РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.03.2019Справа № 910/15438/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства «Прокредит Банк» (03115, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 107-А; ідентифікаційний код: 21677333)

до 1. Фізичної особи-підприємця Яхненка Юрія Віталійовича (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код: НОМЕР_1)

2. ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код: НОМЕР_2)

3. ОСОБА_3 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код: НОМЕР_3)

про стягнення 1301342,19 грн.

Представники сторін:

від позивача: Боримська І.О.,

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився;

від відповідача 3: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19.11.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Прокредит Банк» з вимогами до Фізичної особи-підприємця Яхненка Юрія Віталійовича, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення 1301342,19 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав на те, що відповідач 1 в порушення умов укладеного з банком (позивачем) кредитного договору, не у повному обсязі повернув кредит та сплатив проценти за користування кредитом, у зв'язку з чим у відповідача 1 виникла заборгованість у розмірі 1301342,19 грн., з яких 835943,41 грн. заборгованості за кредитом та 465398,78 грн. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом.

Так як відповідач 2 та відповідач 3 є поручителями відповідача 1, та відповідають за невиконання відповідачем 1 своїх зобов'язань за кредитним договором, звертаючись з даним позовом до суду позивач просить солідарно стягнути з відповідачів (позичальника та поручителів) заборгованість відповідача 1 за кредитним договором у загальному розмірі 1301342,19 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2018 позовну заяву Акціонерного товариства «Прокредит Банк» залишено без руху; встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі суду від 23.11.2018, у зв'язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 відкрито провадження у справі №910/15438/18, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.01.2019, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

У підготовчому засіданні 16.01.2019 судом було оголошено перерву до 06.02.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 закрито підготовче провадження у справі №910/15438/18, справу призначено до судового розгляду по суті на 06.03.2019.

У судовому засіданні 06.03.2019 представник позивача надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача 1 у судове засідання 06.03.2019 не з'явився, про призначене судове засідання повідомлявся належним чином за адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (АДРЕСА_1), що підтверджується інформацією. Розміщеною на офіційному сайті ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень за ідентифікатором пошуку 740.

Що стосується повідомлення відповідача 2 та відповідача 3, суд зазначає таке.

Так, місцезнаходженням відповідача 2 - ОСОБА_2 та відповідача 3 - ОСОБА_3 є АДРЕСА_2.

Відповідно до п. 21 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції".

Згідно зі ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться в районі проведення антитерористичної операції і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.

Суд зазначає, що відповідач 2 та відповідач 3 повідомлялися про призначене на 06.03.2019 судове засідання у справі №910/15438/18 через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), роздруківка якого знаходиться в матеріалах справи.

За таких обставин, відповідач 2 та відповідач 3 з опублікуванням такого оголошення (11.02.2019) вважаються належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи.

Відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк відповідачами суду не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи належне повідомлення відповідачів про судове засідання, призначене на 06.03.2019, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи та строки розгляду справи, суд розглянув справу за відсутності представників відповідачів за наявними матеріалами справи.

У судовому засіданні 06.03.2019 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Дослідивши подані учасниками справи докази, заслухавши усні пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

30.06.2006 між Закритим акціонерним товариством «Прокредит Банк» (кредитор) та Фізичною особою-підприємцем Яхненком Юрієм Віталійовичем (клієнт) укладено Рамкову угоду №277, відповідно до умов якої кредитор на положеннях та умовах цієї Угоди, договорів про відкриття мультивалютної кредитної лінії, договорів про відкриття кредитної лінії та договорів про надання траншу відкриває клієнту кредитну лінію терміном на 240 місяців в розмірі та на умовах, передбачених Угодою (в редакції Додаткової угоди №2 від 19.03.2007).

Відповідно до п. 1.2 Рамкової угоди №277 від 30.06.2006 (в редакції Додаткової угоди №2 від 19.03.2007) сторони домовились, що загальна сума за договорами (угодами) в межах цієї Угоди не повинна перевищувати 600000 дол США.

Згідно з п. 2.2 Рамкової угоди №277 від 30.06.2006 умови надання, термін погашення та розмір кожної кредитної лінії, траншу визначаються на кредитному комітеті кредитора та оформлюється договорами про відкриття мультивалютної кредитної лінії, договорами про відкриття кредитної лінії, про надання траншу, які є невід'ємними частинами цієї Угоди.

Ставка відсотків за користування кредитом встановлюється договорами про надання траншу (п. 2.3 Рамкової угоди №277 від 30.06.2006).

