2014 про заміну сторони у кредитному договорі №133/03-14 від 27.03.2014, замість Первісного Іпотекодержателя, на підставі укладених: Договору поруки №133/09-14ПІ від 02.09.2014 і Договору поруки №133/09-14-П2 від 02.09.2014, 12.09.2014 укладено Договір про внесення змін до Договору застави №133/03-14-ІІ від 27.03.2014 (далі - Договір про внесення змін до Договору застави) про наступне:

Так, пунктом 1 Договору про внесення змін до Договору застави, передбачено, що враховуючи приписи ч. 3 ст. 556 Цивільного кодексу України, Первісний Заставодержатель (ПАТ «Банк Камбіо») передає Новому Заставодержателю №1 (фізична особа ОСОБА_1) і Новому Заставодержателю №2 (фізична особа ОСОБА_2) всі права та обов'язки, що виникли та виникатимуть за Договором застави №133/03-14-ІІ від 27.03.2014, укладеним між Первісним Заставодержателем і Заставодавцем (ТОВ «Хлібозавод №10»), на що Заставодавець дає свою згоду.

Пунктом 3 Договору про внесення змін до Договору застави, передбачено, що з моменту підписання Договору, Первісний Заставодержатель (ПАТ «Банк Камбіо») не вважається стороною в Договорі застави і втрачає всіх прав і обов'язки по ньому.

20 вересня 2014 року між ОСОБА_1 (Заставодержатель №1), ОСОБА_2 (Заставодержатель №2) та ТОВ «Хлібозавод №10» (Заставодавець) укладений договір про розірвання Договору застави №133/03-14-ІІ від 27.03.2014, відповідного до якого ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ТОВ «Хлібозавод №10» дійшли згоди про розірвання Договору застави №133/03-14-ІІ від « 27» березня 2014 року та припинення зобов'язань сторін за Договором застави №133/03-14-ІІ від 27.03.2014 з урахуванням Договору про внесення змін від 12.09.2014 року до Договору застави №133/03-14-ІІ від 27.03.2014, з моменту набрання чинності Договором новації боргу в зв'язку з заміною первісного зобов'язання за Кредитним договором №133/03-14 від 27.03.2014 з урахуванням змін та доповнень новим зобов'язанням. ТОВ «Хлібозавод №10» (Заставодавець) є вільним від виконання первісного зобов'язання з моменту його припинення. ОСОБА_1 (Заставодержатель №1) та ОСОБА_2 (Заставодержатель №2) не мають претензій до ТОВ «Хлібозавод №10» (Заставодавця) щодо виконання первісного зобов'язання.

За викладених обставин, зобов'язання ТОВ «Хлібозавод №10» перед ПАТ «Банк Камбіо» за Кредитним договором №133/03-14 від 27.03.2014, Іпотечним договором №133/03-14-І від 27.03.2014 та Договором застави №133/03-14-ІІ від 27.03.2014 припинено за рахунок як поручителів так і за рахунок часткової оплати безпосередньо ТОВ «Хлібозавод №10».

12.10.2018 ТОВ «Хлібозавод №10» отримало від Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ««Банк Камбіо» Северина Ю.П., Повідомлення-вимогу в порядку ст.ст. 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» за вих. №22/1953 від 02.10.2018, в якій останній вимагає від ТОВ «Хлібозавод №10» в тридцятиденний строк з моменту отримання даної письмової вимоги виконати порушені зобов'язання за Кредитним Договором №133/03-14 від 27.03.2014 на загальну суму 46 069 532, 34 (сорок шість мільйонів шістдесят дев'ять тисяч п'ятсот тридцять дві) грн. 34 коп.

