ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" березня 2019 р. Справа № 924/1123/18

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., секретаря судового засідання Ключки Н.М., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна, м. Київ

до сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу „Перший національний аграрний кооператив, м. Хмельницький

про стягнення боргу в розмірі 74836,48 грн., з яких: 67950,77 грн. - плата за фактичне користування обєктом лізингу, 1919,87 грн. 3% річних за час прострочення оплати за користування обєктом лізингу, 4965,84 грн. - інфляційні втрати за час прострочення оплати за користування обєктом лізингу

Представники сторін:

позивач: ОСОБА_1 за довіреністю від 17.04.18р. (в режимі відеоконференції)

відповідач: ОСОБА_2 - за довіреністю від 12.07.18р.

У судовому засіданні згідно зі ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

04.12.2018 року на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна, м. Київ до сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу „Перший національний аграрний кооператив, м. Хмельницький про стягнення боргу в розмірі 74836,48 грн., що являє собою плату за фактичне користування обєктом лізингу з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних за час прострочення.

Ухвалою суду від 07.12.2018р. позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна було залишено без руху, у звязку з недотриманням вимог ст. ст. 91, 164 ГПК України.

Ухвалою господарського суду від 22.12.2018р. відкрито провадження у справі №924/1123/18, постановлено дану справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 16.01.2019р. продовжено строк підготовчого провадження у справі №924/1123/18 на 30 днів.

Ухвалою господарського суду від 13.02.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09:15 год. 14.03.2019р.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна звернулося з позовом до сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу „Перший національний аграрний кооператив про стягнення боргу в розмірі 74836,48 грн., з яких: 67950,77 грн. - плата за фактичне користування обєктом лізингу, 1919,87 грн. 3% річних за час прострочення оплати за користування обєктом лізингу, 4965,84 грн. - інфляційні втрати за час прострочення оплати за користування обєктом лізингу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на невиконання відповідачем умов договору про фінансовий лізинг №00011756 від 04.12.2015р. Повідомляє, що у звязку з несплатою лізингових платежів з червня по серпень 2017р., позивач 21.08.2017р. направив відповідачу вимогу та повідомлення про відмову від договору, яке було отримано представником відповідача 28.08.2017р. Враховуючи, що вимога про сплату заборгованості, повернення обєкту лізингу була проігнорована відповідачем, позивач на підставі п. 12.6. договору відмовився від договору та з цього часу почав нараховувати плату за користування обєктом лізингу.

Відповідач у відзиві на позов від 02.01.2019р. проти позову заперечує. Зазначає, що позивачем не надано доказів, які підтверджують заборгованість відповідача за фактичне користування обєктом лізингу, тому підстави для стягнення боргу, 3% річних та інфляційних втрат, відсутні.

Посилаючись на п. 12.9. Комерційних умов позивач вказує, що після вилучення об'єкта лізингу позивач зобов'язаний був за рахунок суми грошових коштів, що була фактично отримана ТОВ „Порше Лізинг Україна внаслідок продажу об'єкта лізингу або у разі, якщо об'єкт лізингу залишився у власності ТОВ „Порше Лізинг Україна за рахунок ринкової вартості об'єкта лізингу, що визначається професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства, та провести зарахування платежів в порядку, визначеному п. 6.12. контракту. Таким чином, відповідач робить висновок, що позивач був зобов'язаний провести відповідне зарахування або надіслати запит щодо сплати різниці непогашених платежів. Проте, наголошує, що позивачем не надано доказів будь-якої різниці між вартістю об'єкта лізингу та залишку несплачених платежів.

Зазначає, що 11.05.2018р. позивачем надсилалось повідомлення про заборгованість за договором 0011756 від 04.12.2015 року, відповідно до якого у відповідача існувала заборгованість розмірі 156422,86 грн., з яких: 33158,89 - несплачені лізингові платежі; 121275,13 грн. витрати лізингодавця, понесені у зв'язку з неналежним виконанням умов контракту (п. 8.2.3. контракту); 1988,84 - адміністративні витрати Лізингодавця (п. 9.5. контракту). При цьому, в отриманому повідомленні відсутні будь-яке згадування про наявність заборгованості за фактичне користування об'єктом лізингу відповідно до п. 6.18. контракту.

