ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2019 р. Справа№ 910/9226/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

за участю секретаря судового засідання - Ігнатюк Г.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Коваль Р.Ю. (директор), Волько А.І. (договір №49/08 від 01.08.2018),

від відповідача: Тропін В.В. (довіреність б/н від 04.05.2018).

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Тайнекс"

на рішення господарського суду міста Києва від 03.10.2018, повний текст якого складено та підписано 11.10.2018

у справі № 910/9226/18 (суддя - Трофименко Т.Ю.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Тайнекс"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Вана-Транс Плюс"

про стягнення збитків у розмірі 1 258 346,48 грн.

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю "Тайнекс" (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Вана-Транс Плюс" (далі-відповідач) збитків у розмірі 1 258 346,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем договірних зобов'язань за Договором №1008 на транспортно-експедиційне обслуговування при перевезенні вантажів в міжнародному автомобільному сполученні від 10.08.2017, що призвело до пошкодження вантажу та матеріальних збитків.

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.10.2018 року у справі №910/9226/18 відмовлено в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності усіх елементів складу правопорушення, необхідних для відшкодування спричинених збитків, зокрема, протиправної поведінки відповідача, причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача, яка полягала в неналежному виконанні договірних обов'язків, та завданими збитками, не обґрунтовано розмір цих збитків, що виключає можливість покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення збитків у розмірі 1 258 346,48 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції від 03.10.2018, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 03.10.2018 у справі №910/9226/18 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а також на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення проігноровано факт суттєвої різниці у вазі вантажу при отриманні його вантажоодержувачем. Також, не взято до уваги те, що під час транспортування відбулася суттєва трансформація товару, яка полягає не тільки у зміні ваги «біг-бегів», додатковому опломбуванні 2-х «біг-бегів», але й у заміні частки високоякісного вартісного феротитану на інорідний матеріал з відповідним зменшенням вмісту феротитану з попередніх показників 71,2% до показників, які є меншими ніж 50%. Вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що відповідно до ст.30 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів факт отримання одержувачем вантажу, яким у накладній визначено «C.Steinweg Handelsveem BV», є первинним доказом того, що він отримав вантаж у такому стані, який описано у вантажній накладній є безпідставний. Також, зазначив, що матеріали справи містять належні докази понесення позивачем збитків у розмірі 1 258 346,48 грн, зокрема - детальний розрахунок завданих збитків. Судом першої інстанції протиправно не прийнято в якості належних доказів подані позивачем документи, що складені іноземною мовою без супроводження їх перекладом на українську мову.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 13.11.2018 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Тайнекс» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Руденко М.А., суддів Дідиченко М.А., Пономаренка Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 відкрито апеляційне провадження та призначено справу №910/9226/18 до розгляду на 15.01.2019.

03.12.2018 відповідачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України. Окрім того, відповідач у відзиві вказав на те, що позивач обґрунтовує свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, лише на поясненнях представника вантажоотримувача, що містяться у рапорті складу «C.Steinweg Handelsveem BV». В той же час, головним та єдиним документом за міжнародними стандартами перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна. Таким чином, твердження позивача, що товар був не запломбований або пломби були зняті, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки факт зміни ваги, псування пакування вантажу повинен відображатися у товарно-транспортній накладній. Зазначив, також, що відповідач не мав доступу до запломбованих «біг-бегів», а отже і не міг здійснити порушення цілісності вантажу, оскільки вантажний автомобіль був застрахований та повністю запломбований страховою службою. При розгляді справи судом першої інстанції позивачем не доведено, що Дніпропетровським митним органом здійснювався огляд всіх двадцяти «біг-бегів». Звернув увагу на те, що позивачем не надано доказів, що ним понесені взагалі будь-які збитки.

02.01.2019 позивачем подано до суду відповідь на відзив відповідача, в якій стверджує, що посилання останнього на недоведеність факту порушення ним договірних зобов'язань є безпідставними та такими, що суперечать обставинам справи.