Також, вказаною вимогою ПАТ «Банк Камбіо»повідомило ТОВ «Хлібозавод №10» про те, що у разі невиконання чи виконанні не в повному обсязі зазначеної вище вимоги щодо сплати заборгованості за Кредитним Договором №133/03-14 від 27.03.14 р. ПАТ «Банк Камбіо» зверне стягнення на предмет іпотеки згідно ст.ст. 36, 37, 38 ЗУ «Про іпотеку» та в порядку встановленому Іпотечним договором №133/03-14-І від 27.03.2014, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василевською І.О., зареєстрованого за №282, задовольнивши вимоги забезпечені іпотекою шляхом набуття права власності за ПАТ «Банк Камбіо» на наступні об'єкти нерухомого майна, які належать ТОВ «Хлібозавод №10», а саме: нежитлові будівлі та споруди літера №А-2 - будівля виробничої бази; літера №А1-1 - прибудова, загальна площа 2 144,8 кв.м; літера №А2-2 - прибудова; літера №А3 - прибудова; літера № А(IV)-1 -прибудова, загальною площею 1875,9 кв.м; літера №а1- ґанок, літера №а2 - естакада з навісом; літера № а3 - естакада з навісом; літера № а4 - ґанок; літера № Б-1 - будівля складу; літера під. №Б-1 - підвал, загальною площею 380,6 кв.м; літера №б - естакада; літера під. №б - підвал; літера №б2 - вхід в підвал; літера № М - будівля трансформаторної підстанції; літера № Н - пожежний резервуар; літера № О1-1 - незавершене будівництво; літера № О1-1 - прибудова, загальною площею 427,3 кв.м; літера № П - металева будівля; літера № п - рампа з навісом; літера № Р - сторожка; літера № р - ґанок з навісом; літера № р1- рампа; літера № С - навіс; № 1 - ворота, загальною площею 92,7 кв.м; № 2 - огорожа, загальною площею 74,8 кв.м; № 3 - огорожа; № 4 - огорожа; № 5 - ворота; № 6 - огорожа; № 7 - огорожа; №8 - ворота, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вулиця Варварівська, будинок 28 загальною площею 4996,10 кв.м., розташовані на орендованій земельній ділянці кадастровий номер :01:460:0028 площею 0,6570 га.

Позивач вказує, що такі дії банку є неправомірними, оскільки боржником виконано зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі за рахунок власних коштів та коштів поручителів, що не визнається відповідачем та стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1 ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно частини 1, 2 статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи (ст. 608 ЦК України), ліквідацією юридичної особи (ст. 609 ЦК України).

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 572 ЦК України)

За умовами пункту 1 частини 1 статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі:

1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою;

2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави;

3) реалізації предмета застави;

4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (абзац 3 статті 1 Закону України "Про іпотеку").

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина 4 статті 3 Закону України "Про іпотеку").

Пунктом 1 частини 1 статті 593 Цивільного кодексу України передбачено, що право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, а саме: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу», застава припиняється:

- з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання;

- в разі загибелі заставленого майна;

- в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно;

- в разі примусового продажу заставленого майна;

- при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави;

- в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо припинення у ПАТ «Банк Камбіо» права вимоги як кредитора за Кредитним договором у зв'язку з повним виконанням зобов'язання поручителями та боржником, так і за іпотечним договором та договором застави у зв'язку з виконанням зобов'язання, забезпеченого іпотекою та заставою відповідно до приписів Цивільного Кодексу України.

Між тим, в процесі розгляду справи між учасниками справи постало спірне питання щодо правомірності вчинених правочинів та наявності підстав для визнання нікчемними правочинів, укладених між ТОВ «Хлібозавод №10», ОСОБА_1, ОСОБА_2 та застосування до вказаних правочинів наслідків нікчемності, у зв'язку з чим суд зазначає наступне.

Нормативно-правовим актом, яким регулюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно (частина 3 статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання (частина 5 статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до частини другої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

У силу частини 1 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду (частина 3 статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

19.08.2014 Правлінням Національного банку України (далі - НБУ) прийнято постанову №510/БТ «Про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» шляхом призначення куратора», за змістом якої визначено наступне:

1. Призначити з 19 серпня 2014 року до 14 лютого 2015 року куратором ПАТ "Банк Камбіо" службовця Національного банку України Кононенка Дмитра Георгійовича. На період тимчасової відсутності куратора ПАТ «Банк Камбіо» уповноважити на виконання його функцій службовця Національного банку України Бузілову Інну Миколаївну.

2. Кураторові ПАТ "Банк Камбіо" надати право керуватися у своїй діяльності повноваженнями, визначеними в пункті 4.9 глави 4 розділу І Положення № 346.

3. Заборонити ПАТ "Банк Камбіо" використовувати для розрахунків у національній валюті прямі кореспондентські рахунки.

4. Зобов'язати ПАТ "Банк Камбіо" здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України (крім операцій за розрахунками з міжнародними платіжними системами згідно з укладеними договорами та за правочинами щодо цінних паперів за кореспондентським рахунком у ПАТ "РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР"). У зв'язку з цим перерахувати кошти в національній валюті з кореспондентських рахунків ПАТ "Банк Камбіо", відкритих у банках-кореспондентах, на кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України.

5. Організацію виконання цієї постанови покласти на директора Генерального департаменту банківського нагляду Шульгу А.А.

6. Контроль за виконанням цієї постанови покласти на в.о.першого заступника Голови Національного банку України Писарука О.В.

