РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.03.2019Справа № 910/641/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового

фонду Голосіївського району м. Києва»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техойл НК»

про стягнення 69.231,40 грн

Представники сторін: не викликались

Суть спору :

18.01.2019 до Господарського суду надійшла позовна заява Комунального підприємства «Керуюча Компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техойл НК» про стягнення 69.231,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведеного аукціону, між сторонами було укладено договір поставки № 578 від 28.12.2017, за умовами якого позивачем було сплачено відповідачу 1.908.746,80 грн, а останнім в свою чергу поставлено заправні талони на передбачену суму та об'єми. Відповідачем було надано позивачу довідки № 27-12/17/2 від 07.12.2017 та № 27-12/17 від 07.12.2017 про кількість та фактичне місце розташування АЗС у Голосіївському районі м. Києва, проте зазначені АЗС відмовляються заправляти паливом автомобілі позивача, не приймають та не обслуговують заправні талони отримані від відповідача на загальну суму 69.231,40 грн. Позивачем неодноразово направлялися на адресу відповідача претензії та вимоги про повернення вказаної суми на які відповідачем відповіді не надано та кошти не перераховано. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача грошові кошти сплачені за договором № 578 від 28.12.2017 у розмірі 69.231,40 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/641/19 від 23.01.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п'ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

25.01.2019 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 відкрито провадження у справі № 910/641/19 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Даною ухвалою суду зобов'язано відповідача протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 28.01.2019 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 715 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 5-В, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 23.01.2019 є місцезнаходженням відповідача.

Проте, конверт разом з ухвалою від 28.01.2019 (номер відправлення 715) було повернуто до суду поштовим відділенням зв'язку без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 з позначкою «інші причини».

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з п. 3 ст. 212 Цивільного кодексу України якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала.

З огляду на викладене, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 28.01.2019 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2017 між Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (далі - покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техойл НК» (далі - постачальник, відповідач) було укладено договір поставки № 578 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов'язується у 2018 році поставити покупцю бензин марки А-95, бензин марки А-92, паливо дизельне (талонна система) ДК 021-2015-09130000-9 Нафта і дистиляти згідно зі Специфікацією (додаток 1) до цього договору, а покупець - прийняти і оплатити його.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором товар повністю не надав, тому сплачені за товар кошти підлягають поверненню позивачу в розмірі 69.231,40 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона -постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 10.1 договору він набирає чинності з 01.01.2018 і діє до 31.12.2018, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного виконання.

Згідно з п. 1.2 договору обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків покупця.

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник повинен передати покупцю товар (відпустити за заправними талонами), що повинен відповідати вимогам ДСТУ 4839-2007 (для бензину) та ДСТУ 4840:2007 (для дизельного палива), що підтверджується копією сертифіката відповідності товару. Сертифікат відповідності повинен бути виданий виключно органом з сертифікації, акредитованим у Системі сертифікації УкрСЕПРО.

Згідно з п. 3.1 договору ціна цього договору становить 1.908.963,60 грн в тому числі ПДВ 318.160,60грн.

Ціна за одиницю товару складає:

- бензин марки А-92 (заправні талони)- 24,24 грн з ПДВ за літр

- бензин марки А-95 (заправні талони) - 25,32 грн з ПДВ за літр

- дизельне паливо (заправні талони) - 22,80 грн з ПДВ за літр.

Додатковою угодою № 1 від 11.04.2018 до договору сторони вирішили збільшити ціну за одиницю товару не більше як на 10 відсотків від ціни, визначеної в договорі, без збільшення загальної суми договору, та встановили ціну на рівні:

- бензин марки А-95 (заправні талони) - 27,852 грн з ПДВ за літр

- бензин марки А-92 (заправні талони) - 26,664 грн з ПДВ за літр

- дизельне паливо (заправні талони) - 25,08 грн з ПДВ за літр.

Додатковою угодою № 2 від 13.06.2018 до договору сторони вирішили збільшити ціну за одиницю товару не більше як на 10 відсотків від ціни, визначеної в договорі, без збільшення загальної суми договору, та встановили ціну на рівні:

- бензин марки А-95 (заправні талони) - 30,63 грн з ПДВ за літр

- бензин марки А-92 (заправні талони) - 29,33 грн з ПДВ за літр

- дизельне паливо (заправні талони) - 27,58 грн з ПДВ за літр.

Додатковою угодою № 3 від 11.04.2018 до договору сторони вирішили зменшити суму за договором на 216,80 грн, встановивши загальну суму договору у розмірі 1.908.746,80 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки за поставлений товар здійснюються на умовах відстрочки платежу на 30 банківських днів. Покупець здійснює оплату за поставлений товар на підставі рахунку-фактури, видаткових накладних.

Відповідно до п. 4.2 договору розрахунки проводяться покупцем шляхом поетапної оплати за поставлений товар по кожній заявці покупця окремо.

Датою оплати за поставлений товар (партію товару) вважається дата списання грошових коштів з рахунку покупця на користь постачальника.