У розділі 4 Договору №2 від 20.03.2009 про внесення змін до Рамкової угоди №277 від 30.06.2006 сторони погодили, що за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити кредитору проценти у розмірі та порядку, визначених угодою та кредитними договорами у межах максимального розміру (40% річних). Проценти обчислюються у валюті кредиту за процентною ставкою, встановленою відповідним кредитним договором, від суми залишку кредиту за кожен календарний день користування залишком кредиту, виходячи з 360 календарних днів у році, з моменту видачі кредиту до моменту повного погашення кредиту. У випадку прострочення погашення кредиту позичальник сплачує проценти за неправомірне користування кредитом у розмірі, що дорівнює визначеним відповідним кредитним договором процентам за користування даним кредитом за кожен календарний день прострочення, які обчислюються за методом «факт/360» від суми залишку кредиту, строк погашення якого настав, з моменту виникнення заборгованості до дати повного її погашення, включно.

Умови та порядок надання кредиту, порядок та строки повернення кредиту, дострокове повернення кредиту, штрафні санкції, права та обов'язки сторін, вирішення спорів та інші умови встановлюються договорами про відкриття мультивалютної кредитної лінії, договорами про відкриття кредитної лінії т договорами про надання траншу (п. 2.4 Рамкової угоди №277 від 30.06.2006).

Судом встановлено, що 19.03.2007 між позивачем та відповідачем 1 було укладено Договір про надання траншу №4.17331/277, відповідно до умов якого кредитор на підставі Рамкової угоди №277 від 30.06.2006 та положеннях цього договору надає позичальнику грошові кошти у сумі 300000 дол США на строк користування 84 місяці зі сплатою відсотків у розмірі 13,5%, виходячи з 360 календарних днів у році, а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити відсотки та комісії за кредитом у встановлений даним договором строк і виконати свої обов'язки за даним договором у повному обсязі.

У п. 3.1 Договору про надання траншу №4.17331/277 від 19.03.2007 зазначено, що погашення кредиту та сплата відсотків за його користування здійснюється в порядку та строки згідно з Графіком повернення кредиту і сплати відсотків, наведеному у Додатку №1 до договору. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється кредитором в строки, зазначені у Графіку як дні платежу.

13.08.2013 між сторонами було укладено Договір №1 про внесення змін до Договору про надання траншу №4.17331/277 від 19.03.2007, яким сторони внесли зміни та доповнення до Договору про надання траншу №4.17331/277 від 19.03.2007.

Зокрема, сторони погодили, що строк користування кредитом становить 92 місяці від дати видачі кредиту включно.

Враховуючи зміни щодо строку користування відповідачем 1 кредитними коштами, сторонами було викладено Додаток №1 до кредитного договору у новій редакції, де сторони, зокрема, погодили суми, які підлягають сплаті відповідачем 1 в рахунок погашення кредиту та процентів за користування кредитом, та строки їх сплати.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору про надання траншу №4.17331/277 від 19.03.2007, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є кредитним договором.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до норм статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав умови Договору про надання траншу №4.17331/277 від 19.03.2007, надавши відповідачу 1 кредит у розмірі 300000 дол США, що підтверджується банківською випискою з рахунку позичальника, яка долучена позивачем до позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У п. 3.1 Договору про надання траншу №4.17331/277 від 19.03.2007 зазначено, що погашення кредиту та сплата відсотків за його користування здійснюється в порядку та строки згідно з Графіком повернення кредиту і сплати відсотків, наведеному у Додатку №1 до договору. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється кредитором в строки, зазначені у Графіку як дні платежу.

13.08.2013 між сторонами було укладено Договір №1 про внесення змін до Договору про надання траншу №4.17331/277 від 19.03.2007, яким сторони внесли зміни та доповнення до Договору про надання траншу №4.17331/277 від 19.03.2007.

Зокрема, сторони погодили, що строк користування кредитом становить 92 місяці від дати видачі кредиту включно.

Враховуючи зміни щодо строку користування відповідачем 1 кредитними коштами, сторонами було викладено Додаток №1 до кредитного договору у новій редакції, де сторони, зокрема, погодили суми, які підлягають сплаті відповідачем 1 в рахунок погашення кредиту та процентів за користування кредитом, та строки їх сплати.

Судом встановлено, що відповідач 1 не у повному обсязі повернув позивачу кредит, отриманий відповідно до Договору про надання траншу №4.17331/277 від 19.03.2007, сплативши грошові кошти у загальному розмірі 270246,48 дол США, що відображено у розрахунку заборгованості, долученому позивачем до позовної заяви.

Доказів повернення кредиту за Договором про надання траншу №4.17331/277 від 19.03.2007 відповідачем 1 суду не надано.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем 1 було отримано кредит у розмірі 300000,00 дол США, а повернуто позивачу кредит у розмірі 270246,48 дол США, суд дійшов висновку, що у відповідача 1 виникла заборгованість за Договором про надання траншу №4.17331/277 від 19.03.2007 в частині повернення кредиту у сумі 29753,52 дол США.

