РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.03.2019Справа № 910/3770/17

За позовомПублічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»
доПублічного акціонерного товариства «Науково-виробничий центр «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору
Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнік Фарма»
простягнення 2 836 845,19 грн.
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача:Хуторянець О.В.
від відповідача:Ситцевой В.В.
від третьої особи:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (надалі - «Банк») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Науково-виробничий центр «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод» (надалі - «Товариство») про стягнення 2 836 845,19 грн.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Науково-виробничий центр «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод» на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість в розмірі 2 836 845,19 грн. та суму судового збору за подання позовної заяви та апеляційної та касаційних скарг у загальному розмірі 150 323,84 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2018 вказане рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 05.09.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2017 скасовано, справу №910/3770/17 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 22.11.2018 справу №910/3770/17 передано для розгляду судді Босому В.П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2018 вказану справу прийнято до свого провадження суддею Босим В.П., вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.12.2018.

11.12.2018 та 13.12.2018 канцелярією суду були зареєстровані письмові пояснення представників позивача та відповідача, надані на виконання вимог ухвали суду з урахуванням позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 05.09.2018.

17.12.2018 представником позивача до канцелярії суду подано клопотання про витребування у Новгород-Волинського міськрайонного суду Житомирської області матеріалів цивільної справи №285/1462/15-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

В той же час, у поданому клопотанні про витребування матеріалів судової справи №285/462/15-ц заявником не було надано обґрунтувань неможливості самостійного ознайомлення з матеріалами такої справи та надання належним чином засвідчених копій доказів, які в матеріалах такої справи знаходяться.

З урахуванням викладеного, судом відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.

18.12.2018 представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про допит свідків, в задоволенні якого судом було відмовлено з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 89 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

Отже, за змістом наведеної норми, свідок викликається судом лише у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

В той же час, дослідивши матеріал справи, судом не було встановлено наявності підстав, з настанням яких приписи ст. 89 Господарського процесуального кодексу України пов'язують необхідність виклику свідків в судове засідання, що виключає можливість задоволення клопотання відповідача.

Підготовче засідання неодноразово відкладалось з незалежних від суду обставин.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.03.2019.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити повністю.

В судове засідання представник відповідача з'явився, надав пояснення по справі, проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №593.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням викладеного, неявка представника третьої особи 2, належним чином повідомленого про час та місце судового засідання, не є перешкодою для розгляду даної справи по суті.

В судовому засіданні 13.03.2019 судом ухвалено рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.10.2011 між Банком (фактор) та ТОВ «Юнік Фарма» (клієнт) був укладений договір про факторингове фінансування з регресом №017/42-0-1/138 (надалі - «Договір»), відповідно до умов якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, фактор (банк) зобов'язується здійснювати факторингове фінансування клієнта на умовах факторингу з регресом.

В подальшому до Договору сторонами вносились зміни та доповнення шляхом укладення додаткових угод, які є невід`ємними частинами договору, а саме: додаткова угода від 01.11.2011 №017/42-0-1/138/1, від 01.02.2012 №017/42-0-1/138/2, від 10.04.2012 №017/42-0-1/138/3, від 29.08.2012 №017/42-0-1/138/4, від 20.09.2012 №017/42-0-1/138/5, від 14.03.2013 №017/42-0-1/138/6, від 21.05.2013 №017/42-0-1/138/8, від 23.05.2013 №017/42-0-1/138/9, від 07.08.2013 № 017/42-0-1/138/10.

Пунктом 1.2 Договору встановлено, що право вимоги є відступленим клієнтом факторові з моменту підписання сторонами додаткової угоди до договору, яка укладається в порядку, визначеному ст. 2 договору.

Згідно з п. 1.3 Договору внаслідок відступлення права вимоги фактор замінює клієнта як кредитора боржника, у зв`язку з чим до фактора переходять відповідні права кредитора за контрактом, включаючи права на отримання вартості товарів, робіт, послуг, отримання підтверджуючих документів, неустойок та інших платежів за контрактом.

