ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/1593/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Павлове поле" (61103, м. Харків, просп. Леніна, 77)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІ-ПІ-ЕМ" (61168, м. Харків, вул. Героїв Праці, 14) , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Макрокап Девелопмент Україна" (61057, м. Харків, вул. Громадянська, 5) , 2. Приватна фірма "Інверком" (61103, м. Харків, пр. Науки, буд. 77, літ. "А-18-20") , 3. Товариство з обмеженою відповідальністю "Ковчег Сервіс" (61103, м. Харків, пр. Науки, буд. 77, літ. "А-18-20")
про витребування майна
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1;

відповідача - ОСОБА_2;

третьої особи-1 - не з'явився;

третьої особи-2 - не з'явився;

третьої особи-3 - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

20.05.2016 ОСББ "Павлове поле" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "СІ-ПІ-ЕМ", треті особи - ТОВ "Макрокап Девелопмент Україна", Приватна фірма "Інверком", ТОВ "Ковчег сервіс".

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ПОЗИВАЧА

В позовній заяві позивач просить суд витребувати із чужого незаконного володіння ТОВ "СІ-ПІ-ЕМ" до володіння ОСББ "Павлове Поле" нежитлові приміщення підвалу №3, 3а, 3б, 4, 4а, 4б, 6, 6а, 6б, загальною площею 123,0 кв. м в багатоквартирному будинку за адресою: м. Харків, пр. Науки, б. 77, шляхом виселення ТОВ "СІ-ПІ-ЕМ" із нежитлових приміщень підвалу № 3, 3а, 3б, 4, 4а, 4б, 6, 6а, 6б, загальною площею 123,0 кв. м в багатоквартирному будинку за адресою: м. Харків, пр. Науки, б .77.

Фактичними підставами позову позивач вказує на те, що дані приміщення є допоміжними, через них проходять системи опалення, водопостачання, що ставить під ризик пошкодження або знищення цих комунікаційних систем, що може привести до порушення прав всіх співвласників будинку. В якості правових підстав посилається на норми статті 387 ЦК України.

Позивач позов підтримує. Присутній у судовому засіданні по суті 14.03.2019 представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що:

- ТОВ "СІ-ПІ-ЕМ" є законним власником спірних приміщень, на підставі відповідного свідоцтва про право власності від 15.05.2015, котре наразі не скасоване;

- обставини, встановлені судовими рішеннями у справі №57/173-10 (зокрема про належність спірних приміщень на праві спільної сумісної власності власникам житлових приміщень будинку, про допоміжний характер приміщень та ін.) не носять преюдиційного характеру;

- на спірні правовідносини не поширюється дія рішення КСУ від 02.03.2004 у справі №1-2/2004, оскільки житловий будинок по пр. Науки, 77 у м. Харкові не знаходиться в державній чи в комунальній власності;

- обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом.

Представник відповідача в судовому засіданні по суті 14.03.2019 проти задоволення позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні.

Треті особи своїх уповноважених представників в судове засідання 14.03.2019 не направили, про причини неявки суд не повідомили, пояснень по справі не подали, а відтак не скористалися наданими їм процесуальними правами. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у відповідності до вимог ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

У серпні 2011 року ОСББ "Павлове Поле" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради, Виконавчого комітету Харківської міської ради, ТОВ "МакрокапДевелопмент Україна", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області, Харківське міське БТІ, про визнання недійсним розпорядження Харківського міського голови №1728 від 22.06.2007 про передачу у власність TOB "Макрокап Девелопмент Україна" нежитлових приміщень підвалу №3, За, 36, 4, 4а, 46, 6, ба, 66, цоколю №21-22, 77-81, 81а, 87, 89. 93, 1-го поверху №24,54, 57- 64,69-71 загальною площею 563,7 кв. м, багатоквартирного будинку за адресою: м. Харків, гір. Леніна, 77, визнання права власності на нежитлові приміщення підвалу №3, За, 36, 4, 4а, 46, 6, 6а, 66, цоколю № 21-22, 77-81, 81а, 87, 89, 93, 1-го поверху №24, 54, 57- 64, 69-71 загальною площею 563,7 кв. м, багатоквартирного будинку за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 77 за позивачем.