Вказує, що 25.06.2018р. надсилалось повідомлення про заборгованість за договором №0011756 від 04.12.2015 року, відповідно до якого у Відповідача існувала заборгованість в розмірі 33638,16 грн., з яких: 31649,32 - витрати лізингодавця, понесені у зв'язку з неналежним виконанням умов контракту (п. 8.2.3. Контракту): 1988,84 адміністративні витрати лізингодавця (п. 9.5. контракту). Водночас, в отриманому повідомленні відсутні будь-яке згадування про наявність заборгованості за фактичне користування об'єктом лізингу відповідно до п. 6.18. контракту.

Також повідомляє, що 13.07.2018 року на електрону пошту відповідача з електронної пошти позивача надійшло повідомлення до якого додавався акт зірки взаєморозрахунків між сторонами станом на 13.07.2017р., відповідно до якого заборгованість за об'єкт лізингу складає еквівалент 0,00 грн., а заборгованість на користь позивача 33638,16 грн. Звертає увагу, що за умовами договору, заборгованість за обєкт лізингу визначається як вартість об'єкту лізингу на момент укладання Контракту за мінусом фактичного відшкодування за об'єкт лізингу (без урахування п. 6.3. договору про фінансовий лізинг), а еквівалент заборгованості за об'єкт лізингу, визначений відповідно до договору про фінансовий лізинг, складає 0,00 грн.

З огляду на зазначене, просить в позові відмовити.

16.01.2019р. на електронну адресу суду надійшло клопотання позивача від 15.01.2019р., в якому просить долучити до матеріалів справи докази: копію повідомлення від 01.06.2017р. про зміну процентної ставки за договором фінансового лізингу №00011756, копію нового графіку платежів, копію документів на підтвердження відправлення та отримання відповідачем вказаних документів.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, при цьому, ні в позові, ні в заяві про усунення недоліків позивач не зазначав про наявність таких доказів, не обґрунтував поважні причини їх неподання разом з позовною заявою, не заявляв клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для їх подання в порядку ст. 119 ГПК України, зазначені вище документи долучаються до матеріалів справи, однак не враховуються під час прийняття рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

04.12.2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (лізингодавець) та кооперативом "Перший національний аграрний кооператив" (лізингоодержувач) укладено Договір про фінансовий лізинг № 00011756, відповідно до умов якого лізингодавець передає у розпорядження лізингоодержувача об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW LNF CrafterGP 50 Kasten LR UH HD, шасі № WV1ZZZ2EZF6016779, 2015 року виробництва, двигун № НОМЕР_1, строком на 60 місяців, а лізингоодержувач приймає об'єкт лізингу і сплачує суму коштів за договором. Вартість об'єкта лізингу 1056711,00 грн.; авансовий платіж 317013,30 грн.; обсяг фінансування 739697,70 грн.; лізинговий платіж 23843,79 грн.

Сторонами за договором лізингу також підписано Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу, які є Додатком до вказаного Договору про фінансовий лізинг та разом із договором спільно іменуються як Контракт.

Згідно з п.п. 3.1., 3.2., 3.3., 3.4. Контракту, предметом лізингу за цим Контрактом є транспортний засіб, зазначений у Договорі про фінансовий лізинг (надалі Об'єкт лізингу). Об'єкт лізингу був обраний у відповідності до специфікації Лізингоодержувачем та в повній мірі відповідає вимогам Лізингоодержувача. Лізингоодержувач на власний розсуд здійснив вибір Дилера-продавця, у якого ТОВ "Порше Лізинг Україна" придбало/зобов'язується придбати Об'єкт лізину. ТОВ "Порше Лізинг Україна" придбаває Об'єкт лізингу (отримує право власності на Об'єкт лізингу) та передає Лізингоодержувачу Об'єкт лізингу на умовах фінансового лізингу згідно з положеннями застосованого українського законодавства та цього контракту. Лізингоодержувач користується Об'єктом лізингу на умовах фінансового лізингу згідно з положеннями застосовного українського законодавства та забезпечує експлуатацію Об'єкта лізингу у відповідності до цього контракту. Після завершення строку дії цього контракту Лізингоодержувач придбаває Об'єкт лізингу у ТОВ "Порше Лізинг Україна" за купівельною ціною, що буде визначена ТОВ "Порше Лізинг Україна" з урахуванням виконання Лізингоодержувачем своїх зобов'язань щодо сплати лізингових платежів та інших платежів, які підлягають здійсненню за Контрактом.