Відповідно до п. 3.1.1 Договору про факторингове фінансування з регресом для отримання першого платежу клієнт надає фактору (банку) такі документи разом із заповненим реєстром, підписаним уповноваженою особою клієнта та скріпленим печаткою клієнта (два екземпляра): оригінали документів, які відповідно до контракту підтверджують поставку/надання клієнтом боржнику товарів/послуг (рахунок-фактуру, залізничну накладну, товарно-транспорту накладну, видаткову накладну, акти приймання-передачі товарів/надання послуг); копії податкових накладних, завірених печаткою та підписом відповідальної особи клієнта; копії довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, завірених печаткою та підписом відповідальної особи клієнта.

З п. 5.1 Договору вбачається, що клієнт ТОВ «Юнік Фарма» виступає поручителем за виконання боржниками клієнта зобов`язань перед фактором (банком) з оплати коштів за правами вимоги. Клієнт несе солідарну відповідальність перед фактором (банком) за виконання боржником зобов`язань за контрактом в сумі несплаченої вартості прав вимоги. Моментом, з якого клієнт набуває статус поручителя за виконання зобов`язань з оплати прав вимоги конкретним боржником за контрактом, є момент підписання сторонами реєстру.

Укладені між Банком та третьою особою додаткові договори передбачають відступлення третьою особою на користь Банку права вимоги виконання грошового зобов`язання за контрактом від 08.12.2009 №25.

Позивач зазначив, що на виконання умов Договору між Банком та третьою особою було укладено реєстри переданих документів, за якими третя особа відступила на користь Банку право вимоги належного виконання зобов'язань відповідачем за контрактом №25 від 08.12.2009, а саме:

- 28.02.2014 на виконання умов Договору між Банком та третьою особою укладено реєстр переданих документів №10, за яким третя особа відступила на користь Банку право вимоги від відповідача виконання зобов'язань за контрактом №25 від 08.12.2009, розмір відступленого зобов'язання складає - 170 000,00 грн. на підтвердження наявності права вимоги третьою особою надано: рахунок фактуру №55 від 27.02.2014, видаткову накладну №114 від 27.02.2014, податкову накладну від 27.02.2017;

- 04.03.2014 на виконання умов Договору між Банком та третьою особою укладено реєстр переданих документів №11, за яким третя особа відступила на користь Банку право вимоги від відповідача виконання зобов'язань за контрактом №25 від 08.12.2009, розмір відступленого зобов'язання складає - 150 000,00 грн. на підтвердження наявності права вимоги третьою особою надано: рахунок фактуру №61 від 28.02.2014, видаткову накладну №127 від 28.02.2014, податкову накладну від 28.02.2014;

- 04.03.2014 на виконання умов Договору між Банком та третьою особою укладено реєстр переданих документів №12, за яким третя особа відступила на користь Банку право вимоги від відповідача виконання зобов'язань за контрактом №25 від 08.12.2009, розмір відступленого зобов'язання складає 264 500,00 грн. на підтвердження наявності права вимоги третьою особою надано: рахунок фактуру №62 від 03.03.2014, видаткову накладну №128 від 03.03.2014, податкову накладну від 03.03.2014;

- 05.03.2014 на виконання умов Договору між Банком та третьою особою укладено реєстр переданих документів №13, за яким третя особа відступила на користь Банку право вимоги від відповідача виконання зобов'язань за контрактом №25 від 08.12.2009, розмір відступленого зобов'язання складає - 121 900,00 грн. на підтвердження наявності права вимоги третьою особою надано: рахунок фактуру №63 від 05.03.2014, видаткову накладну №133 від 04.03.2014, податкову накладну від 04.03.2014;