Постановою Правління Національного банку України від 04 грудня 2014 року за №782 Публічне акціонерне товариство "Банк Камбіо" віднесено до категорії неплатоспроможних (далі - Постанова №782).

На виконання Постанови №782 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 04.12.2014 року за №140 "Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Камбіо" (далі - Рішення №140), згідно якого з 05.12.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ "Банк Камбіо".

Згідно приписів частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №109 від 18.07.2018р. ухвалено наступне:

1. Затвердити акт Комісії з перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності від 18.07.2018 року, яким виявлено ознаки нікчемності, передбачені в п.7 ч.3 ст.38 Закону, в наступних правочинах:

- Правочин щодо дострокового припинення/розірвання депозитного договору №ДФ-04/781-4 від 07.07.2014 та повернення коштів вкладнику. Вкладник - ОСОБА_1;

- Договір від 11.09.2014р. про заміну сторони у Кредитному договорі №133/03-14 від 27.03.2014р., укладений між ПАТ «Банк Камбіо», ТОВ «Хлібозавод № 10», ОСОБА_1 та ОСОБА_2;

- Договір поруки №133/09-14-П1 від 02.09.2014, укладений між ПАТ «Банк Камбіо», ТОВ «Хлібозавод № 10» та ОСОБА_1;

- Договір поруки №133/09-14-П2 від 02.09.2014, укладений між ПАТ «Банк Камбіо», ТОВ «Хлібозавод № 10» та ОСОБА_2;

- Договір про внесення змін від 12.09.2014, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василевською І.О., за реєстровим №783, до Іпотечного договору №133/03-14-І від 27.03.2014р., укладеного між Іпотекодержателем ПАТ «Банк Камбіо» та Іпотекодавцем ТОВ «Хлібозавод №10», посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василевською І.О., за реєстровим №282;

- Договір про внесення змін від 12.09.2014, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василевською І.О., за реєстровим №785, до Договору застави №133/03-14-ІІ від 27.03.2014, укладеного між Заставодержателем ПАТ «Банк Камбіо» та Заставодавцем ТОВ «Хлібозавод №10», посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василевською І.О., за реєстровим №284.

2) застосувати наслідки нікчемності правочинів, в т.ч. здійснити зворотні транзакції по рахунку за нікчемним правочином.

В обґрунтування заперечень проти задоволення позовних вимог відповідач та третя особа-1 посилаються на порушення приписів Постанови Правління Національного банку України від 19.08.2014 №510/БТ «Про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» в частині проведення розрахунків в інший спосіб, ніж це передбачено її приписами.

Так, з огляду на те, що положеннями наведеної постанови передбачено застереження щодо здійснення розрахунків виключно через кореспондентські рахунки, відповідач та третя особа-1, в обґрунтування своєї правової позиції щодо безпідставності вимог позивача, вказують, зокрема, на порушення вказаних положень постанови, оскільки в даному випадку погашення заборгованості відбулось без використання кореспондентських рахунків, що свідчить про наявність ознак нікчемності спірних правочинів згідно пункт 1 частини 3 статті 38 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Суд зазначає, що постанова Правління Національного банку України від 19.08.2014 №510/БТ «Про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» шляхом призначення куратора» отримана першим заступником голови правління ПАТ «Банк Камбіо» 20.08.2014 року, з 20.08.2014 року куратор почав виконувати свої функції (а.с. 26-29, т.4).

При цьому зазначена постанова не доводилася до відома вкладників та позичальників.

За змістом частини 1-3 статті 60 Закону України "Про банківську таємницю" інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації; 9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності.

Інформація про банки чи клієнтів, що збирається під час проведення банківського нагляду, становить банківську таємницю.

Відповідно до положень частини 1, 3, 4 статті 61 Закону України "Про банківську таємницю" банки зобов'язані забезпечити збереження банківської таємниці шляхом:1) обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю; 2) організації спеціального діловодства з документами, що містять банківську таємницю; 3) застосування технічних засобів для запобігання несанкціонованому доступу до електронних та інших носіїв інформації; 4) застосування застережень щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення у договорах і угодах між банком і клієнтом.

Банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до статті 47 цього Закону.

Органи державної влади, юридичні та фізичні особи, які при виконанні своїх функцій, визначених законом, або наданні послуг банку безпосередньо чи опосередковано отримали в установленому законом порядку інформацію, що містить банківську таємницю, зобов'язані забезпечити збереження такої інформації, не розголошувати цю інформацію і не використовувати її на свою користь чи на користь третіх осіб.