Крім того, в цей же день позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

04.01.2019 від відповідача надійшли до суду заперечення, в яких зазначає, що позивач обґрунтовує свої вимоги зміною якості товару, яка встановлена після прийняття такого товару, що жодним чином не розповсюджується на зону його зобов'язань та відповідальності. Крім того, в договорі сторонами було погоджено, що перевізник не несе відповідальність за якість товару.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2019 розгляд справи №910/9226/18 відкладено на 05.02.2019.

21.01.2019 відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 у справі №910/9226/18 в судовому засіданні оголошено перерву до 26.02.2019.

У судовому засідання 26.02.2019 року представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити. Крім того, останнім заявлено усне клопотання про долучення до матеріалів справи отриманих від митних органів фотоматеріали. Розглянувши в даному судовому засіданні зазначене клопотання, колегія суддів зазначає таке.

У відповідності до ст.169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 про відкриття апеляційного провадження у справі №910/9226/18, зокрема, повідомлено учасників про можливість реалізації прав на подачу суду клопотань протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали, з обов'язковим надсиланням примірників таких клопотань іншим учасникам. Інші учасники, які отримали клопотання повинні у п'ятиденний строк з дня отримання надати суду свої міркування або заперечення.

Таким чином, в ухвалі суду апеляційної інстанції від 19.11.2018 було встановлено учасникам справи строк для подачі клопотань, а саме протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали суду.

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч.1 ст.118 ГПК України).

Як свідчать матеріали справи, ухвалу суду апеляційної інстанції від 19.11.2018 надіслано учасникам справи 20.11.2018. Про отримання позивачем зазначеної ухвали суду свідчить, зокрема, подана останнім заява про відкладення розгляду справи (а.с.88 т.2).

Разом з тим, клопотання про долучення фотоматеріалів заявлено скаржником лише 26.02.2019, тобто з пропуском встановленого судом процесуального строку майже на три місяця. При цьому, останнім не ставилося питання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання вказаного клопотання.

Більше того, скаржником не надано доказів в розумінні ч.3 ст.269 ГПК України неможливості їх подання до суду першої інстанції.

В силу положень ч.2 ст.118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про залишення зазначеного вище клопотання без розгляду на підставі ч.2 ст. 118 ГПК України.

Представник відповідача в судовому засіданні, вказав на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 27.07.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю «Тайнекс», як продавцем, та «ATG Production Gmbh», як покупцем, був укладений Контракт № 217, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує феротитан марок FеТ70, FеТ70АI15, FеТ70АI12, ФТи70С05, ФТи70С08, ФТи70С01 (далі-товар). Код по УКТ ВЕД - 72.02.91 0000 (а.с.15-16 т.1).

Згідно із п.п.1.3, 1.4 Контракту №217, вид товару: в кусках з габаритами, що відповідають 2-7 класу величини по ДСТУ ГОСТ 4761:2009 (ГОСТ 4761-91). Виробники товару: ТОВ НПП «Васильківський рудо відновний завод» (м. Дніпро), ПП «Ангара» (м. Київ).

Відповідно до п.1.7 Контракту № 217, упаковка товару - мішки типу «біг-бег».

10.08.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю «Тайнекс», як замовником, та товариством з обмеженою відповідальністю «Вана-Транс Плюс», як виконавцем, був укладений Договір №1008 на транспортно-експедиційне обслуговування при перевезенні вантажів в міжнародному автомобільному сполученні (далі - Договір), відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується за винагороду і за рахунок замовника надати послуги з організації перевезення вантажу, а також виконує інші дії, пов'язані з організацією перевезення (а.с.18-20 т.1).