Доказів сплати відповідачем 1 кредитних коштів у розмірі 29753,52 дол США матеріали справи не містять.

Крім того, як вбачається з розрахунку процентів за користування кредитними коштами, долученому позивачем до позовної заяви, за період з 20.04.2007 по 20.05.2015 відповідач 1 повинен був сплатити позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 183148,61 дол США.

Згідно з нормами частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як встановлено судом, у розділі 4 Договору №2 від 20.03.2009 про внесення змін до Рамкової угоди №277 від 30.06.2006 сторони погодили, що за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити кредитору проценти у розмірі та порядку, визначених угодою та кредитними договорами у межах максимального розміру (40% річних). Проценти обчислюються у валюті кредиту за процентною ставкою, встановленою відповідним кредитним договором, від суми залишку кредиту за кожен календарний день користування залишком кредиту, виходячи з 360 календарних днів у році, з моменту видачі кредиту до моменту повного погашення кредиту.

Суд зазначає, що розрахунок процентів за користування кредитними коштами відповідає умовам нарахування процентів, який передбачений умовами Договору про надання траншу №4.17331/277 від 19.03.2007, у зв'язку з чим визнається судом обґрунтованим.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за процентами, відповідачем 1 були сплачені проценти у загальному розмірі 180103,40 дол США.

Таким чином, зважаючи на те, що відповідач 1 зобов'язаний був сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 183148,61 дол США, тоді як фактично ним було сплачено проценти у сумі 180103,40 дол США, у відповідача виникла заборгованість зі сплати процентів за Договором про надання траншу №4.17331/277 від 19.03.2007 у розмірі 3045,21 дол США.

Доказів сплати строкових процентів за користування кредитними коштами у сумі 3045,21 дол США матеріали справи не містять.

Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості, долученому позивачем до позовної заяви, позивачем нараховано прострочені проценти за користування кредитом у розмірі 13519,61 дол США.

Як встановлено судом, у розділі 4 Договору №2 від 20.03.2009 про внесення змін до Рамкової угоди №277 від 30.06.2006 сторони погодили, що у випадку прострочення погашення кредиту позичальник сплачує проценти за неправомірне користування кредитом у розмірі, що дорівнює визначеним відповідним кредитним договором процентам за користування даним кредитом за кожен календарний день прострочення, які обчислюються за методом «факт/360» від суми залишку кредиту, строк погашення якого настав, з моменту виникнення заборгованості до дати повного її погашення, включно.

Перевіривши розрахунок прострочених процентів за користування відповідачем 1 кредитних коштів у сумі 13519,61 дол США, суд дійшов висновку в його обґрунтованості.

Доказів сплати вказаних процентів станом на дату розгляду справи у суді відповідачем 1 суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Фізичної особи-підприємця Яхненка Юрія Віталійовича за Договором про надання траншу №4.17331/277 від 19.03.2007 у загальному розмірі 46318,34 дол США (29753,52 дол США заборгованості за кредитом та 16564,82 дол США заборгованості за процентами) підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем 1 не були спростовані, у зв'язку з чим позовні вимоги Акціонерного товариства «Прокредит Банк» про стягнення з Фізичної особи-підприємця Яхненка Юрія Віталійовича 1301342,19 грн. (835943,41 грн. заборгованості за кредитом та 465398,78 грн. заборгованості за процентами - з урахуванням курсу НБУ станом на дату здійснення позивачем розрахунку позовних вимог - 12.09.2018) є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 3.1 Рамкової угоди №277 від 30.06.2006 забезпеченням зобов'язань клієнта перед кредитором з повернення кредиту, сплати відсотків за його користування та зобов'язань, що витікають з акредитива та/або гарантії, та/або овердрафту, інших видатків за цією Угодою є майно та (або) майнові права клієнта та третіх осіб (поручителів, майнових поручителів, гарантів) згідно з укладеними договорами застави, поруки та гарантії.

Судом встановлено, що 11.07.2006 між Закритим акціонерним товариством «Прокредит Банк» (кредитор) та ОСОБА_2 (поручитель) укладено Договір поруки №277-ДП1, відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язанням Яхненка Юрія Віталійовича, які виникають з умов Рамкової угоди №277 від 30.06.2006, Договору про надання траншу №4.13804/277 від 11.07.2006 та інших договорів про надання траншу, графіків повернення кредиту і сплати відсотків, які є невід'ємними частинами рамкової угоди.

Відповідно до п. 1.4 Договору поруки №277-ДП1 від 11.07.2006 зобов'язання, передбачені п. 1.2 цього договору, повинні бути виконані поручителем протягом 3-х банківських днів з дня одержання повідомлення від кредитора про порушення позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором по поверненню кредиту, сплати нарахованих відсотків за користування кредитом.

Відповідно до п. 2.1 Договору поруки №277-ДП1 від 11.07.2006 сторони договору визначають, що у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з позичальником за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій.