Рішенням господарського суду Харківської області від 04.08.2011 у справі №57/173-10 визнано недійсним розпорядження Харківського міського голови № 1728 від 22.06.2007 року про видачу Товариству з обмеженою відповідальністю Макрокап Девелопмент Україна свідоцтва на право власності на нежитлові приміщення підвалу №3, 3а, 3б, 4, 4а, 4б, 6, 6а, 6б, цоколю №21-22, 77-81, 81а, 87, 89. 93, 1-го поверху №24,54, 57-64,69-71 загальною площею 563,7 кв. м, в житловому будинку літ. "А-18", розташованому за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 77. В решті позову відмовлено (т. I, а.с. 24-29).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.11.2011 рішення Господарського суду Харківської області від 04.08.2011 у справі № 57/173-10 скасовано та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.01.2012 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.11.2011 у справі №57/173-10 скасовано, абзац другий резолютивної частини рішення господарського суду Харківської області від 04.08.2011 у справі №57/173-10 змінено, викладено його у такій редакції: "Визнати недійсним розпорядження Харківського міського голови №1728 від 22.06.2007р. у частині видачі Товариству з обмеженою відповідальністю "Макрокап Девелопмент Україна" свідоцтва на право власності на нежитлові приміщення підвалу №№3, 3а, 3б, 4, 4а, 4б, 6, 6а, 6б, цоколю №№21, 22, 77-81, 81а, 87, 89, 93, 1-го поверху №№24, 54 загальною площею 412,5кв. м в житловому будинку літ."А-18", розташованому за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 77" (т. I, а.с. 30-32)

Згідно листа КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" від 27.06.2012 №2391128 запис про реєстрацію на нежитлові приміщення: підвалу №№3, 3а, 3б, 4, 4а, 4б, 6, 6а, 6б; цоколю №21-22, 77-81, 81а, 87, 89. 93; 1-го поверху №24,54, 57-64,69-71 загальною площею 563,7 кв. м, в житловому будинку літ. "А-18" по пр. Леніна, 77 за ТОВ "Макрокап Девелопмент Україна" на підставі свідоцтва про право власності, виданого 25.06.2007 скасовано (т. I, а. с. 58).

На підставі Свідоцтва про право власності від 15.05.2015 індексний номер 37569274 (т. I, а.с. 76) ТОВ "СІ-ПІ-ЕМ" є власником нежитлових приміщень підвалу №3-1, 3-2, 3-3, 3-4, 3-5, 3-6, 3-7, 3-8, 3-9, загальною площею 123,0 кв. в житловому будинку літ. "А-18-20" по пр. Леніна, 77 у м. Харкові.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи від 07.11.2018 №24405 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_3 встановлено, що:

1) нежитлові приміщення підвалу №№3, 3б, 4, 4а, 4б, 6, 6а, 6б, загальною площею 123,0 кв. м є тотожними нежитловим приміщенням №№3-1, 3-2, 3-3, 3-4, 3-5, 3-6, 3-7, 3-8, 3-9, загальною площею 123,0 кв. в житловому будинку літ. "А-18-20" по пр. Леніна, 77 у м. Харкові за виключенням приміщення "3а";

2) нежитлові приміщення підвалу №№3-1, 3-2, 3-3, 3-4, 3-5, 3-6, 3-7, 3-8, 3-9, загальною площею 123,0 кв. в житловому будинку літ. "А-18-20" по пр. Леніна, 77 у м. Харкові відносяться до допоміжних приміщень, що призначені для забезпечення експлуатації й обслуговування житлового будинку.

Позивач зазначає, що спірні нежитлові приміщення є допоміжними, а відтак, виходячи з пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 №4-рп/2004 у справі №1-2/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), є спільною сумісною власністю власників квартир вказаного житлового будинку, у зв'язку з чим право власності на них не могло бути оформлено за відповідачем ТОВ "СІ-ПІ-ЕМ".

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою, пункту 3 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути припинення дії, яка порушує право.

В частині першій статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами (стаття 4 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Частиною другою статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" встановлено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

В рішенні Конституційного Суду України від 02.03.2004 №4-рп/2004 визначено: "1.1. Допоміжні приміщення (підвали сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього."

В рішенні Конституційного Суду України від 09.11.2011 №14-рп/2011 додатково роз'яснено: "1. В аспекті конституційного звернення положення пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року N 2482-ХІ1 зі змінами необхідно розуміти так, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою."

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН І ВИСНОВОК СУДУ

На підставі встановлених обставин справи та з урахуванням наведених вище правових норм, суд прийшов до наступних висновків.