- 06.03.2014 на виконання умов Договору між Банком та третьою особою укладено реєстр переданих документів №14, за яким третя особа відступила на користь Банку право вимоги від відповідача виконання зобов'язань за контрактом №25 від 08.12.2009, розмір відступленого зобов'язання складає - 402 124,80 грн. на підтвердження наявності права вимоги третьою особою надано: рахунок фактуру №67 від 05.03.2014, видаткову накладну №135 від 05.03.2014, податкову накладну від 05.03.2014;

- 27.03.2014 на виконання умов Договору між Банком та третьою особою укладено реєстр переданих документів №15, за яким третя особа відступила на користь Банку право вимоги від відповідача виконання зобов'язань за контрактом №25 від 08.12.2009, розмір відступленого зобов'язання складає - 176 000,00 грн. на підтвердження наявності права вимоги третьою особою надано: рахунок фактуру №58 від 03.03.2014, видаткову накладну №129 від 03.03.2014, податкову накладну від 03.03.2014;

- 28.03.2014 на виконання умов Договору між Банком та третьою особою укладено реєстр переданих документів №16, за яким третя особа відступила на користь Банку право вимоги від відповідача виконання зобов'язань за контрактом №25 від 08.12.2009, розмір відступленого зобов'язання складає - 69 000,00 грн. на підтвердження наявності права вимоги третьою особою надано: рахунок фактуру №87 від 07.03.2014, видаткову накладну №186 від 07.03.2014, податкову накладну від 07.03.2014;

- 04.04.2014 на виконання умов Договору між Банком та третьою особою укладено реєстр переданих документів №17, за яким третя особа відступила на користь Банку право вимоги від відповідача виконання зобов'язань за контрактом №25 від 08.12.2009, розмір відступленого зобов'язання складає - 110 000,00 грн. на підтвердження наявності права вимоги третьою особою надано: рахунок фактуру №88 від 09.03.2014, видаткову накладну №143 від 09.03.2014, податкову накладну від 09.03.2014;

- 08.04.2014 на виконання умов Договору між Банком та третьою особою укладено реєстр переданих документів №18 за яким, третя особа відступила на користь Банку право вимоги від відповідача виконання зобов'язань за контрактом №25 від 08.12.2009, розмір відступленого зобов'язання складає - 345 400,00 грн. на підтвердження наявності права вимоги третьою особою надано: рахунок фактуру №90 від 09.03.2014, видаткову накладну №215 від 09.03.2014, податкову накладну від 09.03.2014;

03.03.2014 за вих. №Р1-01-06-0-0/1040 на адресу відповідача направлено повідомлення про переуступку права вимоги на дебіторську заборгованість №10, що виникла на підставі накладних: №114 від 27.02.2014 на суму 170 000,00 грн.

02.04.2014 за вих. №Р1-01-06-0-0/1655 на адресу відповідача направлено повідомлення за про переуступку права вимоги на дебіторську заборгованість №11-16, що виникла на підставі накладних: №127 від 28.02.2014 на суму 150 000 грн., №128 від 03.03.2014 на суму 264 500 грн., №133 від 04.03.2014 на суму 121 900,00 грн., №135 від 05.03.2014 на суму 402 124,80 грн., №129 від 03.03.2014 на суму 176 000,00 грн., №186 від 07.03.2014 на суму 69 000,00 грн.

05.05.2014 за вих. №Р1-01-06-0-0/2090 на адресу відповідача направлено повідомлення за про переуступку права вимоги на дебіторську заборгованість №17-17, що виникла на підставі накладних: №143 від 09.03.2014 на суму 110 000,00 грн., №215 від 09.03.2014 на суму 345 400,00 грн.

Позивач зазначив, що в зв'язку із вище зазначеним, загальний розмір відступлених на користь Банку прав грошової вимоги до боржника склав - 3 617 849,60 грн., частково зазначені кошти були сплачені в розмірі 2 012 227,28 грн., отже загальний розмір невиконаних зобов'язань боржника складає 1 605 622,32 грн.