За викладених обставин, вищевказана постанова Правління Національного банку України від 19.08.2014 №510/БТ не є загальнодоступною інформацією та представляє собою банківську таємницю, при цьому відповідачем не надано доказів повідомлення ТОВ «Хлібзавод №10», ОСОБА_1, ОСОБА_2 щодо наявності вказаної постанови Правління НБУ, тому станом на час здійснення розрахунків за Кредитним договором, вказані особи не були обізнані щодо наявності застережень, встановлених постановою Правління Національного банку України від 19.08.2014 №510/БТ.

Згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 р. № 492 банки мають право відкривати своїм клієнтам:

- кореспондентські рахунки;

- поточні рахунки;

- вкладні (депозитні) рахунки.

Кореспондентський рахунок відкривається одним банком іншому банку для здійснення міжбанківських переказів.

Банк-кореспондент - це банк, що на підставі договору та в порядку, встановленому Національним банком України, відкриває в іншому банку кореспондентський рахунок.

Таким чином, кореспондентськi рахунки - рахунки, що використовуються для зберігання коштів та обліку розрахунків, що виконує одна банківська установа за дорученням іншої банківської установи. Кореспондентські рахунки відкриваються та використовуються на договірній основі в процесі встановлення міжбанківських кореспондентських відносин.

Згідно пункту 1.8 Інструкції поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

До поточних рахунків також належать:

- рахунки за спеціальними режимами їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України;

- поточні рахунки типу "Н", що відкриваються в національній валюті офіційним представництвам і представництвам юридичних осіб-нерезидентів, які не займаються підприємницькою діяльністю на території України;

- поточні рахунки типу "П", що відкриваються в національній валюті постійним представництвам (передбачають можливість ведення підприємницької діяльності повністю або частково);

- поточні (накопичувальні) рахунки виборчих фондів та фонду референдуму;

- інвестиційні рахунки, що відкриваються нерезидентам-інвесторам в уповноважених банках України для здійснення інвестиційної діяльності в Україні, а також для повернення іноземної інвестиції та прибутків, доходів, інших коштів, одержаних іноземним інвестором від інвестиційної діяльності в Україні.

Поточні рахунки фізичним особам - не суб'єктам підприємницької діяльності відкриваються як вклади до запитання i використовуються їх власниками для здійснення розрахункових операцій як i поточні рахунки юридичних осіб.

Порядок відкриття i закриття поточного рахунку регламентується Національним банком, а конкретні умови визначаються банками, які такі рахунки відкривають. Власник поточного рахунку самостійно розпоряджається коштами, які на ньому розміщено, та може зняти з цього рахунка суму, що не перевищує фактичний залишок. За можливості використання коштів у обсязі, що перевищує суму залишку, використовують поточний рахунок з овердрафтом. При цьому виникаюче дебетове сальдо на такому поточному рахунку компенсується за рахунок банківського кредиту (овердрафт).

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент(дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

До вкладних (депозитних) рахунків також належать пенсійні депозитні рахунки, що відкриваються фізичним особам відповідно до Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення" для накопичення заощаджень на виплату пенсії.

Кошти на депозитні рахунки перераховуються з поточного рахунка і після закінчення строку зберігання повертаються на поточний рахунок.

Відсотки за депозитними рахунками можуть перераховуватися на поточний рахунок відповідно до умов депозитного договору або зараховуватися на поповнення депозиту.

Рахунки для зберігання грошових коштів і здійснення усіх видів банківських операцій відкриваються у будь-яких банках України за вибором клієнта і за згодою цих банків.

Для здійснення розрахунків клієнти банків самостійно обирають платіжні інструменти. Установи банків списують кошти з рахунків клієнтів тільки за дорученням власників цих рахунків або за розпорядженням стягувачів (державних виконавців).

Розрахункові документи, що надходять протягом операційного часу, банк проплачує в день надходження; ті, що прийшли після операційного часу - наступного робочого дня.

У разі відсутності коштів на рахунку платника для виконання розрахункових документів, що надійшли до банку протягом операційного часу, вони цього самого дня повертаються без виконання.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається здійснення розрахунків на виконання зобов'язань за кредитним договором без використання кореспондентських рахунків, якi використовуються в процесі встановлення міжбанківських кореспондентських відносин, натомість використано інші банківські інструменти. При цьому, здійснивши проведення розрахункової операції, банк своїми діями підтвердив наявність на рахунку платника необхідної суми коштів. Про це також свідчить відсутність заборони на проведення розрахункових операцій у відповідний спосіб, зі сторони уповноваженої особи-куратора, на яку, в силу приписів постанови Правління НБУ від 19.08.2014 №510/БТ, покладено обов'язок щодо здійснення контролю за операціями, які проводяться банком.

