ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 березня 2019 р. Справа № 903/865/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем'як В. М., за участю секретаря судового засідання Ведмедюка М. П., розглянувши справу

за позовом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, м. Луцьк

до відповідача: Фізичної особи підприємця Богайчука Леоніда Арсентійовича, Волинська обл., Маневецький р-н., смт. Маневичі

про стягнення 22 285,33грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Семенюта І. М. - довіреність №0-3-0.6-40/62-19 від 01.02.2019р.

від відповідача: Матвійчук В. А. - ордер ВЛ № 000001321

Суть спору: Позивач - Головне управління Держгеокадастру у Волинській області звернувся до господарського суду з позовом до Фізичної особи підприємця Богайчука Леоніда Арсентійовича в якому просить суд стягнути 22 285,33грн. заборгованості внаслідок самовільно зайнятої земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що державними інспекторами Вербицьким М.Л. та Мондровським М.М. за участю начальника відділу Держгеокадастру у Маневицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Філона О.С. та начальника відділу землевпорядкування комунальної власності та екології Прислісненської сільської ради Шилака В.В. проведено перевірку з дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки, за результатами якої складено акт від 12.12.2017р. №454 -ДК із якого слідує, що ФОП Богайчук Л.А. використовував для рибогосподарських потреб земельну ділянку орієнтовною площею 9,22 га, яка розташована в межах населеного пункту с. Прилісне на території Прилісненської сільської ради Маневицького району, без належного оформлення відповідно до Закону, чим порушив п. "б", ч.1, ст. 211 Земельного кодексу України та ст. 53-1 КУпАП.

Ухвалою суду від 23.11.2018р. за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.12.2018р.

Ухвалою суду від 22.01.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 11.03.2019р.

Представник позивача, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить суд задоволити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні у позові просить суд відмовити з підстав викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку, що пред'явлений позивачем до відповідача позов безпідставний та не підлягає до задоволення, з огляду на таке:

04 грудня 2017 року за №454-ДК Головне управління Держгеокадастру у Волинській області видав наказ «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності», згідно з яким відповідно до вимог Земельного кодексу України, Законів України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», «;Про охорону земель», Положення про Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016р. №308 та у зв'язку із листом прокуратури Волинської області від 17.10.2017р.№ 05-3198 вх. 17, на підставі якого проведено позапланову перевірку дотримання вимог земельного законодавства використання та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів щодо використання земельних ділянок водного фонду, які знаходяться на території Маневицької селищної ради та Прилісненської об'єднаної територіальної громади за межами населених пунктів. (а.с. 11)

За результатами перевірки встановлено, факт самовільного використання ФОП Богайчуком Л.А., земельної ділянки площею 9,22 га на території Прилісненської сільської ради (об'єднаної територіальної громади ) Маневицького району Волинської області для рибогосподарських потреб, що є порушенням п. «б» ч.1. ст. 211 ЗК України, яке за доводами позивача полягає у використанні без правовстановлюючих документів на земельну ділянку, які на ній розташовані об'єкти оренди.

Зазначене позивач підтверджує актом обстеження земельної ділянки №454 ДК від 12.12.2017р. та актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 12.12.2017р. №454-ДК. (а.с. 12-14)

До акту обстеження земельної ділянки №454-ДК від 12.12.2017р. здійснений розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки (за межами населеного пункту) та визначено шкоду в сумі 22 285,33 грн.(а.с. 19)

Даний розрахунок зроблений на підставі «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 25.07.2007р.

Крім того, 17.12.2018р. державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охоронною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Волинській області Мондровський М.М. виніс припис за №454-ДК, із якого слідує, що ФОП Богайчук Л.А. самовільно використовує земельну ділянку для рибогосподарських потреб орієнтованою площею 9,22 га, яка розташована в межах с. Прилісне на території Прилісненцької сільської ради (ОТГ) Маневицького району, Волинської області в зв'язку з чим, порушив вимоги п. б , ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України та ст. 53- КУпАП.

На підставі ст. 212 Земельного кодексу України гр. Богайчуку Л.А. встановлено вжити заходи щодо усунення виявленого правопорушення в тридцятиденний термін про що зобов'язано повідомити інспектора до 18.01.2017р. У разі невиконання припису відповідача повідомлено про те, що його буде притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ст. 188-5 КУпАП. (а.с.20)

Як слідує із матеріалів справи, інспектор Держгеокадастру, порушив встановлений строк у приписі, і розглянув протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ФОП Богайчука Л.А. та того ж дня 18.12.2017р. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення на підставі ст.53-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. (а.с.17-18).

ФОП Богайчук оскаржив дану постанову про накладення адміністративного стягнення до Луцького міськрайонного суду Волинської області, проте згідно ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.02.2018р. по справі №161/463/18 за позовом Богайчука Л.А. до заступника головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охоронною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Волинській області Білана Степана Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 53-1 КУпАП передано за підсудністю на розгляд до Маневицького районного суду, Волинської області. (а.с. 54)

Однак, на день розгляду справи, адміністративна справа знаходиться в провадженні Маневицького районного суду Волинської області та остаточне рішення у справі не прийнято.