28 листопада 2014 року за вих. №140-0-0-00/2419 Банком направлено на адресу відповідача претензію (вимогу) про виконання прострочених зобов'язань за договором.

Спір у справі виник у зв'язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання, у зв'язку з чим позивач вказує на утворення заборгованості у розмірі 1 605 622,32 грн.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1079 Цивільного кодексу України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Частиною 1 статті 1081 Цивільного кодексу України визначено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ч.1 ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Згідно з ч. 1 ст. 1084 Цивільного кодексу України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Позивач зазначає, що на підставі Договору позивач набув право грошової вимоги до відповідача з оплати товару, поставленого ТОВ «Юнік Фарма» за контрактом №25 від 08.12.2009 (зі змінами і доповненнями), а саме за видатковими накладними №114 від 27.02.2014 на суму 170 000,00 грн., №127 від 28.02.2014 на суму 150 000 грн., №128 від 03.03.2014 на суму 264 500 грн., №133 від 04.03.2014 на суму 121 900,00 грн., №135 від 05.03.2014 на суму 402 124,80 грн., №129 від 03.03.2014 на суму 176 000,00 грн., №186 від 07.03.2014 на суму 69 000,00 грн., №143 від 09.03.2014 на суму 110 000,00 грн. та №215 від 09.03.2014 на суму 345 400,00 грн., копії яких подані позивачем в якості доказів поставки товару від третьої особи відповідачу.

Відповідач та третя особа заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказують про відсутність поставок за вищезазначеними накладними.

Скасовуючи постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2017, та направляючи дану справу на новий розгляд, Верховний Суд вказував, що для вирішення даного спору визначальним є факт отримання відповідачем товару від ТОВ «Юнік Фарма» на підставі контракту №25 від 08.12.2009 та накладних, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.

Відповідно до ч.ч. 1.2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України ).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

В якості доказів поставки третьою особою на користь відповідача товару за контрактом №25 від 08.12.2009, позивачем до матеріалів справи долучені копії видаткових накладних №114 від 27.02.2014 на суму 170 000,00 грн., №127 від 28.02.2014 на суму 150 000 грн., №128 від 03.03.2014 на суму 264 500 грн., №133 від 04.03.2014 на суму 121 900,00 грн., №135 від 05.03.2014 на суму 402 124,80 грн., №129 від 03.03.2014 на суму 176 000,00 грн., №186 від 07.03.2014 на суму 69 000,00 грн., №143 від 09.03.2014 на суму 110 000,00 грн. та №215 від 09.03.2014 на суму 345 400,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Суд відзначає, що в матеріалах справи відсутні, а позивачем жодного разу суду не надавалися оригінали вказаних видаткових накладних, а відповідач та третя особа ставлять під сумнів існування таких доказів.

Крім того, у матеріалах справи відсутні довіреності на одержання товару по спірним видатковим накладним: №114 від 27.02.2014 на суму 170 000,00 грн., №127 від 28.02.2014 на суму 150 000 грн., №128 від 03.03.2014 на суму 264 500 грн., №133 від 04.03.2014 на суму 121 900,00 грн., №135 від 05.03.2014 на суму 402 124,80 грн., №129 від 03.03.2014 на суму 176 000,00 грн., №186 від 07.03.2014 на суму 69 000,00 грн., №143 від 09.03.2014 на суму 110 000,00 грн. та №215 від 09.03.2014 на суму 345 400,00 грн.

Пунктом «в» підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 «Порядок фінансування прав вимоги» Договору, укладеного між позивачем та третьою особою, обумовлено обов'язкове надання третьою особою позивачу копій довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей завірених печаткою та підписом відповідальної особи третьої особи.

Після отримання та перевірки повного пакету документів, зазначених в пункті 3.1 Договору, та за умови виконання вимог пункту 2.3 цього Договору, Банк підписує реєстр або відмовляє клієнту (третій особі) і повертає документи клієнту без підписання реєстру.

