номер провадження справи 28/17/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2019 Справа № 908/259/19

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни при секретарі Рикун А.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом Служби безпеки України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 33)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мік Трейд" (69002, м. Запоріжжя, вул. Костянтина Великого, буд. 16, кв. 1)

про стягнення грошових коштів

Представники сторін:

від позивача: Невеско І.М., довіреність №22/172-Д від 08.06.2018;

від відповідача: Кузнєцов І.С., довіреність №б/ н від 03.01.2019.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області 05.02.2019 звернулася Служби безпеки України з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мік Трейд" про стягнення 37.892,93 грн. штрафних санкцій.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2019 позовну заяву передано на розгляд судді Федоровій О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Присвоєно справі номер провадження 28/17/19. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено 13.03.2019. Суд запропонував сторонам надати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (за наявності).

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фіксування судового процесу за допомогою відеозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось у зв'язку з відсутністю у суду такої технічної можливості.

В судовому засіданні 13.03.2019 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не заперечив. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором №19/1-55д від 01.05.2018 про закупівлю товарів за державні кошти в частині своєчасної поставки товару. Позивач, враховуючи умови п. 7.3 договору та приписи чинного законодавства нарахував та просить стягнути 37.892,93 штрафних санкцій, які складаються з: 32.432,93 грн. пені та 5.460,00 грн. штрафу.

Відповідач заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження суду не надав. Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив факт прострочення виконання зобов'язань за договором, про що зазначив у відзиві. Також зазначив, що прострочення поставки сталося не через недобросовісну поведінку відповідача, а через об'єктивні виправдальні причини. Надав клопотання про зменшення пені та штрафу, в якому звертав увагу суду на те, що між позивачем і ТОВ "Торговий дім "Мік Трейд" було укладено ціла низка договорів про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), які виконувались з боку відповідача без порушень. Зауважив, що оплата за товар, по якому мало місце прострочення, надійшла вже після поставки товару. Таким чином на момент виготовлення замовлення позивача ніякої передоплати за це замовлення відповідач не отримав, та мав за власні кошти забезпечити виконання цього замовлення. На думку відповідача незначні порушення договірних зобов'язань не мали ніяких негативних наслідків для позивача та не порушили його майнові інтереси. З урахування викладеного просив суд зменшити розмір штрафних санкцій на 80 відсотків до суми 10035,02 грн.

Представник позивача проти клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій заперечив.

В судовому засіданні 13.03.2019 суд визнав наявні документи достатніми для об'єктивного та всебічного розгляду спору, внаслідок чого, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складений протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення та надісланий на адреси сторін.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Служба безпеки України (покупець, позивач у справі) та товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мік Трейд" (продавець, відповідач у справі) 01.05.2018 уклали договір про закупівлю товарів за державні кошти №19/1-55д (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов'язується у терміни, порядку та строків визначених цим договором, поставити та передати у власність покупцю капелюхи та головні убори, код ДК 021:2015 - 35810000-5 (кашкети формені для військовослужбовців) в асортименті (кількості) та по ціні, відповідно до Специфікації (додаток №1) та Технічної документації (додаток №2), які є невід'ємними частинами даного договору, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що партією товару вважається кількість товару, яка вказана в рахунках-фактурах та видаткових накладних, наданих продавцем.

Відповідно до п. 3.2 договору ціна цього договору згідно з Специфікацією (додаток 1) складає 1.325.712,00 грн. у тому числі ПДВ - 220952,00 грн. Оплату буде здійснено по КПКВ 6521010 - 1.054.278,00 грн., КПКВ 6521070 - 271434,00 грн., за КЕКВ 2210, загальний фонд (п. 113 Річного плану закупівель на 2018 рік).

Пунктом 4.2 договору встановлено, що оплата за товар здійснюється покупцем на підставі ч. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України лише за фактично отриманий товар на підставі належним чином оформлених документів продавця.

Пунктом 5.2 договору сторонами узгоджений строк (термін) поставки (передачі) продавцем товару покупцю: в період від 07.05.2018 по 06.07.2018 включно.

В додатку №1 до договору "Специфікація" сторони узгодили найменування товару, одиниці виміру, кількість, ціну за одиницю без ПДВ, ціну за одиницю з ПДВ, загальну вартість з урахуванням усіх податків та зборів з ПДВ.

Як свідчать матеріали справи, відповідач на виконання зобов'язань за договором поставив на адресу позивача 30.07.2018 - кашкет Тип 1 Вид 2 в кількості 22 шт., кашкет для полковника у кількості 550 шт. та кашкет Тип 1 Вид 3 у кількості 608 шт. на загальну суму 1.133.712,00 грн., що підтверджується видатковою накладною від 30.07.2018 № РН-085 (копія додається);

- 04.08.2018 - кашкети для полковника у кількості 95 шт. на загальну суму 114.000,00грн., що підтверджується видатковою накладною від 04.08.2018 № РН-086;

- 14.08.2018 - кашкети для полковника у кількості 37 шт. на загальну суму 44.400,00грн., що підтверджується видатковою накладною від 14.08.2018 № РН-088;

- 20.08.2018 - кашкети для полковника у кількості 28 шт. на загальну суму 33.600,00грн., що підтверджується видатковою накладною від 20.08.2018 № РН-091.

Отже поставка товару відбулася з прострочення термін, які узгоджені сторонами в п. 5.1 договору.