Умовами п. 4.1. Контракту передбачено, що ТОВ "Порше Лізинг Україна" зберігатиме за собою право власності на Об'єкт лізингу, в той час як Лізингоодержувач матиме право на експлуатацію Об'єкта лізингу впродовж усього строку дії контракту (окрім випадків, коли ТОВ "Порше Лізинг Україна" матиме право розірвати цей контракт, відмовитися від Контракту, вимагати повернення Об'єкта лізингу, як зазначено в цьому Контракті).

У п. 4.2 зазначено, що після завершення строку дії цього контракту та здійснення останнього лізингового платежу, інших платежів за цим контрактом і виконання всіх зобов'язань лізингоодержувачем, право власності на об'єкт лізингу перейде до лізингоодержувача. З цією метою сторони укладуть договір купівлі-продажу, підпишуть додаткову угоду до цього контракту або оформлять таке придбання в інший спосіб, визначений Порше Лізинг Україна.

Відповідно до п. 6.1. Контракту, для експлуатації Об'єкта лізингу Лізингоодержувач щомісяця виплачуватиме ТОВ "Порше Лізинг Україна" лізингові платежі у відповідності до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), що являє собою невід'ємну частину цього контракту, та інших положень контракту. Кожний лізинговий платіж включає в себе:

- частину від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості об'єкта лізингу);

- проценти (винагорода Порше Лізинг Україна за отримання та використання Лізингоодержувачем об'єкта лізингу);

- комісії;

- покриття витрат, пов'язаний з оплатою послуг та відшкодуванням, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим Контрактом та інші витрати, передбачені або прямо пов'язані з Контрактом.

Нижчезазначені витрати та послуги з адміністрування та обслуговування Контракту не включаються до лізингових платежів.

- будь-які податки, що можуть застосовуватись до контракту після його виконання або в будь-який час у майбутньому;

- інші витрати та платіжні зобов'язання.

Такі витрати підлягають сплаті лізингоодержувачем на користь Порше Лізинг Україна. Якщо Порше Лізинг Україна понесло такі витрати, лізингоодержувач зобов'язується компенсувати суму таких витрат у повному обсязі протягом трьох робочих днів з моменту направлення Порше Лізинг Україна відповідної вимоги лізингоодержувачу.

Як вбачається з п. 6.3 Контракту, розмір лізингових платежів, що підлягають сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця, визначається в українських гривнях на день укладення контракту та зазначається у графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування). При цьому діють положення щодо порядку зміни розміру Лізингових платежів відповідно до умов контракту.

У Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) відображаються Лізингові платежі з урахуванням процентів/процентної ставки за отримання та використання об'єкта лізингу, розмір якої (яких) узгоджено сторонами в контракті (п. 6.4. Контракту).

Згідно з п. 6.5. Контракту, лізингові платежі перераховуються Лізингоодержувачем на рахунок, зазначений ТОВ "Порше Лізинг Україна" у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) не пізніше дати, вказаної у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування). Лізингові платежі у будь-якому разі не підлягають поверненню Лізингоодержувачу за винятком випадків визначених Контрактом.

У п. 6.18 Контракту передбачено, що у випадку розірвання Договору за ініціативою Позивача відповідно до пункту 12 Умов лізингу лізинговий платіж буде вважатись платою за користування об'єктом лізингу.