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 №99 (чинної до 30.09.2014), сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Суд зазначає, що видаткові накладні та довіреності на одержання товарно-матеріальних цінностей є первинними документами, що підтверджують факт проведення господарської операції.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність» від 16.07.1999 №996-XIV (із змінами і доповненнями) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображення у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи (ст. 9 Закону).

Згідно пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (із змінами і доповненнями), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі. Що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це не можливо, безпосередньо після її завершення.

Первинні документи (для надання їм юридичної сили і доказовості) повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що посвідчує особу-одержувача, тощо.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Записи у первинних документах, облікових регістрах повинні здійснюватися тільки у темному кольорі чорнилом, пастою кулькових ручок, за допомогою друкарських машинок, принтерів, засобів механізації та іншими засобами, які б забезпечили збереження цих записів протягом установленого строку зберігання документів та запобігли внесенню несанкціонованих і непомітних виправлень.

Вільні рядки в первинних документах підлягають обов'язковому прокреслюванню. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці первинні документи.

Зміст видаткових накладних, ксерокопії яких додані до позовної заяви, а саме: №114 від 27.02.2014 на суму 170 000,00 грн., №127 від 28.02.2014 на суму 150 000 грн., №128 від 03.03.2014 на суму 264 500 грн., №133 від 04.03.2014 на суму 121 900,00 грн., №135 від 05.03.2014 на суму 402 124,80 грн., №129 від 03.03.2014 на суму 176 000,00 грн., №186 від 07.03.2014 на суму 69 000,00 грн., №143 від 09.03.2014 на суму 110 000,00 грн. та №215 від 09.03.2014 на суму 345 400,00 грн., не відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність» та пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, оскільки не дає можливості ідентифікувати осіб, які могли отримувати товар від імені відповідача, внаслідок відсутності відповідних записів у видаткових накладних про їх посади і прізвища.

Судом також встановлено, що спірні видаткові накладні, на які посилається позивач, а також інші документи досліджувались в ході кримінального провадження №0000316 від 26.02.2017 з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 358 КК України, по факту підроблення документів посадовими особами ТОВ «Юнік Фарма», що були використані для отримання коштів від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

В постанові Старшого слідчого СВ Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області Князюка Я.М. від 30.11.2017 про закриття кримінального провадження №0000316 від 26.02.2017 встановлено, що з метою дослідження первинних документів в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було проведено тимчасовий доступ до документів, а саме договору факторингового фінансування з додатковими угодами, реєстрів переданих документів з доданими до них видатковими та податковими накладними. З метою встановлення авторства виконаних та вилучених документах підписів, призначено почеркознавчу експертизу. Відповідно повідомлення про неможливість проведення експертизи №1/1647 від 02.11.2017 надані на експертизу документи, а саме реєстри переданих документів № 7- 20, з доданими до них податковими та видатковими накладними, що були вилучені в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за результатами тимчасового доступу до документів, являються копіями, виготовленими струменево-крапельним способом з використанням кольорового друкуючого струменевого пристрою, що унеможливлює проведення експертизи, згідно методичних рекомендацій.

Частиною 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, в межах кримінального провадження №0000316 було встановлено, що у Банка були вилучені видаткові накладні, які не були оригіналами, а були виготовлені струменево-крапельним способом з використанням кольорового друкуючого струменевого пристрою.

По суті розгляду справи судом також встановлено, що вказане кримінальне провадження №0000316 було відкрите за письмовою заявою саме ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в якій позивач сам зазначає про передачу посадовими особами ТОВ «Юнік Фарма» Банку права вимоги за недійсними (підробленими) документами, в тому числі, і за спірними видатковими накладними.

За висновком суду, виходячи з наявних у справі належних та допустимих доказів в розумінні чинного законодавства, позивачем не доведено суду здійснення третьою особою відповідачеві поставки товару за наявними в справі видатковими накладними.