З урахуванням того, що відповідачем в добровільному порядку суму збитків у розмірі 22 285,33 грн. не відшкодовано позивач вважає, що вказана сума підлягає до стягнення у судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд дійшов висновку про відмову у позові. При цьому враховано наступне.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Статтею 66 Конституції України унормовано, що кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є, зокрема, забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.

Статтею 4 вказаного Закону України встановлено, що об'єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно з положеннями статті 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" органом, який здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, проведення моніторингу родючості ґрунтів є центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

У свою чергу, пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 (далі - Положення N 15), державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Отже, ГУ Держгеокадастру у Волинській області наділено повноваженнями щодо здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. При цьому, об'єктом контролю є всі землі на території України, а також порядок їх використання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами.

Вказані правові норми кореспондуються з положеннями статті 56 ЗУ "Про охорону земель", згідно якої юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Також статтею 211 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення як, зокрема, самовільне зайняття земельних ділянок.

Із матеріалів справи слідує, що 07.07.2017р. між ФОП Богайчуком та Регіональним Фондом державного майна України по Волинській області укладено договір №1142 про передачу у строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно, що належить до державної власності.

Згідно пункту 1.1 договору орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: групу інвентарних об'єктів гідротехнічні споруди ставів, а саме:

-став №1В Німецький (реєстровий номер 25592421.15.ААЕЖАГ674);

-став №2М Німецький (реєстровий номер 25592421.15.ААЕЖАГ679);

-став Борсуки (реєстровий номер 25592421.15.ААЕЖАГ633);

-став Катанаш (реєстровий номер 25592421.15.ААЕЖАГ646);

-став Мостки (реєстровий номер 25592421.15. ААЕЖАГ655);

-став Пітрецький (реєстровий номер 25592421.15. ААЕЖАГ661), що знаходяться за адресою : Волинська обл., Маневицький р-н., смт. Маневичі та Зимовали №1-2 (реєстрований номер 25592421.15. ААЕЖАГ599);

-став Сплави (реєстровий номер 25592421.15. ААЕЖАГ613);

-став №3 Маневицький (реєстрований номер 25592421.15.ААЕЖАГ624);

-став Варка Ост (реєстровий номер 2559242.15.ААЕЖАГ635);

-став Кузьмин (реєстровий номер 25592421.15 ААЕЖАГ648);

-став Млинок (реєстровий номер 25592421.15.ААЕЖАГ654);

-став Новий (реєстровий номер 2559242.15. ААЕЖАГ658);

-став Попов (реєстровий номер 25592421.15. ААЕЖАГ662), що знаходяться за адресою: Волинська обл., Маневицький р-н., с. Прилісне та обліковуються на балансі ДП «Укрриба» (балансоутримувач) вартість, якого визначена згідно з висновком виконаним суб'єктом оціночної діяльності ТзОВ «Волинь-експерт» станом на 28.02.2017р., і за незалежною оцінкою визначена в розмірі 833 000 грн., щомісячна орендна плата встановлена в розмірі 7222,91 грн.(а.с. 42-45)

07.07.2017р. за актом приймання -передачі орендодавець - Регіональне відділення ФДМУ по Волинській області передав, а орендар ФОП Богайчук Л.А. прийняв в строкове платне користування вищезазначене державне окреме індивідуально визначене майно: групу інвентарних об'єктів - гідротехнічні споруди ставів. (а.с. 47)

Разом з тим, 07.08.2017р. ФОП Бугайчук Л.А. уклав договір добровільного страхування даного орендованого нерухомого майна за 20/01/080М. (а.с. 46)

З метою отримання документів, які надають право оренди земельної ділянки під вищезазначені об'єкти нерухомого майна, відповідач вчиняв заходи, щодо належного та законного оформлення спірної земельної ділянки, а саме: 26.07.2017р. ФОП Богайчук Л.А. звернувся до Прилісненського сільського голови з клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 9,22 га із земель водного фонду в межах с.Прилісне під частиною рибодільниці «Маневичі» для подальшого укладення договору оренди земельної ділянки для рибогосподарських потреб. (а.с. 48)

Рішенням Прилісненської сільської ради Маневицького району за №9/25 від 23.08.2017р. надано дозвіл гр. Богайчуку Л.А. на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі, орієнтованою площею 9,22 га із земель водного фонду, які знаходяться в с. Прилісне, Прилісненської сільської ради, Маневицького району, Волинської області.(а.с.)

Також, 26.07.2017р. підприємець Богайчук Л.А. звернувся листом до голови Волинської обласної державної адміністрації Гунчика В.П. з проханням надати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі, для оформлення права оренди на земельні ділянки:

-загальною площею 128,33 га. за медами населених пунктів Прилісненської сільської ради (об'єднана територіальна громада) Меневицького району;

-загальною площею 132,2 га. за межами населених пунктів Маневицької селищної ради, Маневицького району;

-загальною площею 16,9 га. за межами населених пунктів Маневицької селищної ради Маневицького району.