По-перше, спірні нежитлові приміщення підвалу №№3, 3а, 3б, 4, 4а, 4б, 6, 6а, 6б, загальною площею 123,0 кв. м, які фактично є тотожними нежитловим приміщенням №№3-1, 3-2, 3-3, 3-4, 3-5, 3-6, 3-7, 3-8, 3-9, загальною площею 123,0 кв. в житловому будинку літ. "А-18-20" по пр. Леніна, 77 у м. Харкові, відносяться до допоміжних приміщень, що призначені для забезпечення експлуатації й обслуговування житлового будинку.

Цей факт встановлений судом на підставі матеріалів справи та пояснень сторін, а саме Технічного паспорту від 16.04.2007, Технічного паспорту від 08.07.2014, на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи від 07.04.2011 №8903; висновку судової будівельно-технічної експертизи від 07.11.2018 №24405 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_3, а крім того, на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 04.08.2011 у справі №57/173-10; Постанови Вищого господарського суду України від 18.01.2012 у справі №57/173-10.

Цей висновок суду в повній мірі стосується і приміщення "3а", котре, як убачається з порівняння технічних паспортів від 16.04.2007 та від 08.07.2014 та з висновку судової будівельно-технічної експертизи від 07.11.2018 №24405, існувало раніше, проте внаслідок перепланування нежитлових приміщень відсутнє в технічному паспорті від 08.07.2014

Суд не приймає в якості доказів надані відповідачем висновок спеціаліста Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 30.09.2010 №285 та висновок Харківського державного технічного університету будівництва та архітектури, проведених на його замовлення, оскільки такі висновки суперечать наявним матеріалам справи та не є актами судової експертизи в розумінні статті 98 ГПК України. Крім того, такі експерти (спеціалісти) про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку не попереджалися.

По-друге, співвласниками спірних нежитлових приміщень підвалу №№3, 3а, 3б, 4, 4а, 4б, 6, 6а, 6б, загальною площею 123,0 кв. м, в житловому будинку літ. "А-18-20" по пр. Леніна, 77 у м. Харкові є власники житлових та нежитлових приміщень в цьому житловому будинку.

Цей висновок зроблений судому у відповідності до рішень Конституційного Суду України від 02.03.2004 №4-рп/2004 та від 09.11.2011 №14-рп/2011. Згідно цих рішень співвласники багатоквартирних будинків апріорі, за визначенням є спільними власниками всього того майна (конструктивних елементів) допоміжних приміщень в їхніх будинках, що знаходиться за межами їхніх індивідуальних квартир і нежитлових приміщень.

При цьому суд зауважує, що, як вбачається з положень ст.ст. 355, 382 ЦК України, зі змісту названих рішень Конституційного Суду України, а також підтверджено практикою Верховного Суду у справах №916/2352/16, №904/1040/18, це правило застосовується незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири. Тобто, воно в повній мірі поширюється і на приміщення тих багатоквартирних будинків, котрі не належать до державної чи комунальної власності, а отже і на спірні приміщення підвалу №№3, 3а, 3б, 4, 4а, 4б, 6, 6а, 6б, загальною площею 123,0 кв. м, в житловому будинку літ. "А-18-20" по пр. Леніна, 77 у м. Харкові.

По-третє, позивач ОСББ "Павлове Поле", як особа уповноважена представляти інтереси власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку №77 по проспекту Леніна в місті Харкові, вправі витребувати спірні приміщення від відповідача.

Цей висновок суду ґрунтується на статті 387 ЦК України, статті 4 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" та пункту 2.1. Статуту ОСББ "Павлове Поле".

В підсумку наведені висновки означають, що позовні вимоги ОСББ "Павлове Поле" є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Заперечення відповідача суд відхиляє, з огляду на аргументи наведені вище, а також з огляду на наступне.

По-перше, преюдиційний характер у відповідності до ст. 75 ГПК України мають не тільки ті факти, які встановлені рішенням у справі з тотожним субєктним складом (на чому помилково наполягає відповідач), а й ті, які встановлені у відношенні будь-якої певної особи. Такою особою наразі є ОСББ "Павлове Поле". Останнє брало участь у розгляді справи №57/173-10 і відносно нього встановлені відповідні факти (статус спірних приміщень (допоміжні приміщення, що призначені для забезпечення експлуатації й обслуговування житлового будинку), дійсні власники приміщень (власники житлових і нежитлових приміщень в будинку), право ОСББ "Павлове Поле" виступати позивачем на захист інтересів власників приміщень та ін.).

Суд зазначає, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Христов проти України", no. 24465/04, від 19.02.2009, "Пономарьов проти Україн", no. 3236/03, від 03.04.2008).