Наявні у позивача копії видаткових та податкових накладних на спірні суми не доводять суду, з огляду на вищевказані належні та допустимі докази, фактів поставки товару за спірними видатковими накладними, третя особа та відповідач заперечують проти таких поставок.

Наявність у позивача повідомлень про переуступку прав вимоги на дебіторську заборгованість, меморіальних ордерів та інших документів, складених також за участю третьої особи, перерахування коштів третій особі на виконання укладеного з нею договору, не підтверджує у передбаченому законом порядку факт поставки третьою особою відповідачеві товару за спірними накладними.

Крім того, як встановлено судом, позивачем було долучено до матеріалів справи копію рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20.05.2015 у справі №285/1462/15-ц.

Судом встановлено, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13.08.2015 у справі № 285/1462/15-ц у позові Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено у зв'язку з тим, що порука за Договором поруки №12/Р1-01-06-0-0/75 від 07.08.2013 та за Договором поруки №12/Р1-01-06-0-0/76 від 07.08.2013 припинилась станом на дату звернення позивача до суду.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 01.10.2015 у справі №285/1462/15-ц рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13.08.2015 у справі № 285/1462/15-ц залишено без змін.

Як вбачається з тексту рішення Новгород-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13.08.2015 у справі №285/1462/15-ц за позовом Банка про стягнення заборгованості з поручителів, судом не досліджувалось первинні документи (докази) щодо факту поставок за спірними накладними, а лише зазначено в описовій частині, зокрема, що розмір заборгованості ТОВ «Юнік Фарма» перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за договором факторингу складає 4444580 грн. 17 коп. (1481877 грн. 23 коп. заборгованості за правами вимоги до ПАТ «Інфузія» та 158865 грн. 36 коп. нарахованих процентів за відступлення прав вимог; 1605622 грн. 32 коп. заборгованості за правами вимоги до ПАТ НВЦ «Борщагівський хіміко-фармацевтичний завод» та 172131 грн. 51 коп. нарахованих відсотків за відступлення прав вимог; 928980 грн. 00 коп. заборгованості за правами вимог до ТОВ "Юрія Фарм" та 97103 грн. 75 коп. нарахованих відсотків за відступлення прав вимог).

Правовідносини за договором поставки між відповідачем та третьою особою не були предметом розгляду та не досліджувилось під час розгляду справи №285/1462/15-ц, а тому посилання позивача на преюдиційність фактів, встановлених у справі №285/1462/15-ц, є помилковими.

Отже, посилання позивача на преюдиційність обставин та фактів встановлених у рішенні №285/1462/15-ц Новгород-Волинського міськрайонного суду Житомирської області для даного господарського суду визнаються судом безпідставними.

За висновком суду, з огляду на не підтвердження поставок товару за спірними видатковими накладними №114 від 27.02.2014 на суму 170 000,00 грн., №127 від 28.02.2014 на суму 150 000 грн., №128 від 03.03.2014 на суму 264 500 грн., №133 від 04.03.2014 на суму 121 900,00 грн., №135 від 05.03.2014 на суму 402 124,80 грн., №129 від 03.03.2014 на суму 176 000,00 грн., №186 від 07.03.2014 на суму 69 000,00 грн., №143 від 09.03.2014 на суму 110 000,00 грн. та №215 від 09.03.2014 на суму 345 400,00 грн. у відповідача відсутня заборгованість перед третьою особою, третя особа не мала права вимоги до відповідача за вказаними накладними, такі вимоги не виникали в майбутньому, у зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 1 605 622,32 грн. неіснуючої заборгованості.

Оскільки відсутні підстави для стягнення визначеної Банком суми заборгованості, вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат також не підлягають задоволенню судом, оскільки є похідними.

За таких обставин суд відмовляє в задоволенні позовних вимог Банка у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.03.2019.

Суддя В.П. Босий