З цих же підстав, суд відхиляє твердження третьої особи -1 про відсутність коштів для проведення розрахунків з посиланням на довідки ПАТ «Банк Камбіо» (а.с.195-197, т.3), з яких не вбачається можливим дійти висновку щодо відсутності коштів саме на рахунках платників відповідної суми коштів.

Згідно ч.1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

За змістом частин першої та другої статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Оскільки грошові кошти, якими було здійснено погашення заборгованості не були власністю банка, а були власністю ОСОБА_2, ОСОБА_16 та ТОВ «Хлібозавод №10» (клієнтів), суд відхиляє заперечення відповідача та третьої особи щодо безоплатності проведених операцій.

Враховуючи викладене та оскільки погашення заборгованості за кредитним договором відбулось 11.09.2014, тобто після прийняття Правлінням Національного банку України постанови №510/БТ «Про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю ПАТ «Банк Камбіо» шляхом призначення куратора», у зв'язку з чим у ПАТ «Банк Камбіо» запроваджено особливий режим контролю за діяльністю банку, призначено куратора НБУ, а також встановлено ряд обмежень у здійсненні операцій, яка не доводилася до відома вкладників та позичальників банку, але до прийняття Правлінням НБУ Постанови №782 «Про віднесення ПАТ «Банк Камбіо» до категорії неплатоспроможних», тому твердження відповідача та третьої особи про те, що операція з погашення кредитної заборгованості є штучною та відбулось корегування структури банківського балансу, адже кошти не відображалися ні у касі банку, ні на кореспондентському рахунку банку відкритому в НБУ, не можуть свідчити про нікчемність правочину. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.06.2018 по справі №755/7957/16-ц.

Щодо посилань відповідача та третьої особи-1 на наявність ознаки нікчемності правочину, передбаченої пунктом 2 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд зазначає, що 19.08.2014 встановлено особливий режим контролю за діяльністю ПАТ «Банк Камбіо» шляхом призначення куратора згідно постанови Правління НБУ №510/БТ, укладення спірних правочинів відбулось в період з 02.09.2014 по 12.09.2019, а віднесення банку до категорії неплатоспроможних відбулось 04.12.2014, при цьому банком та фондом гарантування вкладів фізичних осіб не доведено, яким саме чином укладення спірних правочинів вплинуло на платоспроможність банку, або неможливість часткового чи повного виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами, та не наведено причинно-наслідкового зв'язку між укладенням спірних правочинів та ухваленням постанови Правління НБУ про віднесення ПАТ «Банк Камбіо» до категорії неплатоспроможних.

Стосовно посилань відповідача та третьої особи-1 на наявність ознак нікчемності правочину згідно пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд зазначає наступне.

Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Для правової кваліфікації дій учасників цивільного обороту, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків в якості правочинів, суттєве значення має встановлення підстав вчинення таких дій, тобто сукупності юридично значимих причин-обставин, безпосереднім об'єктивним наслідком яких, стали такі дії. Саме правова підстава тієї чи іншої дії надає останній якостей цивільно-правового правочину і дозволяє належним чином кваліфікувати правочин за видом і дозволяє вірно визначити норму матеріального права, яка регулює цей правочин.

За змістом глави 16 Цивільного кодексу України, законодавцем визначено договір і дії, що вчиняють на виконання зобов'язання з договору, у нерозривній єдності, а правила про форму правочину і про його недійсність-розглядає по відношенню до підстав виникнення зобов'язання.

Отже, правочин - правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків.

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він визнаний судом недійсним.

Здійснюючи операції з перерахування коштів, банк виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені Цивільного кодексом України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валют, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року №492, та договорам з відповідними клієнтами банку.

За викладених обставин, суд зазначає, що перерахування грошових коштів з рахунку на рахунок у одному банку не є правочинами в розумінні статей 202, 204, 626 ЦК України та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а є банківськими операціями, тому не можуть визнаватися нікчемними, оскільки проведені на виконання цивільно-правових договорів.

З огляду на те, що спірні правочини та погашення кредиту вчинені до віднесення ПАТ «Банк Камбіо» до неплатоспроможних банків та введення тимчасової адміністрації, а дії щодо перерахування грошових коштів з рахунку на рахунок не є правочинами, а є банківськими операціями, доводи відповідача про їх нікчемність в силу пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є безпідставними, що узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеній в постанові від 05.12.2018 у справі №911/3880/15, та правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 20.06.2018 у справі №755/7957/16-ц.

Разом з тим, посилання відповідача та третьої особи-1 на наявність ознаки нікчемності договорів поруки, визначену в п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у зв'язку з тим, що уклавши договір поруки поручителі, які є кредиторами банку, отримали переваги перед іншими кредиторами банку, оскільки набули можливість позачергово задовольнити свої вимоги, відхиляються судом з наступних підстав.

