СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2019 р. Справа № 922/2775/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Шило А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вх. №423 Х/1-42) на рішення Господарського суду Харківської області від 15.01.19 у справі № 922/2775/18 (м. Харків, суддя Кухар Н.М., повний текст підписано 21.01.2019)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ,

до Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі", м.Балаклія Харківської області,

про стягнення 706256,67 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ, 09.10.2018 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі", м.Балаклія Харківської області, про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу природного газу № 2565/1617-БО-32 від 30.10.2016 в загальному розмірі 706256,67 грн, у тому числі: основної заборгованості в розмірі 432779,57 грн, пені в розмірі 131869,54 грн, 3% річних у розмірі 32088,89 грн, інфляційних втрат у розмірі 109518,68 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення п. 6.1. Договору, оплату за переданий газ здійснював несвоєчасно та не виконав зобов'язання у визначений договором строк, що є порушенням приписів ст.ст. 526, 530 ЦК України.

Здійснюючи розгляд спору місцевий господарський суд встановив факт сплати з боку відповідача суми заборгованості в розмірі 432779,57 грн до моменту відкриття провадження у справі, у звязку з чим в даній частині позовних вимог було відмовлено; стягнуто з Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" (64200, Харківська області, м.Балаклія, вул.Алієва, 72; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6; ) - три проценти річних у розмірі 32088,89 грн; інфляційні втрати в розмірі 109518,68 грн. Одночасно місцевим господарським судом задоволено частково клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90 %, та зменшено розмір стягненні пені на 50 % з огляду на складну економічну ситуацію Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі", внаслідок чого задоволено позовні вимоги про стягнення пені лише в розмірі 65934,77 грн, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач з рішенням Господарського суду Харківської області в частині відмови у стягненні 65934,77 грн не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права в цій частині просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Звертаючись з апеляційною скаргою апелянт посилається на те, що судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного судового рішення в повному обсязі не було досліджено фактичні обставини справи, а отже припустився помилки щодо зменшення пені в порушення приписів статті 233 ГК України, оскільки відповідачем не було надано до Господарського суду Харківської області належних доказів в обґрунтування своїх заперечень. Також, апелянтом в апеляційній скарзі зазначається, що суд першої інстанції не мотивуючи, а лише своїм внутрішнім переконанням зменшив суму пені за прострочення зобов'язань та взагалі судом першої інстанції не було надано належної уваги ступеню виконання зобов'язання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов'язанні, та інших інтересів сторін, що призвело до порушення ст.233 ГК України, ст.ст. 525, 526, 551, 599, 625 ЦК України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.02.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Харківської області від 15.01.2019 у справі №922/2775/18; призначено справу до розгляду на 13.03.2019 о 10:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132 .

У судове засідання, яке відбулось 13.03.2019, з'явились належні представники сторін, які підтримали свої правові вимоги.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановила, що рішення Господарського суду Харківської області від 15.01.19 у справі № 922/2775/18 відповідає нормам матеріального та процесуального права, враховуючи таке.

З матеріалів справи вбачається, що 30.10.2016 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) та Комунальним підприємством Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" (відповідач) було укладено Договір № 2565/1617-БО-32 купівлі-продажу природного газу, згідно п. 1.1. якого позивач, як постачальник, зобовязався поставити відповідачу, як споживачеві, у 2016-2017 роках природний газ, а відповідач зобовязався оплатити його на умовах цього Договору.

Відповідно до статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За умовами п. 5.1. Договору (у редакції Додаткової угоди № 5 від 31.03.2017 до Договору), ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 № 187. Станом на 01.04.2017 ціна на природний газ становить 4942,00 грн. за 1000 куб.м (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначеної ціни застосовується коефіцієнт 1,6.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, на виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 15568811,47 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких додані до цього позову.

Згідно приписів статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно п. 6.1. Договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Проте, оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов'язання у визначений п. 6.1. Договору строк, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем, розмір якої станом на 31.05.2018 становив 432779,57 грн.