Пунктом 8.2. контракту передбачено, що у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовуються такі санкції: пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати Платежу (п.8.2.1. Загальних умов); штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані ТОВ "Порше Лізинг Україна" (пункт 8.3.1. цього Контракту): 250 українських гривень за першу вимогу, 300 грн. за другу вимогу, 350 українських гривень за другу вимогу (якщо Порше Лізинг Україна вирішить надіслати таку третю вимогу) (п.8.2.2. Загальних умов); компенсація будь-яких витрат, понесених ТОВ "Порше Лізинг Україна" та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених лізингоодержувачем у відповідності до Контракту (п.8.2.3. Загальних умов).

Якщо лізингоодержувач, відповідно до п.п.8.3. та 8.3.1. контракту, прострочить оплату лізингового платежу протягом більш, ніж на 10 робочих днів, ТОВ "Порше Лізинг Україна" має право надіслати лізингоодержувачу першу вимогу щодо сплати в письмовій формі. Якщо лізингоодержувач не здійснить оплату протягом 7 (семи) робочих днів з моменту відправлення першої вимоги щодо сплати, позивач надсилає в такий же спосіб другу вимогу щодо сплати, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 (вісім) робочих днів. У випадку, якщо лізингоодержувач не здійснить оплату у вказаний термін, лізингодавець має право направити лізингоодержувачу третю вимогу щодо сплати та відмовитися від Контракту в односторонньому порядку, за пунктом 12.6.1. Контракту.

Сторони погоджуються, що невиконання зобов'язань після надіслання другої вимоги щодо сплати означає, що лізингоодержувач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за цим Контрактом.

Лізингоодержувач погоджується, що всі строки, зазначені у цьому Контракті, є прийнятними для виконання лізингоодержувачем своїх зобов'язань (п.8.4. Загальних умов).

Відповідно до п. 12.9. контракту, у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту, на підставі пункту 12 контракту, відмови лізингоодержувача придбати об'єкт лізингу, як передбачено пунктом 4.2., а також якщо ТОВ "Порше Лізинг Україна" вимагає повернення об'єкта лізингу відповідно до інших положень контракту Лізингоодержувач зобов'язаний повернути об'єкт лізингу за свій власний рахунок у відповідному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження ТОВ "Порше Лізинг Україна", якщо інша адреса не вказана Порше Лізинг Україна, впродовж 10 робочих днів від дати одержання відповідного запиту. В цей же строк лізингоодержувач сплачує ТОВ "Порше Лізинг Україна" будь-яку різницю між вартістю об'єкту лізингу та лізинговими платежами, що залишились несплаченими відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, а також іншими платежами, що залишились несплаченими відповідно лізингоодержувачем відповідно до контракту. Сторони погодили, що вказана різниця є упущеною вигодою ТОВ "Порше Лізинг Україна" та має бути відшкодована лізингодавцю лізингоодержувачем відповідно до умов контракту та чинного законодавства. Зобов'язання щодо сплати такої різниці залишається чинним до моменту виконання лізингоодержвачем, в тому числі після закінчення строку лізингу/розірвання контракту.

Згідно положень п. 12.13. Контракту, у випадках, передбачених п.п. 12.6. та 12.12. Контракт вважається розірваним на 10-й робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони.

Пунктом 13.1. контракту визначено, що якщо лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення об'єкта лізингу, ТОВ "Порше Лізинг Україна" має право вилучити (повернути) об'єкт лізингу без попередньої згоди лізингоодержувача у визначеному законодавством України порядку, у тому числі в примусовому порядку, відповідно до виконавчого напису нотаріуса (п.13.6. Загальних умов).

Сторонами також погоджено Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування).

За актом приймання-передачі від 24.12.2015 року транспортний засіб типу VW LNF CrafterGP Kasten HD, шасі № WV1ZZZ2EZF6016779, д.р.н. А6262ОК, передано відповідачу.

17.06.217р. позивачем було направлено відповідачу повідомлення про зміну процентної ставки за договором про фінансовий лізинг № 00011756 від 04.12.2015р.

