ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2019 р. Справа№ 925/923/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №14/4-3137 від 30.11.2018 (вх. №09.1-04.3/3637/18 від 06.11.2018) Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.10.2018

у справі №925/923/18 (суддя - Довгань К.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради

про стягнення 140 548,06 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Поліщук В.О., довіреність № 14-16 від 16.01.2019

від відповідача: Бунякін М.М., ордер ЧЛ № 104502 від 19.02.2019

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради про стягнення 140 548,06 грн. заборгованості по договору купівлі - продажу природного газу №13/3479-БО-36 від 28.12.2012, а саме: пені - 43 960, 74 грн, 3% річних - 7 435,50 грн та інфляційних втрат - 89 151,82 грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідач неналежним чином виконував договірні зобов'язання в частині своєчасної оплати вартості отриманого за договором природного газу. У зв'язку з цим позивачем нараховано 3% річних, інфляційні втрати та пеню відповідно до ст. ст. 549, 625 ЦК України та умов договору.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 25.10.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, посилаючись на приписи ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» та встановивши відсутність основної заборгованості по договору за спожитий природний газ, дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», 04.12.2018 подав апеляційну скаргу №14/4-3137 від 30.11.2018 (вх. №09.1-04.3/3637/18 від 06.11.2018), в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 25.10.2018 у справі №925/923/18 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване судове рішення прийнято при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, та при неправильному застосуванні норм матеріального права. Зокрема, апелянт вважає, що висновок суду ґрунтується лише на твердженнях Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради, доводи відповідача судом не взяті до уваги. На думку скаржника, обов'язковою умовою застосування процедури списання заборгованості відповідно до ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» є включення боржника до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а оскільки відповідач не включений до відповідного реєстру, то застосування місцевим господарським судом положень Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» є неправомірним.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.10.2018 залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 260 ГПК України у зв'язку з відсутністю доказів сплати судового збору, надано позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2019, у зв'язку з усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.10.2018 у справі №925/923/18, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також надано учасникам справи строк для подання заяв, клопотань, пояснень тощо.

22.01.2019 від Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає, що стаття 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» є нормою прямої дії, при цьому застосування приписів частини третьої цієї статті не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності вказаним законом.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2019 справу призначено до розгляду на 13.03.2019.

Представник позивача в судовому засіданні 13.03.2019 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.03.2019 просив суд оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Абзацом 2 частини 10 статті 270 ГПК України передбачено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.12.2012 року між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (постачальник, позивач у справі) та Комунальним підприємством теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради (покупець, відповідач у справі) укладений договір купівлі - продажу природного газу №13/3479-БО-36, відповідно до умов якого продавець зобов'язався передати покупцеві у 2013 році природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями, а також іншими споживачами, а покупець зобов'язався прийняти і оплатити газ на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 6.1. договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа наступного за місяцем поставки газу.

У відповідності до п. 7.2. договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку У країни, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Місцевим господарським судом встановлено, що на виконання умов договору, протягом січня 2013 року - грудня 2013 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 46 060 085,25 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 22.01.2014, 22.01.2014, 22.01.2014, 22.01.2014, 22.01.2014, 22.01.2014, 22.01.2014, 31.08.2013, 30.09.2013, 31.10.2013, 30.11.2013 та 31.12.2013 (а.с. 27-39), довідками щодо кінцевого сальдо відповідача та щодо операцій із відповідачем за цей же період (а.с. 40-43).

Також, як встановлено місцевим господарським судом, оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно, чим порушив умови п. 6.1. договору. Вказане сторонами не заперечується.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас, 30.11.2016 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст. 1 вказаного закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі ст. 2 закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 1 ст. 3 цього закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до пункту 14 Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93, у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Відтак, частина третя статті 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» є нормою прямої дії, її застосування не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом. Зокрема, реалізація цієї норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (про що повідомило і Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України у межах своєї компетенції). Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16, від 07.08.2018 у справі № 925/1584/17, від 21.08.2018 у справі № 925/104/18.

З огляду на наведене, судовою колегією відхиляються як необґрунтовані доводи відповідача про безумовну необхідність включення боржника до реєстру підприємств, які беруть участь у процесі врегулювання заборгованості задля застосування приписів вищенаведеної норми Закону.

Таким чином, беручи до уваги встановлені місцевим господарським судом обставини, що у позивача відсутні претензії до відповідача щодо сплати суми основного боргу з 13.07.2015, тобто до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», колегія суддів Північного апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, що нараховані позивачем суми пені, 3 % річних та інфляційних втрат не підлягають стягненню з відповідача згідно з ч. 3 ст. 7 закону.

Судовою колегією відхиляються твердження апелянта про те, що висновки місцевого господарського суду, в порушення вимог ст.ст. 7, 38 ГПК України, ґрунтуються лише на доводах Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради, оскільки оскаржуване судове рішення прийняте при повному встановленні усіх істотних обставин справи, наданні їм належної правової оцінки та при правильному застосуванні норм права, що регулюють спірні правовідносини.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд на підставі повного з'ясування усіх обставин, які мають значення для справи, дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги щодо неповноти дослідження доказів під час вирішення справи в суді першої інстанції не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Черкаської області від 25.10.2018 у справі № 925/923/18 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта (позивача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 253-254, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.10.2018 у справі №925/923/18 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 25.10.2018 у справі №925/923/18 залишити без змін.

3. Справу №925/923/18 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська

Повний текст постанови складено 22.03.2019