17.10.2017р. голова Волинської обласної державної адміністрації Гунчик В.П. видав розпорядження за вих.№527 відповідно до змісту, якого надано дозвіл ФОП Богайчуку Л.А. на розроблення технічних документів із землеустрою щодо встановлення (відновлення ) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для оформлення (переоформлення) права оренди на земельні ділянки :

загальною площею 128,33 га. за медами населених пунктів Прилісненської сільської ради (об'єднана територіальна громада) Меневицького району;

-загальною площею 132,2 га. за межами населених пунктів Маневицької селищної ради, Маневицького району;

-загальною площею 16,9 га. за межами населених пунктів Маневицької селищної ради Маневицького району. (а.с.51)

Судом досліджено, що розпорядження голови Волинської ОДА від 17.10.2017р. №527 є чинним на момент розгляду справи та предметом судового розгляду щодо його не дійсності не було.

В грудні 2017р. відповідач уклав попередній договір на виготовлення технічної документації з ПАТ "Інститут "Волиньводпроект" на спірні земельні ділянки площею 9,22 га.

Отже, відповідач вчиняв дії спрямовані на оформлення правовстановлюючих документів щодо користування спірною земельною ділянкою.

Як встановлено, акт обстеження земельної ділянки від 12.12.2017р. за №454-ДК, та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки від 12.12.2017р. за №454-ДК не містить встановлених обставин щодо фактичного використання відповідачем об'єкта оренди та земельної ділянки під ними .

Докази зариблення ставів та їх використання за призначенням згідно договору оренди відсутні.

17.12.2018р. державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охоронною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Волинській області Мондровський М.М. виніс припис за №454-ДК, із якого слідує, що ФОП Богайчук Л.А. самовільно використовує земельну ділянку для рибогосподарських потреб орієнтованою площею 9,22 га, яка розташована в межах с. Прилісне на території Прилісненцької сільської ради (ОТГ) Маневицького району, Волинської області в зв'язку з чим, порушив вимоги п. б , ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України та ст. 53- КУпАП.

На підставі ст. 212 Земельного кодексу України гр. Богайчуку Л.А. встановлено вжити заходи щодо усунення виявленого правопорушення в тридцятиденний термін про, що зобов'язано повідомити інспектора до 18.01.2017р.

У разі невиконання припису відповідача повідомлено про те, що його буде притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ст. 188-5 КУпАП. (а.с.20)

Не зважаючи, на встановлений у приписі строк 30 днів на добровільне виконання відповідачем, інспектор Головного державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Волинській області розглянув протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ФОП Богайчука Л.А. того ж дня - 18.12.2017р., виніс постанову про накладення адміністративного стягнення на підставі ст.53-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. (а.с.17-18)

В актах від 12.12.2017р. про обстеження земельної ділянки, перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки та у приписі від 18.12.2017р. відсутні умови про те у чому полягає самовільне зайняття спірної земельної ділянки відповідачем.

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 18.12.2017р. відповідачем не виконана та оскаржена до Маневицького районного суду Волинської області .

Загальним підставами для покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, за змістом ст. 1166 ЦК України є: протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду, шкідливий результат такої поведінки, тобто настання, наявність самої шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина особи у заподіянні шкоди.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювана шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди слід встановити як наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), так і ступінь вини у розумінні статті 1193 Цивільного кодексу України.

При цьому встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За змістом указаних приписів Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов'язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України). Вина заподіювача шкоди є обов'язковим елементом настання відповідальності.

Аналогічного висновку дійшла Велика палата Верховного Суду у справі №922/3412/17 від 20.11.2018 року.

У справі, що розглядається господарським судом Волинської області за позовом Головного управління Дежгеокадастру у Волинській області до ФОП Богайчук Л.А. про відшкодування завданої шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, що виразилось у відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку на якій розташовані об'єкти оренди за умовами укладеного договору №1/42 від 07.07.2017р.

Не може залишатись поза увагою суду добросовісна поведінка відповідача, щодо наміру здійснити реєстрацію права користування земельної ділянки щодо, якої заявлено позов.

Позивачем не доведено у який спосіб виявилась протиправна поведінка відповідача.

Сам факт відсутності правовстановлюючих документів, не може бути беззаперечною умовою для покладення на відповідача за таких обставин відповідальності у вигляді відшкодування шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові КГС Верховного суду від 20.06.2018р. у справі №913/661/17.

Отже, позивачем не доведено наявність протиправної поведінки відповідача, що полягає у самовільному використанні земельної ділянки площею 9,22 га; наявність завданої шкоди внаслідок самовільного використання вище вказаної земельної ділянки і відповідно, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою і, як наслідок, вину завдавача шкоди.

В той же час відповідачем надано достатньо доказів, необхідних для встановлення відсутності вини ФОП Богайчук Л.А. і необхідних, для притягнення до відповідальності, складових цивільного правопорушення, що в свою чергу виключає юридичну відповідальність відповідача та обов'язок відшкодовувати шкоду в розмірі 22 285,33 грн.

Позивачем не доведено порушення свого права з викладених ним підстав, тому в задоволенні позову слід відмовити з мотивів безпідставності та необґрунтованості вимог.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на позивача та не стягувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 14, 73, 74, 75, 76-80, 129, 232, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено

20.03.2019р.

Суддя В. М. Дем`як