Згідно зведеної облікової виписки з рахунку клієнта СОК „Перший національний аграрний кооператив від 20.11.20018р., останній починаючи з червня 2017р. лізингові платежі вносив з порушенням терміну сплати понад 30 календарних днів.

21.08.2017р. ТОВ "Порше Лізинг України" направив СОК "Перший національний аграрний кооператив" вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення обєкта лізингу та повідомлення про відмову від договору (вимога), в якій просить погасити заборгованість в розмірі 67939,01 грн. протягом трьох днів з дня отримання вимоги, протягом десяти днів - повернути об'єкт лізингу за вказаною у вимозі адресою. У вимозі позивач посилався на те, що прострочення виконання зобовязання настало 16.06.2017р, у звязку з чим 06.07.2017р. відповідачу було направлено першу платіжну вимогу, 17.07.2017р. другу платіжну вимогу та 16.08.2017р. третю вимогу.

Зазначена вимога разом із рахунками-фактурами була отримана представником відповідача 28.08.2017р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Позивачем в період з жовтня 2017р. по січень 2018р. виставлялися відповідачу рахунки-фактури на оплату платежів: №59101-00387545 від 02.10.2017 року на суму 22016,22 грн. (10463,18 грн. - відшкодування частини вартості об'єкта лізингу; 9377,01 грн. проценти; 2176,03 грн. комісії); №59101-00390610 від 01.11.2017 року на суму 22016,22 грн. (10636,26 грн. - відшкодування частини вартості об'єкта лізингу, 9203,93 грн. - проценти, 2176,03 грн. - комісії), №59101-00394016 від 01.12.2017 року на суму 22016,22 грн. (10812,20 грн. - відшкодування частини вартості об'єкта лізингу, 9027,99 грн. - проценти, 2176,03 грн. - комісії), №59101-00397257 від 03.01.2018 року на суму 21742,30 грн. (11167,39 грн. - відшкодування частини вартості об'єкта лізингу; 8398,88 грн. проценти; 2176,03 грн. комісії).

21.12.2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис про повернення відповідачем позивачу об'єкта лізингу - транспортного засобу Volkswagen, модель crafter 50, номер шасі (кузова, рами) WV1ZZZ2EZF6016779, рік випуску 2015, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_2. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №867.

08.02.2018 року державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55457214, щодо виконання виконавчого напису нотаріуса №867 від 21.12.2017 року стосовно повернення від СГОК "Перший національний аграрний кооператив" на користь ТОВ "Порше Лізинг України" об'єкта лізингу - транспортного засобу Volkswagen, модель crafter 50, номер шасі (кузова, рами) WV1ZZZ2EZF6016779, рік випуску 2015, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно акту державного виконавця від 09 лютого 2018 року, об'єкт лізингу передано представнику позивача.

12.02.2018р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №55457214.

11.05.2018р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про погашення заборгованості за договором лізингу в розмірі 156422,86 грн., з яких: 33158,89 - несплачені лізингові платежі; 121275,13 грн. витрати лізингодавця, понесені у зв'язку з неналежним виконанням умов контракту (п. 8.2.3. контракту); 1988,84 - адміністративні витрати лізингодавця.

25.06.2018р. позивач надіслав відповідачу повідомлення про заборгованість за договором №0011756 від 04.12.2015р. в розмірі 33638,16 грн., з яких: 31649,32 - витрати лізингодавця, понесені у зв'язку з неналежним виконанням умов контракту (п. 8.2.3. Контракту): 1988,84 адміністративні витрати лізингодавця.

Згідно акту зірки взаєморозрахунків між сторонами станом на 13.07.2018р., який був надісланий позивачем на електронну адресу відповідача, заборгованість за об'єкт лізингу складає еквівалент 0,00 грн., а заборгованість на користь позивача 33638,16 грн. Однак даний акт не підписаний сторонами.