На кожне окреме перевезення оформлюється заявка (Додаток № 1 до Договору), що місить опис умов та особливостей конкретного перевезення та яка являється невід'ємною частиною даного договору (п. 2.2 Договору)

Пунктом 2.1 Договору сторони погодили, що взаємовідносини замовника і виконавця ґрунтуються на положеннях Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів (КДПВ) і Протоколу до Конвенції КДПВ від 05.07.78, Митної Конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП).

Підтвердженням факту надання виконавцем послуги являється оригінал товарно-транспортної накладної встановленого зразка (CRM) з відмітками вантажовідправника, перевізника (експедитора), отримувача вантажу і митних органів, акт виконаних робіт, рахунок-фактура (п. 2.3 Договору).

До прав та обов'язків виконавця за п.4.1 Договору, з-поміж інших належать: укласти від свого імені договір перевезення вантажу за маршрутом, вказаним замовником (п.п. 4.1.1); забезпечити подання під завантаження необхідного типу рухомого складу в технічно справному стані, забезпеченого усіма необхідними для виконання перевезення документами, а також письмово проінформувати замовника про всі особливості транспортного засобу, що фрахтується, якщо такі наявні (п.п. 4.1.3); забезпечити контроль за правильністю завантаження (розвантаження) вантажу, включаючи поштучний перерахунок вантажних місць, перевірку зовнішнього стану упаковки, порядок завантаження (розвантаження) (п.п. 4.1.5); забезпечити доставку ввіреного замовником вантажу в пункт призначення і здати його уповноваженій особі в цілісності і схоронності, згідно з товарно-транспортною накладною і переданими на місці завантаження і митного оформлення документами (п.п. 4.1.7).

Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено судом першої інстанції, замовником було надано виконавцю заявку №35 від 13.10.2017 про надання 1 вантажного тентованого автомобіля вантажопідйомністю 20 тонн з боковим завантаженням для перевезення вантажу за межі України, дата подачі автомобіля - 18.10.2017, адреса подачі автомобіля - Дніпропетровська обл., смт. Васильківка, пр. Лісний, 15, ТОВ «Васильківський рудовідновний завод», представник - ОСОБА_7, митне оформлення - м. Дніпро, пл. Десантників, 5, Митний пост «Центральний», адреса розвантаження автомобіля - «C.Steinweg Handelsveem BV», Parmentierplein 1, 3088 GN, Rotterdam, The Netherlands, вартість фрахту на день оплати - 1950 Євро за курсом НБУ на день оплати, платник - ТОВ «Тайнекс», прикордонний перехід - Ягодин, вантаж - феротитан в «біг-бегах» (20 б/б по 1 тонні), оплата - протягом 3 банківських днів з моменту отримання факсимільної копії CMR з відміткою отримувача про приймання вантажу (а.с.21 т.1).

23.10.2017 на підприємстві ТОВ «Васильківський рудовідновний завод» було здійснено завантаження товару, а саме, 20 «біг-бегів» з феротитаном вагою брутто 1 001,65 кг кожний, а загалом вага брутто - 20 033,00 кг, у поданий за Заявкою №35 від 13.10.2017 автомобіль Renault, д.н.з. НОМЕР_6, з причепом, д.н.з. НОМЕР_7, що підтверджується сертифікатом якості №2310 від 23.10.2017, пакувальним листом №2017-3 від 23.10.2017, актом зважування від 23.10.2017, товарно-транспортною накладною №171004 від 23.10.2017 (а.с.22-25 т.1). При цьому, завантаження товару відбулось у присутності водія ОСОБА_6 та уповноваженого представника ТОВ «Тайнекс» ОСОБА_7

У відповідності до Акту №415686 про взяття проб (зразків) товарів 25.10.2017 відділом митного оформлення №1 митного поста «Спеціалізований» Дніпропетровської митниці ДФС з метою встановлення характеристик товару, визначальних для класифікації згідно УКТЗЕД взято проби (зразки) товару - феротитану марки ФТи70С05 згідно ДСТУ/ГОСТ 4761:2009 у кількості 2 пакетів (а.с.28 т.1).