В результаті укладення поручителями - ОСОБА_2, ОСОБА_16 спірних правочинів останні отримали право вимоги до ПАТ «Хлібозавод №10» але не на підставі договору поруки, а у зв'язку з його виконанням в силу норм ст. 556 ЦК України, сплативши банку грошові кошти в погашення зобов'язань за кредитним договором. Саме на суму сплачених банку грошових коштів за договорами поруки ОСОБА_2 та ОСОБА_16 набули право на отримання задоволення своїх вимог не від банку, а від ПАТ «Хлібозавод №10».

Посилання відповідача на наявність ознаки нікчемності спірних правочинів, передбачену п.8 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не доведено належними та допустимими доказами, тому відхиляються судом.

Щодо тверджень відповідача про відсутність прав банку на відчуження майнових прав у зв'язку з наявністю Договору застави майнових прав, укладеного між ПАТ «Банк Камбіо» та Корпоративним недержавним пенсійним фондом національного банку України 27.05.2014, суд зазначає наступне.

В даному випадку відбулось не відчуження майнових прав за договором, а погашення заборгованості за кредитним договором, на підставі чого, в силу приписів статті 552 ЦК України, перейшли права кредитора у цьому зобов'язанні.

Відповідно до ч. 2. ст. 552 ЦК України, до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Крім того, таке посилання відповідача на порушення банком при укладенні договору поруки умов договору застави майнових прав від 27.05.2014 не є таким, що ґрунтується на нормах діючого законодавства, оскільки в ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відсутня така ознака нікчемності договору.

За викладених обставин, оцінку правомірності укладення договору поруки, за вищевказаних обставин може здійснити лише суд за позовом, предметом якого можуть бути вимоги щодо визнання цього правочину недійсним у загальному порядку. При цьому докази звернення відповідача з відповідним позовом до суду в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, з огляду на те, що даний спір виник з приводу нерухомого майна та позивачем заявлено, зокрема, вимогу про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, яке знаходиться в місті Дніпро, даний спір підсудний Господарському суду Дніпропетровської області відповідно до ч.3 ст. 30 ГПК України, в той час як заперечення відповідача проти розгляду даної справи Господарським судом Дніпропетровської області відхиляються судом.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом частини 1 статті 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Посилання третьої особи-1 на приписи постанов Верховного суду від 27.11.2018 у справі №910/4123/16, від 04.07.2018 у справі №910/9987/16, від 25.04.2018 у справі №910/10371/16, від 24.04.2018 у справі №910/12148/16, від 20.06.2018 у справі №910/10572/17 відхиляються судом, з огляду на встановлені у даній справі обставини та правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №755/7957/16-ц та постанові Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №911/3880/15.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено обґрунтованість позовних вимог в частині визнання правовідносин за Кредитним договором №133/03-14 від 27.03.2014 припиненими, визнання правовідносин за Іпотечним Договором №133/03-14-І від 27.03.2014 припиненими, визнання правовідносин за Договором застави №133/03-14-ІІ від 27.03.2014 припиненими.

Позовні вимоги щодо усунення перешкоди у користуванні нерухомим майном, а саме: нежитловими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Варварівська, буд. 28, шляхом заборони Публічному акціонерному товариству "Банк Камбіо" вчиняти дії, направлені на незаконне вибуття із власності Товариством з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" вищевказаного нерухомого майна шляхом звернення стягнення на підставі Іпотечного договору №133/03-14-І від 27.03.2014 посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василевською І.О. 27.03.2014 за реєстровим №282, задоволенню не підлягають, з огляду на недоведеність позивачем факту вчинення таких дій з боку позивача.