Позивач, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору та не повернення обєкту лізингу після розірвання договору, звернувся з позовом про стягнення плати за фактичне користування обєктом лізингу з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних в розмірі 74836,48 грн. за період з 16.10.2017р. по 22.11.2018р.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Статтею 144 Господарського кодексу України (далі ГК України) передбачено, що майнові права та майнові обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Відповідно до ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями статті 193 ГК України, статей 526, 527, 530 ЦК України унормовано, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Нормою статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.12.2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (лізингодавець) та кооперативом "Перший національний аграрний кооператив" (лізингоодержувач) укладено Договір про фінансовий лізинг № 00011756, відповідно до умов якого лізингодавець передав у розпорядження лізингоодержувача об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW LNF CrafterGP 50 Kasten LR UH HD, шасі № WV1ZZZ2EZF6016779, 2015 року виробництва, двигун № НОМЕР_1, строком на 60 місяців, а лізингоодержувач прийнявє об'єкт лізингу і зобовязався сплачувати суму коштів за договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника), відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Положеннями ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що лізингоодержувач зобов'язаний: прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов'язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі; надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; письмово повідомляти про порушення строків проведення або непроведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Згідно зі ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Належне виконання лізингоодержувачем обов'язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.

Таким чином, договір фінансового лізингу є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору

На правовідносини, що склалися між сторонами щодо одержання позивачем, як лізингодавцем, лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність відповідачу, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно зі статтею 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин.

У пункті 3 частини 2 статті 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до п. п. 6.1, 6.5 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, що є додатком до договору про фінансовий лізинг та невід'ємною його частиною, для експлуатації об'єкта лізингу лізингоодержувач зобов'язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до плану відшкодування, щомісячні лізингові платежі перераховуються не пізніше дати, вказаної у графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плані відшкодування).

При цьому, як убачається із графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, лізингові платежі повинні здійснюватися відповідачем до 15 числа кожного місяця.

Однак, як свідчать матеріали справи, невиконання відповідачем належним чином зобов'язань зі сплати лізингових платежів за договорами фінансового лізингу призвело до виникнення у останнього заборгованості за договором.

Частинами 1, 3 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Згідно з п. 8.3.2 Загальних умов, якщо лізингоодержувач повністю або частково не здійснить оплату 1 (одного) лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш ніж 30 днів, лізингодавець має право розірвати контракт/відмовитися від контракту і витребувати обєкт лізингу від лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса.

Відповідно до п. 12.6.1 Загальних умов, позивач має право в односторонньому порядку розірвати цей контракт/відмовитися від контракту та повернення обєкту лізингу у випадках: лізингоодержувач не сплатив 1 (один) наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково і строк невиконання зобовязання зі сплати перевищує 30 (тридцять) календарних днів.

Відповідно до п. 12.7 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу день, що вважатиметься датою розірвання/відмови від контракту, визначається Порше Лізинг Україна у відповідному повідомленні/вимозі.

Також у п. 12.13 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу визначено, що у випадках, передбачених пунктами 12.6. та 12.12., контракт вважається розірваним на 10-й робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони.

Згідно зведеної облікової виписки з рахунку клієнта СОК „Перший національний аграрний кооператив від 20.11.20018р., поданої позивачем, відповідач починаючи з червня 2017р. лізингові платежі вносив з порушенням терміну сплати понад 30 календарних днів.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем грошових зобовязань за договором фінансового лізингу (прострочення виконання зобовязання з 16.06.2017р.), 21.08.2017р. ТОВ "Порше Лізинг України" направив СОК "Перший національний аграрний кооператив" вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення обєкта лізингу та повідомлення про відмову від договору (вимога), в якій просить погасити заборгованість в розмірі 67939,01 грн. протягом трьох днів з дня отримання вимоги, протягом десяти днів - повернути об'єкт лізингу за вказаною у вимозі адресою. Зазначена вимога була отримана представником відповідача 28.08.2017р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідачем вимогу позивача залишено без реагування.

Таким чином, враховуючи п.12.13 договору фінансового лізингу, за яким контракт вважається розірваним на 10 робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони (21.08.2017р.), договір фінансового лізингу від 04.12.2015р. є розірваним з 06 вересня 2017 року.

