ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" березня 2019 р. Cправа № 902/123/19

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Тварковського А.А.

за участю секретаря судового засідання Німенко О.І.,

представника:

позивача: ОСОБА_1, довіреність № 14-72 від 14.04.2017 р.

у відсутності представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001)

до: об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мрія-29" (вул. Олега Антонова, буд. 29, м. Вінниця, 21034)

про стягнення 922 грн 32 коп.,

В С Т А Н О В И В :

Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подано позов до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мрія-29" про стягнення 922 грн 32 коп., з яких: 863 грн 44 коп. пеня та 58 грн 87 коп. - 3 % річних за договором № 4129/16-ТЕ-1 від 21.12.2015 р.

Ухвалою суду від 21.02.2019 р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/123/19 в порядку спрощеного позовного провадження та призначено її до розгляду по суті на 14.03.2019 р.

В судове засідання 14.03.2019 р. представник відповідача не з'явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином ухвалою суду, яка надсилалась йому рекомендованою кореспонденцією.

Факт належного повідомлення відповідача підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення № 161 (а.с. 72, т. 1).

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Шульга проти України" та справі "Красношапка проти України" зазначено, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ та організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними.

Разом з тим ст. 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно із ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на вищевказане, враховуючи наявні в справі докази стосовно повідомлення відповідача про розгляд справи в суді, а також той факт, що у відповідності до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе провести розгляд даної справи за відсутності відповідача.

Розгляд справи здійснювався з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Представник позивача в ході розгляду справи заявлений позов підтримав та просив суд його задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви позивач в якості підстави позовних вимог посилається на укладення з відповідачем договору постачання природного газу № 4129/16-ТЕ-1 від 21.12.2015 р., відповідно до умов якого публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" передано об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Мрія-29" природний газ на суму 156 249 грн 13 коп., за який останнє розрахувалось не своєчасно, з порушенням умов п. 6.1. Договору.

З огляду на вказане, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 863 грн 44 коп. пені та 58 грн 87 коп. - 3 % річних.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 21.12.2015 р. між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник, позивач) та обєднанням співвласників багатоквартирного будинку "Мрія-29" (споживач, відповідач) укладено договір постачання природного газу № 4129/16-ТЕ-1 (Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов'язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити цей газ на умовах цього Договору (а.с. 16-22, т. 1).

Газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2. Договору).

Згідно із п. 2.1. Договору постачальник передає споживачу з 01.01.2016 р. по 31.03.2016 р. (включно) газ обсягом до 63 тис.куб.м. у тому числі по місяцях: січень - 25 тис.куб.м, лютий - 21 тис.куб.м, березень - 17 тис.куб.м.

За змістом п. 3.4. Договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Розділом 5 Договору сторонами погоджено ціну природного газу.

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє, в частині реалізації газу з 01.01.2016 р. до 31.03.2016 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 12 Договору).

Додатковими угодами до Договору № 1 від 31.12.2015 р., № 2 від 29.01.2016 р., № 3 від 17.03.2016 р., № 4 від 31.03.2016 р., № 5 від 30.04.2016 р., № 6 від 15.08.2016 р. сторонами внесено зміни до умов Договору, зокрема, стосовно предмету договору, порядку та умов передачі газу, обліку газу, ціни газу, відповідальності сторін (а.с. 23-34, т. 1).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивачем поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 156 249 грн 13 коп. на підтвердження чого у справі містяться обопільно підписані та скріплені печатками сторін акти приймання-передачі природного газу (а.с. 35-42, т. 1).

Відповідач в свою чергу за поставлений товар розрахувався не своєчасно, з порушенням строку визначеного умовами п. 6.1. Договору.

Остаточний розрахунок з позивачем за поставлений природний газ відповідачем здійснено 13.10.2016 р., що стверджується наявною в матеріалах справи довідкою "Операции по Договору № 4129/16-ТЕ-1, Предприятие "Мрія-29 ОСББ" з 01.01.2016 р. по 30.06.2018 р. (а.с. 44, т. 1).

Крім того, проведення обєднанням співвласників багатоквартирного будинку "Мрія-29" у жовтні 2016 р.. остаточного розрахунку за поставлений природний газ також підтверджується представником позивача в судовому засіданні, що не потребує доказування в силу ч. 1 ст. 75 ГПК України під час розгляду даної справи.

Неналежне виконання відповідачем зобов'язань за Договором щодо своєчасної оплати поставленого природного газу слугувало підставою звернення позивача з даним позовом до суду про стягнення пені та 3 % річних.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

30.11.2016 р. набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон), яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів статті 1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі статтею 2 Закону дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною першою статті 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Водночас частиною третьою ст. 7 Закону, якою врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що частина третя статті 7 Закону є нормою прямої дії, при цьому застосування приписів частини третьої статті 7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.01.2018 р. у справі № 914/3131/15, 07.02.2018 р. у справі № 927/1152/16, від 06.04.2018 р. у справі № 904/10747/16, від 17.04.2018 р. у справі № 904/11358/16, від 30.05.2018 р. у справі № 908/2055/17, від 21.08.2018 р. у справі № 925/107/18, від 29.08.2018 р. у справі № 904/9976/17, від 06.09.2018 р. у справі № 925/106/18, від 13.12.2018 р. у справі № 925/105/18, від 18.12.2018 р. у справі № 905/301/18, від 20.12.2018 р. у справі № 904/1619/18, від 22.12.2018 р. у справі № 904/2961/18, від 16.01.2019 р. у справі № 905/299/18, від 26.02.2019 р. у справі № 926/992/18).

Отже, єдиною умовою для списання заборгованості, нарахованої за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є набрання чинності даним Законом.

З матеріалів справи слідує, що основну заборгованість за поставлений природний газ за Договором відповідачем погашено 13.10.2016 р., тобто до набрання чинності цим Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Факт погашення відповідачем заборгованості за Договором станом на 13.10.2016 р. підтверджено також представником позивача в ході розгляду справи.

При цьому за змістом п. 1.2. Договору поставлений позивачем природний газ використовувався відповідачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

З огляду на вказане, у позивача були відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача пені та 3 % річних, позаяк заявлені до стягнення нарахування підлягають списанню в силу приписів статі 7 ЗУ "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

А відтак, заявлений публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" позов задоволенню судом не підлягає.

При цьому судом враховано, що позивачем у прохальній частині позовної заяви та долученому до матеріалів справи розрахунку пені та 3 % річних допущено технічну помилку, зазначивши їх сукупний розмір в сумі 922 грн 32 коп., тоді як за результатом арифметичного додавання заявлених сум пені та 3 % річних їх розмір становить - 922 грн 31 коп. Однак зазначене жодним чином не вплинуло на результат прийнятого рішення у справі, враховуючи, що у задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" судом відмовлено у зв'язку з його безпідставністю.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За вказаних вище обставин в задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" слід відмовити.

Витрати зі сплати судового збору та інші витрати, пов'язані з розглядом справи підлягають віднесенню на позивача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 221, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мрія-29" про стягнення 922 грн 32 коп. відмовити повністю.

2. Згідно з приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 19 березня 2019 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу - вул. Б. Хмельницького, м. Київ, 01001;

3 - відповідачу - вул. Олега Антонова, буд. 29, м. Вінниця, 21034.