В цей же день, державним інспектором митного поста «Спеціалізований» Дніпропетровської митниці ДФС було проведено огляд товару, за наслідками чого складено Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с.33 т.1).

Крім того, 27.10.2017 Дніпропетровським відділом з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС було складено Висновок №125 (а.с.28-32 т.1).

07.11.2017 автомобіль Renault, д.н.з. НОМЕР_6, з причепом, д.н.з. НОМЕР_7, прибув під розвантаження на склад «C.Steinweg Handelsveem BV», Parmentierplein 1, 3088 GN, Rotterdam, The Netherlands, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (СMR) №66054 (а.с.34 т.1).

Листом від 04.12.2017 «ATG Production Gmbh» повідомило товариство з обмеженою відповідальністю «Тайнекс», що ним було отримано від позивача в рамках Контракту № 217 від 27.06.2017 в автомобілі д.н.з. НОМЕР_6, з причепом, д.н.з. НОМЕР_7, партію феротитану ФТи70С05 07.11.2017. При відкритті всіх двадцяти запломбованих мішків з товаром представником інспекції було виявлено наявність чужорідних домішок, які не відповідають феротитану. Матеріал має всі ознаки того, що верхня частина матеріалу в мішка була замінена на чужорідний. Результат такої часткової заміни матеріалу призвів до значної зміни кількості феротитану та погіршенню його якості, які фірмі належить оцінити. Фірма «ATG Production Gmbh» планує найближчим часом здійснити додатковий розсів матеріалу з виділенням фракції 0-5 мм, так як значна частина доданого матеріалу характеризується саме дрібним розміром, а потім виконати незалежну оцінку якості партії феротитану після розсіву з уточненням можливих збитків від зниження якості за рахунок вводу чужорідних домішок (а.с.37 т.1).

Звертаючись з позовними вимогами про стягнення збитків в розмірі 1 258 346.48 грн., позивач зазначав на те, що відповідач не належним чином виконав свої зобов'язання щодо доставки товару замовнику, заміна частини феротитану на чужорідний матеріал, яка сталася в період після митного оформлення вантажу та доставкою його відповідачем як виконавцем на склад в м. Роттердам, призвела до повного пошкодження вантажу, що фактично тотожно його втраті, та матеріальних збитків безпосередньо товариству з обмеженою відповідальністю «Тайнекс» в розмірі, з урахуванням взаєморозрахунків між позивачем та Фірмою «ATG Facility & Consulting GmbH», що складає 1 258 346,48 грн. (49 000,00 - 1 164,17 = 47835,83 дол. США (курс НБУ станом на 07.05.2018 - 26,305522 грн./дол. США). При цьому, за твердженням позивача заміну товару було здійснено після завантаження вантажу на транспортний засіб відповідача до моменту прийняття його отримувачем вантажу, тобто збитки виникли внаслідок саме порушення договірних зобов'язань з боку відповідача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності усіх елементів складу правопорушення, необхідних для відшкодування спричинених збитків.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Враховуючи обставини даного спору, колегія суддів вважає, що на спірні правовідносини поширюються положення Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність", а також положення глави 32 Господарського кодексу України та глави 64 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст.929 Цивільного кодексу України та ст.9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Перелік документів, що підтверджують приймання вантажу до транспортування, зазначені в статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Так, згідно вимог ч.ч.11, 12 ст.9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Таким документом, в тому числі, може бути міжнародна автомобільна накладна (CMR). Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

За змістом ст. 932 Цивільного кодексу України, експедитор має право залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Частиною 3 ст. 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" встановлено що експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Підпунктом 4.1.7 Договору передбачено обов'язок виконавця забезпечити доставку ввіреного замовником вантажу в пункт призначення і здати його уповноваженій особі в цілісності і схоронності, згідно з товарно-транспортною накладною і переданими на місці завантаження і митного оформлення документами.