Стосовно вимог позивача про відновлення становища, яке існувало до прийняття Наказу № 109 від 18.07.2018 року, яким було затверджено Акт Комісії з перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності від 18.07.2018 року, зобов'язавши ПАТ "Банк Камбіо" () в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Северіна Юрія Петровича виключити з бухгалтерського обліку ПАТ "Банк Камбіо" () за рахунками обліку кредитів (згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку банків України) кредитну заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" () за Кредитним Договором №133/03-14 від 27.03.2014, право вимоги за Іпотечним Договором №133/03-14-І від 27.03.2014 з відповідними змінами та право вимоги за Договором застави №133/03-14-ІІ від 27.03.2014 що були укладені на забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним Договором №133/03-14 від 27.03.2014, та припинення виконання дій, визначених у Наказі Уповноваженої особи №109 від 18.07.2018 року щодо застосування наслідків нікчемності правочинів ПАТ "Банк Камбіо" відносно відновлення у бухгалтерському обліку ПАТ "Банк Камбіо" () по рахунку обліку кредиту (згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку банків України) щодо кредитної заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" () за Кредитним Договором №133/03-14 від 27.03.2014, суд зазначає, наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Слід зазначити, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Статтею 11 Міжнародного пакту про політичні та громадянські права, який ратифіковано Указом №2148-08 від 19.10.1973 Президії Верховної Ради Української РСР, кожен має право при визначенні його прав і обов'язків у будь-якому цивільному процесі на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Одночасно, у рішенні №7-рп/2013 від 11.07.2013 Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_18 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначено, що зобов'язання повинні ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м'якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов'язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Способи захисту за своїм призначенням можуть вважатись визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Тобто, метою застосування судом певного способу захисту прав та законних інтересів осіб є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Отже, останнє направлене на настання певних юридичних наслідків. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом України у листі від 01.04.2014р. "Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України".

Зважаючи на вищевикладені обставини, приймаючи до уваги позицію Конституційного суду України, та відсутність правових підстав вважати правочини, визначені в Наказі Уповноваженої особи №109 від 18.07.2018 року, нікчемними, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивача шляхом:

- відновлення становища, яке існувало до прийняття Наказу № 109 від 18.07.2018 року, яким було затверджено Акт Комісії з перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності від 18.07.2018 року, зобов'язавши ПАТ "Банк Камбіо" () в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Северіна Юрія Петровича виключити з бухгалтерського обліку ПАТ "Банк Камбіо" () за рахунками обліку кредитів (згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку банків України) кредитну заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" () за Кредитним Договором №133/03-14 від 27.03.2014, право вимоги за Іпотечним Договором №133/03-14-І від 27.03.2014 з відповідними змінами та право вимоги за Договором застави №133/03-14-ІІ від 27.03.2014 що були укладені на забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним Договором №133/03-14 від 27.03.2014;

- припинення виконання дій, визначених у Наказі Уповноваженої особи №109 від 18.07.2018 року, щодо застосування наслідків нікчемності правочинів ПАТ "Банк Камбіо" відносно відновлення у бухгалтерському обліку ПАТ "Банк Камбіо" () по рахунку обліку кредиту (згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку банків України) щодо кредитної заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" () за Кредитним Договором №133/03-14 від 27.03.2014.

Викладене є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Щодо заявлених до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000, 00 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом вищенаведених норм ГПК України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні п. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

При цьому, відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами ст. 129 ГПК України, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов'язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов'язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Враховуючи те, що позивачем не додано доказів понесення позивачем витрат за надання правової (правничої) допомоги (платіжні доручення, банківські виписки про оплату послуг адвоката), витрати на правничу допомогу у конкретній справі у суді першої інстанції не підтверджено, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" (01034, м.Київ, провул. Георгіївський, буд.2, кімн. 12, ідентифікаційний код юридичної особи 31911401) до Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" (01001, м.Київ, вул. Заньковецької/Станіславського, буд.3/1, ідентифікаційний код юридичної особи 26549700), за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м.Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ідентифікаційний код юридичної особи 21708016), третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1), третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2), третьої особи-4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Корпоративний недержавний пенсійний фонд Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інституцька, буд.9, ідентифікаційний код юридичної особи 34880663) про визнання правовідносин припиненими та усунення перешкод у користуванні нерухомим майном задовольнити частково.

Визнати правовідносини за Кредитним договором №133/03-14 від 27.03.2014, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" (01034, м.Київ, провул. Георгіївський, буд.2, кімн. 12, ідентифікаційний код юридичної особи 31911401) та Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" (01001, м.Київ, вул. Заньковецької/Станіславського, буд.3/1, ідентифікаційний код юридичної особи 26549700) - припиненими.

Визнати правовідносини за Іпотечним Договором №133/03-14-І від 27.03.2014. посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василевською І.О. 27.03.14р. за реєстровим №282, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" (01034, м. Київ, провул. Георгіївський, буд.2, кімн. 12, ідентифікаційний код юридичної особи 31911401) та Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" (01001, м.Київ, вул. Заньковецької/Станіславського, буд.3/1, ідентифікаційний код юридичної особи 26549700) - припиненими.