У зв'язку з простроченням строків поставки товару та приймаючи до уваги пункт 7.3 договору, позивач направив на адресу відповідача претензії вих. 19/1-3637 від 08.08.2018 та вих. №19/1-3931 від 27.08.2018 з вимогою у місячний термін сплатити штрафні санкції за період прострочення поставки товару.

Претензії залишені без реагування, штрафні санкції відповідачем в добровільному порядку не сплачені.

Порушення відповідачем строків поставки товару стало підставою для нарахування позивачем штрафних санкцій у відповідності ст. 661 ЦК України, а також звернення з позовом до суду за їх стягненням.

Приписами ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічні приписи містять ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до приписів ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов'язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов'язок щодо своєчасної поставки товару, у встановлений договором строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений позивачем та не спростований відповідачем.

За неналежне виконання умов договору, враховуючи п. 7.3 договору, позивач нарахував до стягнення пеню в розмірі 32.432,93 грн. за період прострочення з 07.07.2018 по 19.08.2019 та штраф у розмірі 5.460,00 грн.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 2 ст. 216 ГК України встановлено, що застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Умовами п. 7.3 договору встановлено, що за порушення строку поставки (передачі) товару покупцю, продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення поставки, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів продавець додатково сплачує штраф у розмірі 7% вказаної вартості товару.

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України та умови договору суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок суми штрафу у розмірі 5.460,00 грн. є вірним та виконаним з дотриманням вказаних норм права та умов договору, тому вимога позивача щодо стягнення штрафу у розмірі 5.460,00 грн. судом задовольняється.

Наданий позивачем розрахунок суми пені є невірним, через наявність математичних помилок при округлені сум. Згідно з перерахунком, зробленим судом, сума пені за вказаний позивачем період прострочення складає 32.432,98 грн. (розрахунок здійснено судом за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство").

Оскільки заявлена до стягнення сума пені є меншою, ніж перераховано судом, вимоги позивача щодо стягнення пені в розмірі 32.432,93 грн. підлягають задоволенню.

Суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про зменшення пені та штрафу на 80% до суми 10035,02 грн. виходячи з наступного:

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України закріплено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Аналогічне положення закріплено ст. 233 Господарського кодексу України.

Вирішуючи, питання про зменшення розміру неустойки (пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Суд зазначає, що наведені відповідачем доводи не є доказом наявності виняткових обставин, достатніх та необхідних для зменшення пені в розумінні ст. ст. 73, 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому відповідач в порушення ст. ст. 74, 77 ГПК України, не надав документів, які підтверджують або тяжке фінансове становище, або неприбутковість підприємства, не надав документального обґрунтування наявності тих виняткових обставин, які б могли бути підставою для зменшення штрафних санкції на 80% (до 10 035,02 грн.), не обґрунтував також і відсоток, на який просить суд зменшити санкції. Долучені до матеріалів заяви копії договорів, видаткових накладних та актів приймального контролю свідчать про наявність господарських правовідносин між сторонами і жодним чином не підтверджують факт наявності правових підстав для недотримання відповідачем зобов'язань за договором №19/1-55д від 01.05.2018.

До того ж суд зауважує, згідно з ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Підписавши договір №19/1-55д від 01.05.2018, відповідач був обізнаний про існуючі строки та порядок передачі товару та про правові наслідки порушення цих строків.

За приписами ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені відповідачем обставини та надані докази в обґрунтування необхідності зменшення пені та штрафу, майнові інтереси обох сторін, а також те, що викладені відповідачем у своєму клопотанні обставини не спростовують факт наявності його вини у простроченні виконання зобов'язання за договором, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій.

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги задовольняються в повному обсязі.

Доказів належного виконання зобов'язань за договором про закупівлю товарів за державні кошти №19/1-55д від 01.05.2018 в частині своєчасної поставки товару у визначені умовами договору строки, безпідставного або невірного нарахування штрафних санкцій відповідач суду не надав, викладені в позові обставини не спростував.

Посилання відповідача на велике навантаженням в роботі товариства у зв'язку з укладанням низки договорів не знімають відповідальності із зобов'язаної за договором сторони виконати покладені на нього обов'язки, в даному випадку - поставки товари в обумовлені строки.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір в розмірі 1921,00грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 525, 526, 530, 610, 611, 629, 655, 712 ЦК України, ст. ст. 46, 74, 80, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Служби безпеки України про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мік Трейд" 37.892,93 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мік Трейд" (69002, м. Запоріжжя, вул. Костянтина Великого, буд. 16, кв. 1, ідентифікаційний код 40262134) на користь Служби безпеки України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 33, ідентифікаційний код 00034074; реквізити Департаменту господарського забезпечення Служби безпеки України, ідентифікаційний код 20001303, р/р 5508 в ДКС України у м. Києві, МФО 820172) 32.432,93 грн. (тридцять дві тисячі чотириста тридцять дві грн. 93 коп.) пені, 5.460,00 грн. (п'ять тисяч чотириста шістдесят грн. 00 коп.) штрафу. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мік Трейд" (69002, м. Запоріжжя, вул. Костянтина Великого, буд. 16, кв. 1, ідентифікаційний код 40262134) на користь Служби безпеки України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 33, ідентифікаційний код 00034074; р/р 8583 в ДКС України у м. Києві, МФО 820172) 1921,00 грн. (одну тисячу дев'ятсот двадцять одну грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відмовити ТОВ "Торговий дім "Мік Трейд" в задоволені клопотання про зменшення штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18 березня 2019 року.

Суддя О.В. Федорова