РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.03.2019Справа № 910/14586/18
За позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування"

до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЮНІВЕС"

про стягнення 59 845,80 грн.

Суддя Мельник В.І.

секретар судового засідання Федорова О.В.

Представники:

Від позивача Беляєв Ю.Л.- представник

Від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" про стягнення 59845,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані не виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, щодо сплати страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2018 відкрито провадження у справі № 910/14692/18 та призначити до розгляду на 26.11.2018.

26.11.2018 відділом діловодства суду від позивача отримано заяву про збільшення розміру позовних вимог.

В судове засіданні 26.11.2018 представник позивача з?явився, надав свої усні пояснення.

В судове засіданні 26.11.2018 представник відповідача не з?явився.

Ухвалою суду від 26.11.2018 відкладено розгляд справи на 21.01.2019.

21.01.2019 розгляд справи не відбувся, у зв'язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

У зв'язку з виходом судді Мельника В.І. з лікарняного, справа підлягає призначенню до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 призначено розгляд справи №910/14586/18 в порядку спрощеного провадження на 15.03.2019.

В судове засідання 15.03.2019 представник позивача з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги із врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

В судове засідання 15.03.2019 представник відповідача повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням № 591.

Суд заслухавши представника позивача дійшов висновку розглядати матеріали справи із врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 15.03.2019 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з'ясовано наступне.

30.06.2017 між ОСОБА_2, як страхувальником та позивачем, як страховиком було укладено договір №208.17.2359776 добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Opel Insignia, державний номерний знак НОМЕР_1, строком дії з 16.07.2017 по 05.08.2018.

06.08.2017, ОСОБА_3 керуючи автомобілем Ssang Youg Korando, державний номерний знак НОМЕР_2, рухаючись заднім ходом по вул. Гагаріна в м. Зміїв, Харківської області, допустив наїзд на а/м Opel Insignia, державний номерний знак НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів, що підтверджується довідкою МВС про дорожньо-транспортну пригоду № 714264.

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 05.09.2017 №621/1778/17 визнано винним ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до умов договору № 208.17.2359776 ТДВ «Експрес Страхування» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі: 60 845,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 29.08.17 № ЦО02261.

Як вбачається із матеріалів справи цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля Ssang Youg Korando, державний номерний знак НОМЕР_2 станом на 06.08.2017 була застрахована у відповідача відповідно до полісу №АМ/0211885 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів.

Позивачем на адресу відповідача надіслано заяву про відшкодування шкоди по полісу АМ/0211885 №3163/3.17.1176 від 27.06.2018, яку останній отримав 30.06.2018.

Позивач вважає що відповідачем порушено його права, в зв'язку із незадоволенням відповідачем його вимоги про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Стаття 979 Цивільного кодексу України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до п.1 ст.1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Право вимоги страховик отримує тільки в разі, якщо він виплатив страхове відшкодування, тобто вимога до винної особи по суті має регресний характер.

Відповідно до ч.2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» (п. 37.1) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду.

Таким чином, підставою вважати порушеними права позивача відповідачем при невиплаті суми страхового відшкодування на користь позивача є саме неотримання коштів від відповідача протягом місяця від дня отримання страховою компанією регресної вимоги.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу підлягають задоволенню у розмірі 59845,80грн.

Позивач також просить стягнути із відповідача 3% річних в розмірі 275,45 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1017,38 грн.

Частино 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. (ст. 979 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням грошового зобов'язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних з простроченої суми та інфляційних, суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 275,45 грн. - 3% річних та 1017,38 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

2. Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72, ідентифікаційний номер 32638319) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (01004. м. Київ, вул. Велика Васильківська, 15/2, ідентифікаційний номер 36086124) страхове відшкодування в розмірі 59 845 (п'ятдесят дев'ять тисяч вісімсот сорок п'ять) грн. 80 коп., інфляційні втрати в розмірі 1017 (одна тисяча сімнадцять) грн. 38 коп., 3% річних в розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 45 коп., судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

3. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18.03.2019

Суддя В.І. Мельник