Відповідно до п. п. 13.1, 13.2 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу лізингоодержувач зобов'язаний у строки, встановлені Порше Лізинг Україна, повернути об'єкт лізингу Порше Лізинг Україна у всіх випадках дострокового закінчення строку лізингу, розірвання контракту, крім випадку, коли лізингоодержувач набуває право власності на об'єкт лізингу відповідно до умов контракту. Якщо лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення об'єкта лізингу, Порше Лізинг Україна має право вилучити (повернути) об'єкт без попередньої згоди лізингоодержувача у визначеному законодавством України порядку. У разі вилучення (повернення) об'єкта лізингу, лізингоодержувач зобов'язаний забезпечити Порше Лізинг Україна або уповноваженій нею особі вільний доступ до місця розташування об'єкта лізингу, а також не перешкоджати процесу повернення об'єкта лізингу.

Як передбачено пунктом 13.6 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, якщо Порше Лізинг Україна не зможе здійснити свої права на вилучення (повернення), як передбачено у цьому пункті 13, Порше Лізинг Україна матиме право на вилучення об'єкта лізингу у лізингоодержувача в примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріуса.

У зв'язку з неповерненням відповідачем об'єкту лізингу за договором від 04.12.2015 р. №00011756, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 21.12.2017 р. було вчинено виконавчий напис про повернення відповідачем позивачу об'єкта лізингу, в ході примусового виконання якого (постанова про відкриття виконавчого провадження від 08.02.2018 р.) об'єкт лізингу був повернутий представнику позивача 09.02.2018р., що підтверджується актом державного виконавця від 09.02.2018р.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 67950,77 грн., які визначає як плату за фактичне користування обєктом лізингу; 1919,87 грн. 3% річних за час прострочення оплати за користування обєктом лізингу, 4965,84 грн. - інфляційні втрати за час прострочення оплати за користування обєктом лізингу на підставі п. 6.18. договору фінансового лізингу.

На підтвердження наявності боргу за користування обєктом лізингу позивачем надано рахунки-фактури: №59101-00387545 від 02.10.2017 року на суму 22016,22 грн. (10463,18 грн. - відшкодування частини вартості об'єкта лізингу; 9377,01 грн. проценти; 2176,03 грн. комісії); №59101-00390610 від 01.11.2017 року на суму 22016,22 грн. (10636,26 грн. - відшкодування частини вартості об'єкта лізингу, 9203,93 грн. - проценти, 2176,03 грн. - комісії), №59101-00394016 від 01.12.2017 року на суму 22016,22 грн. (10812,20 грн. - відшкодування частини вартості об'єкта лізингу, 9027,99 грн. - проценти, 2176,03 грн. - комісії), №59101-00397257 від 03.01.2018 року на суму 21742,30 грн. (11167,39 грн. - відшкодування частини вартості об'єкта лізингу; 8398,88 грн. проценти; 2176,03 грн. комісії).

Натомість відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування), доданого до позовної заяви на її обґрунтування, лізингові платежі становили: з датою оплати 15.10.2017р. на суму 23843,79 грн. (9726,53 грн. - відшкодування частини вартості об'єкта лізингу; 11941,23 грн. проценти; 2176,03 грн. комісії); з датою оплати 15.11.2017р. на суму 23843,79 грн. (9928,35 грн. - відшкодування частини вартості об'єкта лізингу; 11739,41 грн. проценти; 2176,03 грн. комісії); з датою оплати 15.12.2017р. на суму 23843,79 грн. (10134,36 грн. - відшкодування частини вартості об'єкта лізингу; 11533,40 грн. проценти; 2176,03 грн. комісії); з датою оплати 15.01.2018р. на суму 23843,79 грн. (10344,65 грн. - відшкодування частини вартості об'єкта лізингу; 11323,11 грн. проценти; 2176,03 грн. комісії).

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази направлення рахунків-фактур, якими позивач обґрунтовує заявлену до стягнення суму.