Даний принцип тісно пов'язаний з приписами частини четвертої статті 75 ГПК України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, суд наголошує, що відповідні обставини, проти встановлення яких в порядку преюдиції відповідач заперечує, були встановлені під час розгляду даної справи і в загальному порядку на підставі наявних у справі доказів, про що зазначено вище.

По-друге, наявність реєстрації за ТОВ "СІ-ПІ-ЕМ" права власності на нежитлові приміщення підвалу №№3-1, 3-2, 3-3, 3-4, 3-5, 3-6, 3-7, 3-8, 3-9, загальною площею 123,0 кв. в житловому будинку літ. "А-18-20" по пр. Леніна, 77 у м. Харкові, не спростовує право власності власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку № 77 по проспекту Леніна в місті Харкові. Останнє виникає в силу закону і додаткової реєстрації не потребує (ст.382 ЦК України, рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 №4-рп/2004 та від 09.11.2011 №14-рп/2011). Наявність у відповідача формально не скасованого свідоцтва про право власності не спростовує цей факт, адже право власності не може виникати чи припинятись на підставі документів, котрі не відповідають закону.

По-третє, за загальним правилом, закріпленим у статті 387 ЦК України, власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Віндикувати можна лише індивідуально-визначене майно, що випливає із сутності даного позову, спрямованого на повернення власнику саме того самого майна, що вибуло з його володіння. Власник може вимагати повернення свого майна за цим позовом лише в тому випадку, якщо інша особа володіє його майном незаконно. Якщо ж володілець володіє чужим майном на законних підставах, то власник не може витребувати свою річ з такого володіння шляхом пред'явлення віндикаційного позову.

Враховуючи те, що позивачем належними засобами доказування доведено суду порушення з боку відповідача його законних та охоронюваних законом інтересів, останнім правомірно обрано спосіб захисту свого порушеного прав шляхом витребування майна із чужого незаконного володіння в порядку віндикації.

По-четверте, обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону (ст.ст. 15, 16 ЦК України, статті 20 ГК України та статті 5 ГПК України) Так, частиною першої статті 5 ГПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити реальне поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

З аналізу вказаних норм та встановлених по справі обставин витікає, що вимога позивача про витребування майна шляхом виселення відповідача із спірних нежитлових приміщень відповідає встановленим законом способам захисту цивільного права, так як за своєю юридичною суттю включає вимогу про примусове виконання встановленого законом обов'язку користувача за договором оренди звільнити приміщення, а також вимогу про припинення дій, що порушують право позивача як власника спірного приміщення. Таким чином, в даній справі, визначений позивачем предмет позову в повній мірі має забезпечувати захист його порушеного права.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до частини першої статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною третьою статті 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частиною четвертою статті 127 ГПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Як зазначає позивач, у зв'язку із розглядом справи ним були понесені судові витрати на проведення експертизи в розмірі 9.904,00грн.

Факт здійснення відповідачем витрат на проведення експертизи в розмірі 9.904,00грн. підтверджується платіжним дорученням від 06.02.2018 №34 на підставі виставленого ХНДІСЕ ім. Засл. проф. ОСОБА_3 від 13.12.2017 №3488 (т. II, а.с. 104,134).

Частиною четвертою статті 129 ГПК України визначено, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, витрати на проведення експертизи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Витрати по сплаті судового збору в розмірі 2.922,00грн. за подання позовної заяви також підлягають стягненню з відповідача в силу частини першої статті 129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Витребувати із чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "СІ-ПІ-ЕМ" (61168, м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 14, ) до володіння Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Павлове Поле" (61103, м. Харків, пр-т. Леніна, 77, ) нежитлові приміщення підвалу № 3, 3а, 3б, 4, 4а, 4б, 6, 6а, 6б, загальною площею 123,0 кв. м в багатоквартирному будинку за адресою: м. Харків, пр. Науки, б. 77, шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "СІ-ПІ-ЕМ" (61168, м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 14, ) із нежитлових приміщень підвалу № 3, 3а, 3б, 4, 4а, 4б, 6, 6а, 6б, загальною площею 123,0 кв. м в багатоквартирному будинку за адресою: м. Харків, пр. Науки, б .77.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІ-ПІ-ЕМ" (61168, м. Харків, вул. Героїв Праці, буд. 14, ) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Павлове Поле" (61103, м. Харків, пр-т. Леніна, 77, ) витрати зі сплати судового збору 2.922,00 грн. та витрати на проведення експертизи 9.904,00 грн.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.03.2019 р.

Суддя ОСОБА_4