З огляду на зазначені вище правові норми, а також умови Договору, відповідач як експедитор за Договором несе відповідальність перед замовником за доставку товару.

Документом, який регулює відносини сторін при виконанні міжнародних перевезень вантажів автотранспортом, є Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, підписана в Женеві 19 травня 1956 року (далі - Конвенція), до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України № 57-V від 01.08.2006 "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів".

При цьому, відповідності до ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України" та ст.4 ГПК України положення Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів мають пріоритет над нормами, передбаченими законодавством України.

Так, відповідно до положень ст.ст.1, 2 Конвенції, остання застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін. Для цілей цієї Конвенції "транспортний засіб" означає автомобілі, автопоїзди, причепи і напівпричепи як це визначено в статті 4 Конвенції про дорожній рух від 19 вересня 1949 року.

За приписами ст.3 Конвенції, для її цілей, перевізник відповідає за дії і недогляди своїх агентів, службовців та всіх інших осіб, до послуг яких він звертається для виконання перевезення, коли такі агенти, службовці чи інші особи виконують покладені на них обов'язки, як за власні дії і недогляди.

Статтею 9 Конвенції визначено, що вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Якщо вантажна накладна не містить спеціальних застережень перевізника, то, якщо не доведено протилежне, припускається, що вантаж і його упаковка були зовні в належному стані в момент прийняття вантажу перевізником, і що кількість вантажних місць, а також їх маркування та нумерація відповідали заявам, які містилися у вантажній накладній.

Відповідно до ст.17 Конвенції, перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки.

В той же час, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

Перевізник не звільняється від відповідальності з причини несправності транспортного засобу, яким він користувався для виконання перевезення, або з причини дій або недогляду особи, у якої був найнятий транспортний засіб, або агентів і службовців останньої.

У відповідності до п.п.1, 2 ст.30 Конвенції, якщо одержувач приймає вантаж без належної перевірки його стану разом з перевізником або не робить заяви перевізнику, яка вказує на загальний характер втрат або пошкоджень, щонайпізніше в момент прийняття вантажу у випадку, коли втрата або пошкодження є очевидними, і не пізніше семи днів від дня отримання вантажу, виключаючи недільні та святкові дні, у випадку, коли втрата або пошкодження не є очевидними, то факт отримання ним вантажу є первинним доказом того, що він отримав вантаж у такому стані, який описано у вантажній накладній. У випадку втрати або пошкодження, які не є очевидними, відповідна заява повинна бути зроблена у письмовій формі.

Якщо стан вантажу був належним чином перевірений одержувачем та перевізником, докази, що суперечать результатам цієї перевірки, допускаються тільки у випадку, коли втрата або пошкодження не є очевидними і за умови, що одержувач належним чином зробив перевізнику заяву у письмовій формі протягом семи днів від дня перевірки, виключаючи недільні та святкові дні.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Загальне поняття збитків визначається у статті 22 Цивільного кодексу України. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Тобто, кредитор має право вимагати в якості відшкодування збитків як витрати, які він вже зробив для відновлення свого порушеного права, так і витрати, які він мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У свою чергу, частина 2 статті 623 Цивільного кодексу України покладає на кредитора тягар доказування розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання.

За змістом ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Таким чином, особа, яка порушила зобов'язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у вигляді відшкодування збитків.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків, необхідна наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка боржника, яка полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявність шкоди (збитків); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вина боржника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність щодо збитків не настає. Такою ж є правова позиція Верховного суду України від 25.02.2015р. у справі №17/192.

При цьому, встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Тягар доказування протиправної поведінки боржника, наявності збитків та їх розміру, а також причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданими збитками несе кредитор (позивач у даній справі).

Положення ч.2 ст.623 Цивільного кодексу України кореспондує положенням ст.74 ГПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, якщо кредитор пред'являє вимогу про відшкодування реальної шкоди та/або упущеної вигоди, він має надати докази наявності таких збитків (платіжні або інші документи, що підтверджують витрати, документи, що підтверджують наявність упущеної вигоди тощо).