Згідно з п. 3.1 Договору поруки №277-ДП1 від 11.07.2006 сторони цього договору встановлюють, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги.

В подальшому між сторонами було укладено Додаткову угоду 31 від 19.03.2007, Додаткову угоду №2 від 17.03.2008 та Договір №3 про внесення змін від 17.11.2011.

Крім того, судом встановлено, що 12.03.2009 між позивачем та ОСОБА_3 (поручитель) укладено Договір поруки №277-ДП4, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором за виконання всіх зобов'язань позичальника (Фізичної особи-підприємця Яхненка Юрія Віталійовича) у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник.

Розмір зобов'язань позичальника визначається відповідно до кредитних договорів. При цьому розмір зобов'язань, які виникають з рамкової угоди і укладених на її підставі кредитних договорів, визначається з врахуванням всіх існуючих та майбутніх кредитів, виданих в межах лімітів умов кредитування, що на момент укладення договору становлять: - еквівалент 600000 дол США, ліміт строку кредитування - до 30.06.2026, максимальний розмір процентів - 40% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином, виконання зобов'язань відповідача 1 за Рамковою угодою №277 від 30.06.2006, в тому числі за Договором про надання траншу №4.17331/277 від 19.03.2007, були забезпечені порукою відповідача 2 на підставі Договору поруки №277-ДП1 від 11.07.2006 та порукою відповідача 3 на підставі Договору поруки №277-ДП4 від 12.03.2009.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів виконання поручителями своїх збов'язань за вказаними договорами поруки, суд дійшов висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованості відповідача 1 за кредитним договором у загальному розмірі 1301342,19 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Прокредит Банк» про солідарне стягнення з Фізичної особи-підприємця Яхненка Юрія Віталійовича, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за Договором про надання траншу №4.17331/277 від 19.03.2007 у загальному розмірі 1301342,19 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідачами у даній справі є Яхненко Юрій Віталійович як фізична особа-підприємець та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 як фізичні особи (громадяни України).

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до частини першої статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відтак, з огляду на солідарний обов'язок перед кредитором боржника за основним зобов'язанням і поручителя кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо.

У цій справі заявлені однакові позовні вимоги до кожного з відповідачів щодо стягнення заборгованості за одним кредитним договором солідарно з позичальника та поручителів.

Право особи заявити однорідні позовні вимоги до кількох відповідачів передбачена у процесуальному законі незалежно від того, чи існує між цими відповідачами солідарне зобов'язання. Спільний розгляд позовних вимог кредитора до боржника за основним зобов'язанням і кількох поручителів не створює солідарного обов'язку для останніх.

Позовні вимоги у цій справі є однорідними та нерозривно пов'язаними з обов'язком належного виконання основного зобов'язання за кредитним договором. Тому ефективний судовий захист прав та інтересів позивача буде можливим за умови розгляду цього спору в межах однієї справи одним судом. Такий розгляд вплине, зокрема, і на ефективність виконання відповідного рішення суду із забезпеченням прав усіх учасників відповідних правовідносин.

Суд вважає, що захист прав кредитора у справі за його позовом до боржника і кількох поручителів у межах одного виду судочинства є більш прогнозованим і відповідає принципу правової визначеності, оскільки не допускає роз'єднання вимог кредитора до сторін солідарного зобов'язання залежно від суб'єктного складу останнього.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №415/2542/15-ц.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідачів з огляду на задоволення позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 74, 76-80, ч. 1 ст. 129, ст.ст. 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «Прокредит Банк» задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця Яхненка Юрія Віталійовича (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код: НОМЕР_1), ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код: НОМЕР_2) та ОСОБА_3 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код: НОМЕР_3) на користь Акціонерного товариства «Прокредит Банк» (03115, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 107-А; ідентифікаційний код: 21677333) грошові кошти у загальному розмірі 1301342 (один мільйон триста одна тисяча триста сорок дві) грн 19 коп.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Яхненка Юрія Віталійовича (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства «Прокредит Банк» (03115, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 107-А; ідентифікаційний код: 21677333) судовий збір у розмірі 6506 (шість тисяч п'ятсот шість) грн 71 коп.

4. Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код: НОМЕР_2; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Акціонерного товариства «Прокредит Банк» (03115, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 107-А; ідентифікаційний код: 21677333) судовий збір у розмірі 6506 (шість тисяч п'ятсот шість) грн 71 коп.

5. Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код: НОМЕР_3; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2.) на користь Акціонерного товариства «Прокредит Банк» (03115, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 107-А; ідентифікаційний код: 21677333) судовий збір у розмірі 6506 (шість тисяч п'ятсот шість) грн 71 коп.

6. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 15.03.2019

Суддя Д.О. Баранов