ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" березня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2573/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А. при секретарі судового засідання Заболотній Я. О., розглянувши справу № 916/2573/18:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю „УПК КОММЕРЦ (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 26 Д, оф. 5, код - 39813755)

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Хармотек Інвест (65011, АДРЕСА_1, код - 41511992)

про стягнення 533461,55 грн.

з підстав неналежного виконання умов договору

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - ордер

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: 16.11.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю „УПК КОММЕРЦ (далі позивач), звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю „Хармотек Інвест про стягнення 533461,55 грн. боргу, з підстав неналежного виконання умов договору.

20.11.2018 року суд відкрив провадження по справі, ухвалив справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 06.12.2018 року о 12:00 год., встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України протягом пятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

22.01.2019 року суд закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду по суті.

На підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України у звязку із ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи у судовому засіданні, яке проводилось в режимі відео конференції, представник Позивача позов підтримав.

Оскільки відповідачем по справі є юридична особа, зареєстрована в Україні (АДРЕСА_2), справа розглядається Господарським судом Одеської області за місцезнаходженням відповідача, відповідно до ч.1 ст.27 ГПК України не приймаючи до уваги положення п.8. (в редакції Додатку № 1 до договору), укладеного між сторонами Договору про відступлення права вимоги від 06.03.2018р. №2018-2, яким визначено, що спору підлягають вирішенню у Господарському суді м.Києва, з огляду на те, що чинними нормами ГПК України не передбачено можливості визначення договірної територіальної підсудності у спорах між резидентами України.

Предметом спору по справ є стягнення з відповідача (первинного боржника) на користь позивача (нового боржника) 533461,55 грн. боргу, який, за твердженням позивача, виник на підставі умов, викладених у абзаці третьому пункту 2 вказаного Договору, а саме - за переведення на позивача зобовязання з оплати боргу по основному зобовязанню в розмірі 88858,3 долара США.

Оскільки вимоги позивача ґрунтуються на вищевказаному пункті договору і не стосуються питань щодо розрахунків з іноземними компаніями («EXPERT ALLY GLOBAL LP» та «Stendale Solution Limited») по основному зобовязанню в сумі 88858,3 долара США суд не вбачає підстав для залучення вказаних компаній в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приймаючи до уваги, що рішення по справі щодо стягнення з відповідача на користь позивача 533461,55 грн. не вплине на права та обовязки щодо цих компаній.

Клопотань щодо залучення «EXPERT ALLY GLOBAL LP» та «Stendale Solution Limited» до участі у справі в якості 3-х осіб позивачем, також, не заявлялось.

В С Т А Н О В И В:

06.03.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Хармотек Інвест (відповідач по справі), як первинним боржником та Товариством з обмеженою відповідальністю „УПК КОММЕРЦ, як Новим боржником, «EXPERT ALLY GLOBAL LP», як первинним кредитором та «Stendale Solution Limited», як новим кредитором був укладений Договір відступлення прав вимоги (цесії) №2018-2.

Згідно абз.3 п.2 Договору Первинний боржник повинен оплатити ОСОБА_2 боржнику за переведення зобовязання з оплати Боргу суму у розмірі 2 354 744,95 грн. (два мільйони триста пятдесят чотири тисячі сімсот сорок чотири гривні 95 коп.) в строк до 30.04.2018 року, включно.

05.09.2018 року Сторони підписали Додаток №1 до Договору, в якому збільшили суму зазначену у п.2 Договору, яку повинен сплатити Первинний боржник ОСОБА_2 боржнику 2 532 461,55 грн., а строк продовжено до 10.09.2018 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач не виконав своє зобовязання з оплати за переведення зобовязання з оплати боргу у повній мірі, сплативши на користь Позивача 1 999 000 гривень, про що свідчить довідка з обслуговуючого Позивача банку.

Позивач, направив 24.09.2018 на юридичну адресу Відповідача цінного листа з описом вкладення та повідомленням про вручення з Вимогою про сплату заборгованості, проте, Вимога не була вручена Відповідачу і повернулась Позивачу за закінченням строку зберігання.

Таким чином, станом на 13.11.2018 року, на думку Позивача, Відповідач зобовязаний сплатити на користь Позивача 533461,55 гривень основного боргу.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами пояснення суд дійшов висновку, що у задоволені позову слід відмовити, виходячи з наступного:

Відповідно до п. 1,2,7 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання; належним чином відповідно до закону, інших правових актів та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 ГПК України глави 47 (Поняття зобовязання. Сторони у зобовязанні) встановлено, що зобовязанням є право відношення в якому одна сторона на (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Також главою 47 ЦК України врегульовані питання заміни боржника у зобовязанні, визначення форми правочину щодо заміни боржника у зобовязанні (ст.ст.520, 521 ЦК України).

Тобто, при вирішенні спірних питань, які виникають внаслідок заміни боржника у зобовязанні, суду слід встановити існування основного зобовязання з підтвердженням його відповідними доказами.

Крім того, суду слід встановити, що форма договору про відступлення права вимоги (цесії) № 2018-2 від 06.03.2018р. відповідає формі договору по основному зобовязанню, оскільки, наприклад в разі, якщо договір за яким існує основне зобовязання, було нотаріально посвідчено то недотримання нотаріальної форми вищевказаного договору про відступлення права вимоги (цесії) має наслідком нікчемність цього договору, відповідно до вимог ч.1 ст.219 ЦК України.

Як вбачається з договору про відступлення права вимоги (цесії) № 2018-2 від 06.03.2018р., основне зобовязання ґрунтується на договорі № 2017-1-EXP/H1 від 05 жовтня 2017 року, додаткам № 1 від 08.12.2017р., № 2 від 26.12.2017р., № 4 від 30.01.2018р., №5 від 31.01.2018р. та інвойсах № ЕХР/НI 00001 від 08.12.2017р., № ЕХР/НI 00002 від 26.12.2017р., №ЕХР/НI 00003 від 30.01.2018р. та № ЕХР/НI 00004 від 31.01.2018р.

Частиною 2 статті 80 ГПК України встановлено, що позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Будь-яких з вищеперелічених доказів щодо існування основного зобовязання за яким відбулась заміна боржника по договору про відступлення права вимоги (цесії) № 2018-2 від 06.03.2018р. позивачем не надано, що унеможливлює здійснення судом повного дослідження всіх обставин справи та прийняття обґрунтованого рішення і не підтверджує доводи позивача, на які він посилається в позовній заяві.

На підставі викладеного, у задоволенні позову слід відмовити з покладенням на позивача судових витрат по сплаті судового збору

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України

та може бути оскаржено в порядку ст.ст.256-259 ГПК України .

Повне рішення складено 14 березня 2019 р.

Суддя О.А. Демешин