Як свідчать матеріали справ, для перевезення товару (феротитану) за маршрутом: м. Дніпро, Україна - м. Роттердам, Нідерланди, товариством з обмеженою відповідальністю «Вана-Транс Плюс» було залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Камаз-Транс-Сервіс».

Під час завантаження автомобіля Renault, д.н.з. НОМЕР_6, з причепом, д.н.з. НОМЕР_7, належного ТОВ «Камаз-Транс-Сервіс», водієм транспортного засобу ОСОБА_6 та директором ТОВ «Тайнекс» ОСОБА_7 підписано пакувальний лист №2017-3 від 23.10.2017, акт зважування від 23.10.2017 та товарно-транспортну накладну № 171004 від 23.10.2017 без зауважень.

При цьому, як вбачається з відомостей акту зважування від 23.10.2017, в автомобіль д.н.з. НОМЕР_6, причеп, д.н.з. НОМЕР_7, завантажено феротитан в кількості 20 «біг-бегів» загальною вагою брутто 20,033 т, загальною вагою нетто 20,00 т., всі «біг-беги» опломбовані.

Факт відправлення вказаного вантажу товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЙНЕКС» (вантажовідправник) підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR № 66054 від 24.10.2017 (а.с.34, 91 т.1).

Вантаж було отримано вантажоодержувачем - «C.Steinweg Handelsveem BV», Rotterdam, 07.11.2017 без будь-яких заяв, претензій чи зауважень, що підтверджується скріпленням печаткою вказаного підприємства у накладній в графі "вантаж одержано".

Отже, відповідно до п.1 ст.30 Конвенції факт отримання вантажоодержувачем вантажу є первинним доказом того, що він отримав вантаж у такому стані, який описано у вантажній накладній.

Згідно із п.2 ст.30 Конвенції якщо стан вантажу був належним чином перевірений одержувачем та перевізником, докази, що суперечать результатам цієї перевірки, допускаються тільки у випадку, коли втрата або пошкодження не є очевидними і за умови, що одержувач належним чином зробив перевізнику заяву у письмовій формі протягом семи днів від дня перевірки, виключаючи недільні та святкові дні.

Виходячи з норм чинного законодавства України та норм Конвенції слід дійти висновку, що перевізник несе відповідальність за втрату або пошкодження вантажу з моменту його прийняття до перевезення та до моменту його передачі вантажоодержувачу, який у випадку невідповідності вантажу умовам, зазначеним у вантажній накладній, має належним чином засвідчити цей факт та своєчасно заявити про це перевізнику, а у випадку не виконання цих умов вже лише факт отримання ним вантажу є доказом того, що він отримав вантаж у належному стані.

Проте, скаржником не надано належних та допустимих доказів своєчасного в розумінні ст.30 Конвенції повідомлення одержувача вантажу перевізнику про невідповідності вантажу умовам перевезення та вимогам до якості, так і своєчасного повідомлення про це вантажоодержувачем.

Як свідчать матеріали справи, лише 04.12.2017, тобто майже через місяць після доставки товару, «ATG Production Gmbh» звернулось з листом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вана-Транс Плюс» про те, що при відкритті всіх двадцяти запломбованих мішків з товаром представником інспекції було виявлено наявність чужорідних домішок, які не відповідають феротитану.

Таким чином, виходячи з приписів ст.30 Конвенції та вищенаведених обставин справи, а саме не доведення скаржником факту пошкодження товару внаслідок не належного виконання перевізником своїх зобов'язань та не доведення факту своєчасного повідомлення одержувача вантажу перевізнику про пошкодження товару, колегія суддів вважає, що наявність підпису та штампу одержувача у міжнародній товарно-транспортній накладній CMR підтверджує факт прийняття цього товару вантажоодержувачем та відповідність перевезення товару умовам Договору.