З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив оплату отриманих від відповідача талонів на бензин та паливо за виставленими відповідачем рахунками-фактурами на загальну суму 1.908.746,80 грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

№ 2803 від 24.09.2018 на суму 128.026,80 грн,

№ 1975 від 10.07.2018 на суму 201.342,00 грн,

№ 1474 від 29.05.2018 на суму 98.894,40 грн,

№ 188 від 31.01.2018 на суму 337.560,00 грн,

№ 688 від 06.03.2018 на суму 156.260,00 грн,

№ 2519 від 29.08.2018 на суму 202.853,60 грн,

№ 2227 від 06.08.2018 на суму 191.045,00 грн,

№ 1722 від 20.06.2018 на суму 102.855,00 грн,

№ 1231 від 25.04.2018 на суму 144.870,00 грн,

№ 790 від 15.03.2018 на суму 167520,00 грн,

№ 4300 від 05.01.2018 на суму 167.520,00 грн,

№ 660 від 05.03.2018 на суму 10.000,00 грн.

Відповідно до п. 5.1 договору строк поставки товарів становить 2 (два) робочих дні з дати отримання заявки від покупця на поставку товару.

Поставка товару (партії товару) здійснюється постачальником у відповідності до заявок (додаток 2) на поставку товару, яка подається покупцем.

Заявка на поставку товару передається постачальнику електронною поштою, кур'єром, або іншим погодженим сторонами способом.

Відповідно до п. 5.2 договору поставка (передача) товару (талонів на паливо) здійснюється за адресою: просп. Голосіївський, 17-Б, м. Київ.

Згідно з п. 5.2.1 договору у випадку зміни переліку АЗС, що обслуговують заправні талони, постачальник зобов'язаний в одноденний термін від дати зміни, письмово попередити про це іншу сторону. Змінений перелік АЗС передається покупцю кур'єром або іншим погодженим сторонами способом, що не змінює кількості АЗС вказаних у переліку АЗС, що обслуговують заправні талони (додаток № 3).

Відповідачем було надано позивачу довідки № 27-12/17/20 від 07.12.2017, № 27-12/17/8 від 07.12.2017 про кількість та фактичне місце розташування (адреса) АЗС у Голосіївському районі м. Києва.

Відповідно до наданих довідок, покупець може отримувати товар на АЗС МОТТО за адресою: м. Київ, Столичне шосе, 68 та АЗС АМІК за адресами: м. Київ, вул. Столічное шосе, 99; м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 11, м. Київ, вул. Червонопрапорна, 158/1, перетин з Заболотного.

Позивач зазначає, що не може отримати паливо по заправним талонам на АЗС, що зазначені в довідках в загальній кількості: бензин марки А-95 - 700 літрів, бензин марки А-92 - 1620 літрів, Дизельне паливо - 10 літрів. Вказані АЗС відмовляються приймати та не обслуговують заправні талони отримані позивачем від відповідача.

Відповідно до п. 6.3.1 договору постачальник зобов'язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором.

Позивачем на адресу відповідача було направлено претензії № 431-2318 від 25.05.2018, № 431-2605 від 11.06.2018, № 431-5256 від 22.11.2018 в яких вимагало негайно вирішити питання обслуговування заправних талонів на АЗС та надати актуальний перелік АЗС в Голосіївському районі. Відповіді на зазначені претензії не надійшло.

04.12.2018 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 431-90, в якій вимагав забезпечити заправку автомобілів покупця паливом на АЗС зазначених у додатку № 3 за заправними талонами або повернути на розрахунковий рахунок позивача сплачені за договором грошові кошти за непоставлені 630 літрів бензину А-95 - за ціною 30,63 грн*630 л. - 19 296,90 грн, за непоставлені 1980 літрів бензину А-92 - за ціною 29,33 грн*1980 л.- 58.073,40 грн, дизельне паливо - 27,58 грн.*10 літрів - 275,80 грн, разом - 77.646,10 грн. Відповіді на зазначену претензію не надходило, питання обслуговування заправних талонів на АЗС не вирішено, кошти на рахунок покупця не сплачено.

11.01.2019 позивачем на адресу відповідача була направлена вимога № 431-2, в якій вимагав сплатити (повернути) на розрахунковий рахунок позивача сплачені за вказаним договором грошові кошти в сумі 69 231,40 грн за непоставлені 700 літрів бензину А-95 - за ціною 30,63 грн.*630л. - 21.441,00 грн, за непоставлені 1620 літрів бензину А-92 - за ціною 29,33 грн* 1620 л.- 47.514,60 грн, дизельне паливо - 27,58 грн* 10 літрів - 275,80 грн. Відповіді на зазначену претензію не надходило, питання обслуговування заправних талонів на АЗС не вирішено, кошти на рахунок Покупця не сплачено.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором товар позивачу не поставив.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов'язання, внаслідок якої припиняється зобов'язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове зобов'язання повернути кошти.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звертався до відповідача з вимогою повернути сплачені кошти, у зв'язку з не поставкою товару.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про існування у відповідача зобов'язання повернути позивачу суму попередньої оплати в розмірі 69.231,40 грн на підставі вимог ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України.

Згідно з ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техойл НК» (03030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 5-В, ) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (03039, м. Київ, просп. Голосіївський, 17-Б, ) 69.231 (шістдесят дев'ять тисяч двісті тридцять одна) грн 40 коп. основного боргу, 1.921 (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В.Сівакова