Визнати правовідносини за Договором застави №133/03-14-ІІ від 27.03.2014, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василевською Іриною Олегівною, за реєстровим №284, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" (01034, м. Київ, провул. Георгіївський, буд.2, кімн. 12, ідентифікаційний код юридичної особи 31911401) та Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" (01001, м.Київ, вул. Заньковецької /Станіславського, буд.3/1, ідентифікаційний код юридичної особи 26549700) - припиненими;

Відновити становище, яке існувало до прийняття Наказу № 109 від 18.07.2018 року, яким було затверджено Акт Комісії з перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності від 18.07.2018 року, зобов'язавши Публічне акціонерне товариство "Банк Камбіо" (01001, м.Київ, вул. Заньковецької/Станіславського, буд.3/1, ідентифікаційний код юридичної особи 26549700) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" Северіна Юрія Петровича виключити з бухгалтерського обліку Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" (01001, м.Київ, вул. Заньковецької/Станіславського, буд.3/1, ідентифікаційний код юридичної особи 26549700) за рахунками обліку кредитів (згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку банків України) кредитну заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" (01034, м. Київ, провул. Георгіївський, буд.2, кімн. 12, ідентифікаційний код юридичної особи 31911401) за Кредитним Договором №133/03-14 від 27.03.2014, право вимоги за Іпотечним Договором №133/03-14-І від 27.03.2014 з відповідними змінами та право вимоги за Договором застави №133/03-14-ІІ від 27.03.2014 що були укладені на забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним Договором №133/03-14 від 27.03.2014.

Припинити виконання дій визначених у Наказі Уповноваженої особи №109 від 18.07.2018 року щодо застосування наслідків нікчемності правочинів Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" (01001, м.Київ, вул. Заньковецької/Станіславського, буд.3/1, ідентифікаційний код юридичної особи 26549700) відносно відновлення у бухгалтерському обліку Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" (01001, м.Київ, вул. Заньковецької/Станіславського, буд.3/1, ідентифікаційний код юридичної особи 26549700) по рахунку обліку кредиту (згідно з Планом рахунків бухгалтерського обліку банків України) щодо кредитної заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" (01034, м. Київ, провул. Георгіївський, буд.2, кімн. 12, ідентифікаційний код юридичної особи 31911401) за Кредитним Договором №133/03-14 від 27.03.2014.

В частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" до Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" (01001, м.Київ, вул. Заньковецької/Станіславського, буд.3/1, ідентифікаційний код юридичної особи 26549700) про усунення перешкоди у користування нерухомим майном, а саме: нежитловими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро (стара назва Дніпропетровськ), вулиця Варварівська, будинок 28, а саме: будівель та споруд літера №А-2 - будівля виробничої бази; літера №А1-1 - прибудова, загальна площа 2 144,8 кв.м; літера №А2-2 - прибудова; літера №А3 - прибудова; літера № А(IV)-1 -прибудова, загальною площею 1875,9 кв.м; літера №а1- ґанок, літера №а2 - естакада з навісом; літера № а3 - естакада з навісом; літера № а4 - ґанок; літера № Б-1 - будівля складу; літера під. №Б-1 - підвал, загальною площею 380,6 кв.м; літера №б - естакада; літера під. №б - підвал; літера №б2 - вхід в підвал; літера № М - будівля трансформаторної підстанції; літера № Н - пожежний резервуар; літера № О1-1 - незавершене будівництво; літера № О1-1 - прибудова, загальною площею 427,3 кв.м; літера № П - металева будівля; літера № п - рампа з навісом; літера № Р - сторожка; літера № р - ґанок з навісом; літера № р1- рампа; літера № С - навіс; № 1 - ворота, загальною площею 92,7 кв.м; № 2 - огорожа, загальною площею 74,8 кв.м; № 3 - огорожа; № 4 - огорожа; № 5 - ворота; № 6 - огорожа; № 7 - огорожа; №8 - ворота, шляхом заборони Публічному акціонерному товариству "Банк Камбіо" (01001, м.Київ, вул. Заньковецького/Станіславського, буд.3/1, ідентифікаційний код юридичної особи 26549700) вчиняти дії, направлені на незаконне вибуття із власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" (01034, м.Київ, провул. Георгіївський, буд. 2, кімн. 12, ідентифікаційний код юридичної особи 31911401) вищевказаного нерухомого майна шляхом звернення стягнення на підставі Іпотечного договору №133/03-14-І від 27.03.2014 посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василевською І.О. 27.03.2014 за реєстровим № 282 відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" (01001, м.Київ, вул. Заньковецької/Станіславського, буд.3/1, ідентифікаційний код юридичної особи 26549700) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" (01034, м.Київ, провул. Георгіївський, буд. 2, кімн. 12, ідентифікаційний код юридичної особи 31911401) витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 810, 00 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України.

Повний текст рішення складено 11.03.2019

Суддя А.В. Суховаров