Судом враховується, що ТОВ „Порше Лізинг Україна залишається власником предмета лізингу (п. 4.1. Контракту), а перехід права власності на об'єкти лізингу до відповідача передбачався у разі здійснення ним всіх платежів за договором (п. 4.2. Контракту).

При цьому, як вбачається з рахунків-фактур та розрахунку позивача, заявлена до стягнення сума являє собою суму неоплачених відповідачем лізингових платежів, строк сплати яких настав (мав настати) після розірвання договору фінансового лізингу.

Частиною 2 статті 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Таким чином, у зв'язку із розірванням договору через неповну сплату лізингових платежів право власності на предмети лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача не перейшло.

Згідно з частиною 4 статті 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розірвання договору лізингу призводить до припинення відносин сторін договору фінансового лізингу, передбачає повернення об'єкта лізингу від лізингоодержувача до лізингодавця і, як наслідок, втрату лізингоодержувачем права викупу об'єкта лізингу в майбутньому.

Таким чином, наслідком розірвання договору є відсутність обов'язку надати предмет лізингу у майбутньому у власність і, відповідно, відсутність права вимагати його оплати. (Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 29.10.2013 по справі № 7/5005/2240/2012, постанові Верховного Суду від 09.07.2018р. по справі № 911/2449/17, постанові Північно-Західного апеляційного господарського суду від 11.01.2019р. по справі №924/590/18).

Отже, право власності на предмет лізингу від позивача до відповідача за умови, коли договір сторін припинився, не перейшло і не переходить у майбутньому, а відтак, відсутні підстави для стягнення будь-яких платежів за договором лізингу з лізингоодержувача як відшкодування вартості цього майна.

Доводи позивача, що договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (в тому числі обов'язок сплачувати лізингові платежі), суд не бере до уваги та вважає необґрунтованими, оскільки п. 12.9 загальних умов зобов'язує відповідача після розірвання договору повернути позивачу лише об'єкт лізингу.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на п. п. 6.18 Загальних комерційних умов, в якому передбачено, що у випадку розірвання контракту за ініціативою Порше Лізинг України відповідно до п.12 контракту, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування обєктом лізингу.

Однак, із п. 6.18. не вбачається, що він стосується плати за користування об'єктом лізингу саме після розірвання договору. При цьому, із системного аналізу Контракту вбачається, що зазначений пункт (6.18) стосується лізингових платежів, які здійснюються (повинні бути здійснені, оплачені) до моменту розірвання договору, що в свою чергу узгоджується з правовою позицією Верховного Суду.

Таким чином, нарахування лізингових платежів після розірвання дії договору з посиланням на п. 6.18. Загальних комерційних умов є безпідставним та необґрунтованим.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у листах від 11.05.2018р., 25.06.2018р., адресованих відповідачу, позивачем не повідомлялось про наявність у відповідача заборгованості з оплати за фактичне користування обєктом лізинг в розмірі 67950,77 грн., яка заявлена до стягнення за період з жовтня 2017р. по січень 2018р.

З огляду на наведене, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 67950,77 грн. плати за фактичне користування обєктом лізингу за договором фінансового лізингу №00011756 від 04.12.2015р.

Також позивачем заявлено до стягнення 1919,87 грн. 3% річних та 4965,84 грн. - інфляційних втрат за час прострочення оплати за користування об'єктом лізингу.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення плати за фактичне користування обєктом лізингу суд доходить висновку і про необґрунтованість позовних вимог про стягнення нарахованих на цю суму 3% річних та інфляційних втрат, як похідних від основного боргу.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 ГПК України).

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст. 77 ГПК України).

Статтями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на позивача у звязку з відмовою у задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 73, 74, 123, 129, 233, 238, 240, 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Згідно з ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 22.03.2019р.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 3 прим. :1 - до справи,

2 позивачу (02152, м. Київ, проспект П. Тичини, б. 1В);

3 відповідачу (29017, м. Хмельницький, вул. Зарічанська, буд. 3/2, Блок 5/2-1)

Всім рекомендованим з повідомленням.