Як вбачається з наданих відповідачем пояснень та доказів, у червні-липні 2018 року вищевказану заборгованість відповідачем було погашено, що підтверджується, зокрема, платіжними дорученнями:

№ НОМЕР_1 від 22.06.2018 на суму 1305,52 грн,

№ НОМЕР_2 від 23.06.2018 на суму 413,20 грн,

№ НОМЕР_3 від 25.06.2018 на суму 235511,70 грн,

№ НОМЕР_4 від 27.06.2018 на суму 1619,83 грн,

№ НОМЕР_5 від 02.07.2018 на суму 190814,85 грн,

а також листами відповідача, адресованими керівнику НАК "Нафтогаз України":

-вих. № 475 від 25.06.2018 - про зарахування переплати за Договором № 1040/1718-БО-32 від 05.09.2017 в оплату за природний газ по Договору № 2565/1617-БО-32 від 31.10.2016 в сумі 32816,70 грн;

-вих. № 522 від 19.07.2018 - про уточнення призначення платежу за природний газ за Договором № 2565/1617-БО-32 від 31.10.2016 в сумі 161112,62 грн.

За таких обставин колегією суддів констатується про відсутність боргу станом на день позову (09.10.2018), а відтак, і безпідставність позовних вимог в даній частині. У звязку з чим висновок суду першої інстанції в частині відмови у стягненні 432779,57 грн основного боргу є правомірним.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п. 7.2. Договору, у разі невиконання відповідачем п. 6.1 Договору, відповідач сплачує позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пред'явлених до стягнення суми пені, 3% річних та інфляційних втрат, у звязку з простроченням оплати природного газу у період жовтень 2016 року - квітень 2017 року, колегія суддів встановила, що останні є арифметично правильними з належним обранням періодів прострочення заборгованості. З огляду на вказане, нарахування позивачем 131869,54 грн пені, 32088,89 грн - 3% річних та 109518,68 грн інфляційних втрат є законним та обґрунтованим.

Поряд з цим, всупереч доводам апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду в частині зменшення розміру стягнення пені на 50 % з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем заявлено клопотання про зменшення суми пені на 90%.

В обґрунтування клопотання заявник посилається на дебіторську заборгованість товариства, в тому числі населення, бюджетних організацій, промислових підприємств, держави по виплаті бюджетного відшкодування за надані населенню пільги та субсидії, що в свою чергу стало причиною скрутного фінансового становища.

Відповідно до приписів частини третьої статті 551 ЦК України господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з положеннями статті 223 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

При цьому, ні у зазначених нормах, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд також зауважує, що цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов'язання та не може бути непомірним тягарем для споживача і джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов'язання.

Як встановлено з пояснень відповідача, на підприємстві відповідача - Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" склалася складна економічна ситуація, яка виникла у зв'язку зі збитковістю послуг, що надає підприємство, а саме послуг теплопостачання. Основними причинами тяжкого економічного стану є наступні об'єктивні причини: 1) невідповідність тарифів на послуги теплопостачання; 2) додаткове податкове навантаження підприємства; 3) штрафні санкції на заборгованість, що утворилась у зв'язку з несвоєчасним фінансуванням з Державного бюджету субвенцій на покриття збитків; 4) заборгованість споживачів.

Слід зазначити, що відповідач виконав свої зобов'язання за договором, сплативши в повному обсязі вартість отриманого газу, що свідчить про добросовісне відношення відповідача до виконання своїх договірних зобов'язань. Термін прострочки виконання зобов'язань по оплаті вартості отриманого природного газу не є значним і фактично збитків позивачу завдано не було. Крім того, позивач застосував до відповідача також таку міру відповідальності, як стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що Комунальне підприємство Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" є комунальним підприємством, що створено для задоволення потреб споживачів в теплопостачанні, та змушене надавати послуги за вартістю, нижчої від її собівартості, враховуючи складну економічну ситуацію підприємства, а також те, що розмір нарахованої позивачем пені є досить великим порівняно з основною сумою заборгованості, в той, колегія суддів також визнає за можливе зменшення розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на 50% до 65934,77 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції встановлені фактичні обставини справи на основі повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам та їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 15.01.2019 у справі № 922/2775/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 14.03.2019.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя Н.М. Дучал