Посилання скаржника на рапорт складу у м. Амстердам від 07.11.2017 (а.с.35 т.1, а.с.19-22 т.2) як на доказ суттєвої різниці у вазі вантажу та опломбування «біг-бегів» при отриманні його вантажоодержувачем, колегією суддів відхиляються, оскільки матеріалами справи не підтверджується повідомлення відповідача про виявлення недоліків товару, виклик представника останнього для сумісного огляду товару, складення відповідного двостороннього акту, чи його відмови від участі вказаних дій. Крім того, колегією суддів враховано, що пунктом 6.2 Договору сторони погодили, що відповідач не несе відповідальність, якщо втрата вантажу, його пошкодження або прострочення при доставці сталося, зокрема, у зв'язку з відсутністю або дефектами упаковки, а також те, що в матеріалах справи містить митна декларація №UA/, в якій не міститься жодних зауважень щодо пакування товару при його отриманні (а.с.26 т.1).

До того ж, всі дослідження і експертизи, на які посилається скаржник, також були зроблені після прийняття товару через значний проміжок часу та за відсутністю відповідача.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що у акті №415686 про взяття проб (зразків) товарів 25.10.2017 відділом митного оформлення №1 митного поста «Спеціалізований» Дніпропетровської митниці ДФС з метою встановлення характеристик товару, визначальних для класифікації згідно УКТЗЕД взято проби (зразки) товару - феротитану марки ФТи70С05 згідно ДСТУ/ГОСТ 4761:2009 у кількості 2 пакетів.

Згідно з висновком №125 від 27.10.2017, складеним Дніпропетровським відділом з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС, надана на дослідження проба товару, заявлена як феротитан марки ФТи70С05 за означеним хімічним складом (з урахуванням метрологічних властивостей приладу) відповідає сплаву на основі титану та заліза.

Відповідно до п. 8.3.4 Акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 25.10.2017, під час проведення часткового митного огляду встановлено, що у вантажному відсіку знаходиться 20 великих мішків білого кольору. На мішках відсутнє будь-яке маркування. У вскритих мішках знаходяться різні за розміром та формою куски сірого кольору з металевим блиском. На поверхні деяких кусків незначні забруднення.

В той же час, згідно з п.п. 8.3.1, 8.3.2, 8.3.3 у вказаному Акті не встановлено невідповідність характеристик товару даним, зазначеним у графах митної декларації 6, 31, 35, 38.

Крім того, інспектором митного органу здійснювався огляд лише двох мішків з товаром.

Більше того, висновком Дніпропетровського відділом з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС № 125 від 27.10.2017 підтверджено, що надана на дослідження проба товару, заявлена як феротитан марки ФТи70С05 за означеним хімічним складом (з урахуванням метрологічних властивостей приладу) відповідає сплаву на основі титану та заліза. Визначений якісний хімічний склад наданих на дослідження проб не суперечить ознакам феросплавів (феротитану).

Таким чином, враховуючи в даному випадку сукупність встановлених вище обставин та положення ст.ст.75-79, 86 ГПК України, колегія суддів дійшла до висновку про недоведеність позивачем наявності усіх елементів складу правопорушення, необхідних для відшкодування спричинених збитків.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови товариству з обмеженою відповідальністю «Тайнекс» у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків, з огляду на недоведеність наявності усіх елементів складу правопорушення, необхідних для відшкодування спричинених збитків.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи скаржника з приводу порушення та неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, оскаржуване рішення суду першої інстанції, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог, відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати пов'язанні з розглядом справи на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Тайнекс» на рішення господарського суду міста Києва від 03.10.2018 у справі №910/9226/18 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 03.10.2018 у справі №910/9226/18 залишити без змін.

3. Судові витрати пов'язанні з розглядом справи покласти на товариство з обмеженою відповідальністю «Тайнекс».

4.Матеріали справи №910/9226/18 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 18.03.2019.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко