СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2019 р. Справа №905/1848/17

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: При секретарі: За участю представників сторін: від позивача: від відповідача:Чернота Л. Ф. Пелипенко Н. М., Пушай В.І. Телеснюк І.В. Шлапак С. С. (адвокат), ордер серії ВН №095351 на надання правової допомоги, свідоцтво серії ВН №000399 від 20.12.2018 року, видане на підставі рішення №12 від 12.12.2018 року Ради адвокатів Вінницької області не з'явився
розглянувши апеляційну скаргу (вх. №644 Д/3) Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь"- металургійний завод", м. Покровськ, Донецька область
на рішення Господарського суду Донецької області
від12.09.2018 року (повний текст складено 17.09.2018 року)
у справі№905/1848/17 (суддя - Курило Г.Є.)
за позовом доДочірнього підприємства "Трансгарант-Україна", м. Київ Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь"- металургійний завод", м. Покровськ, Донецька область
простягнення боргу у розмірі 2 059 750,00 грн., інфляційних у розмірі 395 506,29 грн., 3% річних у розмірі 99 386,36 грн., пені у розмірі 720 882,91 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Дочірнє підприємство "Трансгарант-України", м. Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою №695 від 01.08.2017 р. до відповідача, Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод", м. Покровськ, Донецька область про стягнення 6358733,10 грн., в тому числі борг в розмірі 5763879,05 грн. за договором транспортно - експедиторського обслуговування №308070 від 26.12.2011 р. та нараховані на цей борг , інфляційні в розмірі 203518,61грн., 3% річних в розмірі 40028,00 грн. та пеня в розмірі 351307,44грн. (том 1, а.с.3-7).

20.12.2017 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач зазначив, що відповідач сплатив 27.10.2017 р. суму боргу у розмірі 3704129,05грн. у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача борг в розмірі 2059750,00 грн., інфляційні в розмірі 395506,29грн., 3% річних в розмірі 99386,36грн., пені в розмірі 720882,91грн. (том 2, а.с.4-5).

Зазначена заява була прийнята судом та справа розглядалася з її урахуванням.

Рішенням господарського суду Донецької області від 12.09.2018р. у справі №905/1848/17 позовні вимоги Дочірнього підприємства "Трансгарант-України", м. Київ до Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод", м. Покровськ, Донецька область про стягнення боргу у розмірі 2 059 750,00 грн., інфляційних у розмірі 395 506,29 грн., 3% річних у розмірі 99 386,36 грн., пені у розмірі 720 882,91 грн., задоволені частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод", м. Покровськ, Донецька область на користь Дочірнього підприємства "Трансгарант-України", м. Київ суму боргу у розмірі 2 059 750,00 грн., інфляційних у розмірі 395 506,29 грн., 3% річних у розмірі 98 401,65 грн., пені у розмірі 717 701,35 грн., витрати на оплату судового збору у розмірі 95 381,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване, зокрема з тих підстав, що обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу з оплати за користування вагонами, нараховану відповідно до пункту 4.8 Договору, в сумі 2059750,00грн., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем.

Зокрема суд зазначив, що Акт №06/17-П від 01.04.2017, Акт №07/17-П від 01.05.2017 та Акт №08/17-П від 01.06.2017 разом з рахунками на оплату позивач направив відповідачу, проте останній їх не підписав і не надав обґрунтованих заперечень у відповідності до умов Договору. Строк розгляду, надання заперечень та підписання Актів, як і строк оплати визначеної в них заборгованості закінчився 26.06.2017 р.

Щодо позовних вимог про стягнення нарахованих на основний борг інфляційних в розмірі 203518,61грн., 3% річних в розмірі 40028,00грн. та пені в розмірі 351307,44грн. суд зазначив, що їх розрахунок є арифметично невірним, зокрема: при розрахунку пені невірно визначено дату виникнення прострочення зобов'язань, при розрахунку 3% не вірно визначено дату виникнення прострочення зобов'язань та нараховоно 3% річних у дату фактичного часткового погашення боргу - 27.10.2017 р., а інфляційні витрати є більшими ніж заявлено позивачем.

Здійснивши відповідний перерахунок суд зазначив, що стягненню підлягають: пеня в сумі 717701,35грн., 3% річних в сумі 98401,65 грн. та інфляційні в сумі 395506,29 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач - Приватне акціонерне товариство "Донецьксталь" - металургійний завод", м. Покровськ, Донецька область звернулось до суду з апеляційною скаргою б/н від 08.10.2018 р., яка надійшла на адресу Східного апеляційного господарського суду 26.10.2018 р. (вх. №644 Д/3), в якій відповідач, посилаючись на неповне з`ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що з 11 лютого 2017 року він не має змоги належно виконувати обов`язки за Договором в частині здачі вагонів позивача (Орендодавця) по станціях Кринична, Ясинувата, Мушкетові Донецької залізниці, у зв`язку з відсутністю можливості належним чином користуватися зазначеними вагонами за обставин, які є форс-мажорними (непереборною силою)та підтверджені сертифікатом Торгово-промислової палати України № 7789 відповідно до вимог статей 14,14-й Закону України «Про торгово-промислові палати України».

Як форс-мажорні відповідач зазначає, зокрема обставини щодо перекриття залізничного та транспортного сполучення з територіями, які контролюються владою України та захоплення невідомими особами активів відповідача, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території.

При цьому, скаржник зазначає, що відповідно до сертифіката Торгово-промислової палати України №7789 (том 2, а.с.136-137) засвідчено форс-мажорні обставини: тимчасового обмеження ПАТ «Укрзалізниця» на перевезення всіх вантажів і порожніх вагонів з усіх станцій України призначенням станції, які знаходяться на території, на якій органами державної влади тимчасового не здійснюється або здійснюється не в повному обсязі їх повноваження; тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів щодо обов`язку відповідача використовувати вагони експедитора (34 вагона, які знаходяться на території, на якій органами державної влади тимчасово не здійснюються їх повноваження ) тільки для перевезень та здійснювати платежі відповідно до додатку № 34 від 31.12.2016 р.

Скаржник наголошує, що зазначені форс-мажорні обставини, відповідно до п. 5.1.2.,6.1. Договору, статті 617 Цивільного кодексу України є підставами для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання в частині своєчасної здачі вагонів позивача (Орендодавця) по станціях Кринична, Ясинувата, Мушкетові Донецької залізниці, та у зв`язку з цими обставинами він, відповідно до ч. 6 статті 762 Цивільного кодексу України як орендар, що позбавлений використовувати орендоване майно (вагони експедитора-позивача) звільняється від сплати орендної плати за весь спірний період, а тому позовні вимоги про стягнення з нього спірної суми боргу за понаднормований час знаходження вагонів експедитора на станціях із нарахованими на цей борг пенею, інфляційними та річними задоволенню не підлягають.

Також скаржник зазначає, що господарський суд першої інстанції на порушення вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України стягнув всю суму сплаченого позивачем судового збору-95381 грн., замість суми, визначеної пропорційно задоволеним позовним вимогам - 49070,39 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2018р. сформовано колегію у складі: Чернота Л.Ф. - головуючий суддя (доповідач), судді: Зубченко І.В., Радіонова О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.10.2018р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод" м. Покровськ, Донецька область залишено без руху та зобовязано заявника впродовж 10-ти днів з моменту отримання ухвали, усунути зазначені в ній недоліки, а саме: сплатити судовий збір у розмірі 143 071,50 грн. за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 12.09.2018р. по справі №905/1848/17 та надати належні докази такої оплати (оригінал платіжного доручення про сплату судового збору).

08.11.2018 року на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшло рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке свідчить про отримання апелянтом вищевказаної ухвали суду 06.11.2018 року, що свідчить про обізнаність останнього стосовно недоліків поданої ним апеляційної скарги.

У зв'язку з перебуванням у відпустці судді Зубченко І. В., яка входить до складу постійно діючої колегії суддів, на підставі доповідної записки головуючого судді Черноти Л.Ф., розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 14.11.2018р. було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №905/1848/17, яким визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Чернота Л. Ф., судді: Пушай В.І., Радіонова О.О.

З метою усунення недоліків, визначених ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху, від скаржника 19.11.2018 р. на поштову адресу Східного апеляційного господарського суду надійшов супровідний лист б/н від 16.11.2018 р. з доданим оригіналом платіжного доручення №3307 від 15.11.2018р. на суму 143 071,50 грн. про сплату судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 12.09.2018р. по справі № 905/1848/17.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2018 р., керуючись ст.ст. 234, 235, 262 Господарського процесуального кодексу України, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод", м. Покровськ, Донецька область на рішення Господарського суду Донецької області від 12.09.2018 року по справі № 905/1848/17 та встановлено учасникам справи строк до 05.12.2018 року включно для надання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії та доданих до нього документів іншій стороні по справі.

05.12.2018 року (в межах строку) на адресу суду від позивача Дочірнього підприємства "Трансгарант-України", м. Київ надійшов відзив №550 від 04.12.2018 р. на апеляційну скаргу, за змістом якого останнє просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення Господарського суду Донецької області від 12.09.2018 року по справі №905/1848/17 залишити без змін.

В обґрунтування своїх заперечень проти апеляційної скарги позивач, зокрема зазначає, що наведені в апеляційній скарзі доводи щодо існування форс-мажорних обставин, які заважали виконувати зобов`язання, відповідачем не наводились суду першої інстанції протягом всього часу розгляду справи й відповідні докази на їх підтвердження не подавались. Відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції не оспорювався факт належного надання йому позивачем послуг за Договором, який підтверджується відповідними Актами, які отримані відповідачем і щодо яких у встановлений Договором строк не висловлено будь-яких заперечень.

Також, позивач зазначає про безпідставність доводів відповідача щодо неправомірного покладення на нього судом першої інстанції всієї суми судового збору, сплаченої позивачем, замість суми, визначеної пропорційно задоволеним позовним вимогам, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, а частина заборгованості була сплачена вже в процесі судового розгляду, а зазначені обставини відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України надають суду право покладення судового збору в повному обсязі на відповідача.

Судова колегія зазначає, що згідно з приписами ст.ст. 56-61 Господарського процесуального кодексу України, з 01.01.2018 року представництво інтересів учасників суб'єктів господарювання в апеляційному господарському суді може здійснюватися:

- адвокатом та/або особисто фізичною особою-підприємцем чи керівником або уповноваженим членом виконавчого органу юридичної особи на підставі закону, статуту, положення у всіх справах;

- представником, який відповідає вимогам статті 58 Господарського процесуального кодексу України, на підставі довіреності тільки у малозначних спорах (справах).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2018 р., керуючись ст.ст. 234, 235, 262 Господарського процесуального кодексу України, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод", м. Покровськ, Донецька область на рішення Господарського суду Донецької області від 12.09.2018 року по справі № 905/1848/17 та встановлено учасникам справи строк до 05.12.2018 року включно для надання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії та доданих до нього документів іншій стороні по справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 р. розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод", м. Покровськ, Донецька область на рішення Господарського суду Донецької області від 12.09.2018 року по справі №905/1848/17 призначено на 19.12.2018 о 14:15 год.

19.12.2018 року на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання б/н, б/д про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки уповноваженого представника у судове засідання 19.12.2018 року внаслідок відсутності прямого сполучення між містами Покровськ (місто відповідача) та Харків, а також погодних умов та введення воєнного стану у Харківській та Донецькій областях.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2018 р., керуючись статтями 202, 216, 234, 235, 270, 273 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд ухвалив задовольнити клопотання Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь"- металургійний завод", м. Покровськ, Донецька область про відкладення розгляду справи. Відкладено розгляд справи №905/1848/17 на 16.01.2019 року о 14:30 год.

Розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 р. відповідно до пункту 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи №905/1848/17 провадження №644 Д/3 яким визначено склад колегії суддів (за наявністю): головуючий суддя-доповідач: Пелипенко Н.М., суддя: Пушай В.І., суддя: Пелипенко Н.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 р., керуючись статтями 227, 234 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд ухвалив зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод", м. Покровськ, Донецька область на рішення Господарського суду Донецької області від 12.09.2018 року (повний текст складено 17.09.2018 року) у справі №905/1848/17 до повернення даної справи з суду касаційної інстанції. Матеріали справи №905/1848/17 направити до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.02.2019 р., керуючись статтями 230, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд поновив провадження у справі №905/1848/17 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-металургійний завод», м. Покровськ, Донецька область на рішення Господарського суду Донецької області від 12.09.2018 року (повний текст складено 17.09.2018 року). Розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь»-металургійний завод», м. Покровськ, Донецька область на рішення Господарського суду Донецької області від 12.09.2018 року (повний текст складено 17.09.2018 року) у справі №905/1848/17 призначено на "13" березня 2019 р. о 14:00 год.

Крім того, на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшла касаційна скарга (вх. 128) ТОВ "СПБ "Енерго" на ухвалу ДАГС апеляційного господарського суду від 01.09.17 по справі № 905/1848/17 вх. № 644 Д/3 за позовом ДП "Трансгарант-Україна" до П АТ "Донецьксталь" - Металургійний завод", про стягнення боргу у розмірі 2 059 750,00 грн., інфляційних у розмірі 395 506,29 грн., 3% річних у розмірі 99 386,36 грн., пені у розмірі 720 882,91 грн.

15.02.2019 р. матеріали оскарження ухвали були надіслані на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного суду (вул. Копиленка 6, м. Київ, 01016) Східним апеляційним господарським судом 15.02.19 під вих. №003566.

Представник відповідача (апелянта) в судове засідання 13.03.2019 р. не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Однак, 13.03.2019 р. від Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» надійшло клопотання б/н від 12.03.2019 р., в якому останній зазначає, що у зв'язку з необхідністю залучення до розгляду справи на стороні відповідача нового представника виникла необхідність в ознайомленні з матеріалами справи до проведення судового засідання для забезпечення належної підготовки представника відповідача, у зв'язку із чим просить, керуючись ст.ст. 42,202 ГПК України відкласти розгляд справи на іншу дату, надати можливість ознайомитися з матеріалами справи представнику відповідача (апелянта) повідомити сторони про час і місце проведення судового засідання, здійснювати розгляд справи за обов'язкової участі відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні 13.03.2019 р. заперечував проти задоволення вищенаведеного клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, вважає, що відповідач зловживає своїм процесуальним правом та порушує вимоги ст. 43 ГПК України. Також, представник позивача заперечував проти вимог, викладених в апеляційній скарзі, вважає рішення господарського суду Донецької області від 12.09.2018 року по справі № 905/1848/17 законним, прийнятим з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак, відповідач, наданими процесуальними правами не скористався та в судове засідання не з'явився.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та враховуючи явку представника відповідача у попередньому судовому засіданні, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю відповідача.

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 ГПК України фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою технічних засобів фіксації та було складено протокол судового засідання.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, встановлено наступне.

26.12.2011 між позивачем, Дочірнім підприємством "Трансгарант - Україна" (експедитор) та відповідачем, Приватним акціонерним товариством "Донецьксталь" - металургійний завод" (клієнт) укладено договір транспортно-експедиторського обслуговування №308070 (далі Договір), за умовами якого клієнт доручає, а експедитор в порядку та на умовах цього договору, зобов'язується за дорученням клієнта, за винагороду та за його рахунок надати клієнту послуги, передбачені пунктом 1.2 Договору.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що експедитор на підставі письмових заявок клієнта, зобов'язується надавати клієнту транспортно-експедиторські послуги з організації та оплати перевезень вантажів клієнта залізничними дорогами України та країн СНД у власних (орендованих) вагонах чи вагонах, які знаходяться під управлінням експедитора на інших законних підставах.

Експедитор надає клієнту на затвердження та підписання акт приймання-передачі виконаних робіт (послуг), акт обліку часу простою вагонів та рахунок за надані послуги в наступному порядку: до 3 числа місяця, наступного за місяцем, в якому надавались послуги в електронному вигляді; до 5 числа наступного за місяцем, в якому надавались послуги - оригінал указаних документів (п. 2.5. Договору).

Клієнт зобов'язаний прийняти та затвердити (підписати) звіти/акти виконаних робіт експедитора протягом 5-ти робочих днів з дати їх отримання від експедитора. У разі виникнення розбіжностей за звітом/актом виконаних робіт, клієнт зобов'язаний затвердити (підписати) звіт/акт виконаних робіт (в цей же строк) з розбіжностями та обов'язковим письмовим обґрунтуванням розбіжностей (п.3.1.5. Договору).

Відповідно до пункту 4.3 Договору оплата послуг експедитора здійснюється клієнтом в розмірі 100% передоплати, виходячи з запланованого об'єму перевезень, не пізніше ніж за 5 (п'ять) календарних днів до початку перевезення на підставі виставленого експедитором рахунка.

У випадку перевищення суми витрат, понесених експедитором при виконанні заявки клієнта над розрахунковою сумою, клієнт відшкодовує експедитору суму фактичного перевищення затрат на підставі звіту/акту виконаних робіт експедитора, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок експедитора протягом 3 банківських днів з дати затвердження звіту/акту виконаних робіт експедитора (п. 4.5 Договору).

Відповідно до Додатку №35 до Договору сторони зазначили, що плата за користування вагонами експедитора нараховується клієнту 73-ої години знаходження вагонів на під'їзних коліях підприємств на станції Терни, Рядова, Мушкетово у розмірі 550,00грн, в т.ч.ПДВ за один вагон за добу, при цьому кожна доба, що почалася рахується як повна.

Згідно з підпунктом 4.9. Договору, облік часу користування вагонами здійснюється експедитором. За фактом надходження вагонів експедитора під навантаження (вивантаження) на під'їзний шлях клієнта за звітний період експедитор направляє клієнту акт обліку часу простою вагона. Клієнт зобов'язаний розглянути, підписати та повернути акт протягом 5 (п'яти) робочих днів з дати його отримання від експедитора. У випадку виникнення розбіжностей за актом обліку часу простою вагонів, клієнт зобов'язаний затвердити (підписати) акт обліку часу простою вагонів з розбіжностями (в той же строк та обов'язковим письмовим обґрунтуванням розбіжностей). На підставі підписаного сторонами акту експедитор виставляє клієнту рахунок, який повинен бути сплачений не пізніше 5 (п'яти) банківських днів з дати його отримання.

Моментом надання послуг є дата складання акту виконаних робіт (послуг), оформленого відповідно до вимог діючого законодавства, яке підтверджує надання послуг (п.4.13. договору).

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що за порушення клієнтом зобов'язань передбачених пунктом 5.3 договору та розділом 4 договору в частині розрахунків, клієнт зобов'язаний сплатити експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за весь час прострочки.

Відповідно до пункту 8.1-8.2. Договору, договір набирає чинності 01.01.2012 та діє до 31.12.2012, а в частині розрахунків до повного їх виконання. У разі відсутності заяв однієї із сторін про припинення або зміну договору протягом одного місяця до закінчення строку його дії, він вважається продовженим на наступний календарний рік та на тих самих умовах, які передбачені договором.

Зважаючи на відсутність зазначених заяв про припинення договору, в 2017 році , в тому числі протягом спірного періоду договір від 26.12.2011 №308070 був діючим.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони(клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов'язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб'єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Статтею 12 зазначеного Закону передбачено обов`язок клієнта у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 7 статті 193 Господарського кодексу України та статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем не були виконані грошові зобов'язання, доказів припинення відповідних зобов'язань перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами статті 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно статті 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України,

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору Дочірнє підприємство "Трансгарант - Україна" за період з січня - лютий 2017 року надало Приватному акціонерному товариству "Донецьксталь" - металургійний завод" послуги з організації перевезення вантажів та плати за користування рухомого складу на загальну суму в розмірі 11245799,37грн., що підтверджується:

- Звітами/Актами до договору за січень 2017 року: №01/17 від 31.01.2017 на суму 249916,56грн.; №02/17 від 31.01.2017 на суму 3996167,52 грн.;

№03-17 від 31.01.2017 на суму 6202,25грн.; за лютий 2017 року: №05/17 від 20.02.2017 на суму 230199,24грн.; №06/17 від 20.08.2017 на суму 545412,00грн.;

№07/17 від 20.02.2017 на суму 1641901,80грн.;

- Звітами/Актами виконаних робіт за січень 2017 року: №01/17-П від 31.01.2017 на суму 22550,00грн.; №02-17-П від 31.01.2017 на суму 158400,00грн.;

№03-17-П від 31.01.2017 на суму 398750,00грн; №04/17 від 31.01.2017 на суму 708950,00грн.; за лютий 2017 року: №05/17-П від 28.08.2017 на суму 168850,00грн.; №09/17-И від 28.02.2017 на суму 1060950,00грн., №08/17-И від 20.02.2017 на суму 151250,00грн., №04/17-П від 16.02.2017 на суму 1906300,00 грн.

Звіти/Акти за січень - лютий 2017 року, підписані сторонами та скріплені печатками підприємств.

Позивач направляв відповідачу рахунки на оплату за лютий 2017 року, що підтверджується накладною express mail 6042278 від 07.03.2017.

Відповідач станом на день подання позову повністю сплатив суму боргу за січень 2017 року та частково за лютий 2017 року, у зв'язку з чим борг за лютий 2017 року не сплачений у сумі 3704129,05грн.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з платіжним дорученням №1-00001954 від 27.10.2017 відповідачем після порушення провадження у справі сплачено на користь позивача сума у розмірі 3704129,05грн. за договором №308070 від 26.12.2011, отже на теперішній час сума заборгованості за послуги, надані в лютому 2017 року відсутня.

Крім того, як зазначалось вище, відповідно до пункту 4.8 Договор відповідач має сплатити плату за користування вагонами, нараховану відповідно до у, починаючи з 73-ої години в розмірі 550,00 грн. за вагон за добу, при цьому кожна доба, що почалася, рахується як повна, за час знаходження вагонів на під'їзній колії вивантаження по станції Мушкетово понад нормативний час:

- по Акту №06/17-П від 01.04.2017 на суму 919050,00 грн. (період простою з 06.02.2017 по 31.03.2017),

- по Акту №07/17-П від 01.05.2017 на суму 561000,00 грн. (період простою з 01.04.2017 по 30.04.2017),

- по Акту №08/17-П від 01.06.2017 на суму 579700,00 грн. (період простою з 01.05.2017 по 31.05.2017).

Акт №06/17-П від 01.04.2017, Акт №07/17-П від 01.05.2017 та Акт №08/17-П від 01.06.2017 разом з рахунками на оплату позивач направив відповідачу Акти/звіти, проте відповідач не підписав і не надав обґрунтованих заперечень у відповідності до умов Договору у встановлений строк.

Як вбачається з наданих суду доказів, Звіт/акт №06/17-П від 01.04.2017 на суму 919050,00грн. з наведеними у ньому обліком часу простою вагонів, розрахунком плати та відповідним рахунком №6/17-П/308070 від 01.04.2017 надсилався відповідачу 13.04.2017 на юридичну адресу в м.Покровськ та одержаний відповідачем 21.04.2017, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Строк розгляду, надання заперечень та підписання акту закінчився 28.04.2017 (5 робочих днів з дати його одержання), строк оплати також закінчився 28.04.2017 (5 банківських днів з дати одержання рахунку).

Звіт/Акт №07/17-П від 01.05.2017 на суму 5610000,00грн. з наведеними у ньому обліком часу простою вагонів, розрахунком плати та відповідним рахунком №7/17-П/308070 від 01.05.2017 надсилався 12.05.2017 на юридичну адресу в м. Покровськ та одержаний відповідачем 16.05.2017, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення УДППЗ Укрпошта. Строк розгляду, надання заперечень та підписання акту закінчився 23.05.2017 (5 робочих днів з дати його одержання). Строк оплати також закінчився 23.05.2017 (5 банківських днів з дати одержання рахунку).

Звіт/Акт №08/17-П від 01.06.2017 на суму 579700,00грн. з наведеними у ньому обліком часу простою вагонів, розрахунком плати та відповідним рахунком №8/17-П/308070 від 01.06.2017 надсилався 12.06.2017 на юридичну адресу в м. Покровськ, про що свідчить накладна express mail 6977999, проте дата отримання відповідачем даних документів за даною накладною не зазначена.

З урахуванням цього, зважаючи на вимоги, викладені у Нормативах і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, та з урахуванням строків пересилання поштових відправлень відповідач отримав зазначені документи 19.06.2017. Строк розгляду, надання заперечень та підписання акту закінчився 26.06.2017 (5 робочих днів з дати його одержання). Строк оплати також закінчився 26.06.2017 (5 банківських днів з дати одержання рахунку).

Пунктом 5.1 договору сторонами визначено, що у разі порушення зобов'язань, які виникають із договору, сторона несе відповідальність, що встановлена цим договором та діючим законодавством України.

У відповідності до ч. 2 ст. 205 ГК України передбачено, що у разі неможливості виконання зобов'язання повністю або частково зобов'язана сторона з метою запобігання невигідним для сторін майновим та іншим наслідкам повинна негайно повідомити про це управнену сторону, яка має вжити необхідних заходів щодо зменшення зазначених наслідків. Таке повідомлення не звільняє зобов'язану сторону від відповідальності за невиконання зобов'язання відповідно до вимог закону.

У даному випадку, відповідачем до матеріалів справи не надано доказів у розумінні ст.74-77 ГПК України про настання обставин, які унеможливлюють виконання умов договору. А навпаки, із матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово направляв на адресу відповідача претензії та листи-вимоги про існування боргу та сплати заборгованості за договором №308070 від 26.12.2011р.

Проте, відповідач відповідей на зазначені претензії та вимоги не надавав, як не надавав і будь-яких заперечень щодо послуг та сум оплати, наведених в рахунках та Звітах/актах.

Статтею 161 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, відповідач у судові засідання не з'являвся, своєї позиції до відома суду не довів та не надав витребуваних документів, хоча про судові засідання повідомлявся належним чином шляхом своєчасного надсилання ухвал за адресою місцезнаходження, визначеною за матеріалами справи та відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. В матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення ухвал суду представникам відповідача.

Таким чином відповідач, який був належним чином повідомлений судом першої інстанції про судові засідання не скористався своїм правом щодо участі в судових засіданнях, надання у встановленій процесуальній формі та встановлені строки заперечень, аргументів, пояснень та міркувань щодо предмета спору(щодо суті спору), а також щодо надання доказів в обґрунтування своїх заперечень.

На порушення вимог договору відповідач не сплатив кошти за користування вагонами, в зв'язку з чим заборгованість відповідача за період квітень - червень 2017 року складає 2059750,00 грн.

Зважаючи на наведене, господарський суд першої інстанції правомірно зазначив, що матеріалами справи підтверджуються обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу з оплати у розмірі 2059750,00грн., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем, у зв`язку з чим з чим дійшов висновку про правомірність вимог позивача в цій частині.

Колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги відповідача щодо не дослідження судом першої інстанції обставин неможливості належно виконувати обов`язки за Договором в частині здачі вагонів позивача (Орендодавця) по станціях Кринична, Ясинувата, Мушкетові Донецької залізниці, у зв`язку з відсутністю можливості належним чином користуватися зазначеними вагонами за обставин, які є форс-мажорними (непереборною силою) та підтверджені сертифікатом Торгово-промислової палати України № 7789 відповідно до вимог статей 14,14-й Закону України «Про торгово-промислові палати України».

Як зазначено вище, відповідно до вимог статей 13,74 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи судом здійснюється на засадах змагальності, відповідно до яких саме сторони подають докази в обґрунтування своїх вимог і заперечень , а суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи.

Відповідно до статті 161 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Проте, як зазначалось вище, відповідач, який був належним чином повідомлений судом першої інстанції про судові засідання, не скористався своїм правом щодо надання у встановленій процесуальній формі та встановлені строки заперечень,аргументів, пояснень та міркувань щодо предмета спору(по суті справи), а також щодо надання доказів в обґрунтування своїх заперечень.

Тобто відповідач не висловлював будь-яких заперечень, в тому числі й тих, на які він посилається в апеляційній скарзі, а тому останні взагалі не були предметом розгляду в суді першої інстанції й не входили до предмету доказування у даній справі, у зв`язку з чим скаржник безпідставно посилається на їх недослідження судом першої інстанції.

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом наведеної норми та, враховуючи принцип змагальності, суд в позовному провадженні розглядає справу та приймає за результатами розгляду рішення саме на підставі встановлених обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених саме тими наданими сторонами доказами, які були досліджені в судовому засіданні і не може з власної ініціативи доповнювати такі обставини та збирати докази.

Зважаючи на наведене, господарський суд першої інстанції правомірно, у відповідності до наведених норм господарського процесуального кодексу України встановив факт існування спірної заборгованості відповідача на підставі наявних у матеріалах справи, поданих позивачем доказів, в межах обставин, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог і які входять до предмета доказування, за відсутності заперечень та поданих доказів по суті спору з боку відповідача.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що

суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Проте, відповідач, який, як зазначено вище, був належним чином повідомлений судом першої інстанції про судові засідання, але протягом всього часу розгляду справи в суді першої інстанції не скористався своїми правами щодо участі в судових засіданнях, надання заперечень, аргументів, пояснень та міркувань, доказів щодо предмета спору, не навів будь-яких доводів неможливості подання доказів форс-мажорних обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі.

З наявних у матеріалах справи доказів, за якими суд першої інстанції розглянув справу не вбачається наявності у спірних правовідносинах сторін будь-яких звернень відповідача до позивача щодо форс-мажорних обставин, зокрема посилання на них як на підставу для зміни Договору, припинення зобов`язання чи заперечень проти заборгованості за Договором.

Натомість, як зазначено вище, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується направлення позивачем відповідачеві для узгодження Актів /звітів та неодноразове направлення на адресу відповідача претензій та листів-вимог про існування боргу і сплати заборгованості за Договором. Проте відповідач у встановлений Договором 5-денний строк з моменту отримання Актів/звітів не надав будь-яких заперечень щодо послуг та сум оплати, наведених в рахунках та Звітах/актах, як не надав і будь-яких відповідей на претензії чи вимоги позивача.

У зв'язку з порушенням відповідачем зазначеного грошового зобов'язання з оплати за користування вагонами за Договором позивач нарахував на нього та просить суд стягнути з відповідача інфляційні в розмірі 395506,29 грн., 3% річних в розмірі 99386,36 грн. та пеню в розмірі 720882,91 грн.

За змістом ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства , згідно ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України.

Частинами 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до п.5.2 договору, передбачено, що за порушення клієнтом зобов'язань передбачених пунктом 5.3 договору та розділом 4 договору в частині розрахунків, клієнт зобов'язаний сплатити експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за весь час прострочки.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане.

Зазначивши в п. 5.3. Договору про нарахування пені за весь час прострочки, сторони скористалися передбаченою ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України можливістю встановити інший ніж 6 місячний період нарахування штрафних санкцій.

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що розрахунок пені є арифметично невірним, зокрема, не вірно визначено дату виникнення прострочення зобов'язань, у зв`язку з чим стягненню підлягає пеня у сумі 717701,35 грн., нарахована на борг за актами: за лютий 2017 року за період з 05.04.2017 р. по 01.10.2017 р.; за квітень 2017 року за період з 29.04.2017 р. по 21.10.2017 р.; за травень 2017 року за період з 24.05.2017 р. по 17.11.2017 р.; за червень 2017 р. за період з 27.06.2017 р. по 17.12.2017 р.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Місцевим господарським судом правомірно встановлено, що при розрахунку 3% позивачем невірно визначено дату виникнення прострочення зобов'язань та нараховано 3% річних у дату фактичного часткового погашення боргу - 27.10.2017р., а інфляційні витрати є більшими ніж заявлено позивачем.

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції, здійснивши відповідний перерахунок вірно зазначив, що стягненню підлягають 3% річних у сумі 98401,65 грн. та інфляційні в сумі 395506,29 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Проте, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, ч. 9 цієї статті суду надано право, незалежно від результатів вирішення спору покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково.

Спір у даній справі виник виключно внаслідок неправильних дій відповідача, оскільки позивач у спірних правовідносинах повністю виконав умови Договору, проте відповідач, як зазначено вище, отримавши від позивача претензії та листи-вимоги про існування боргу та сплати заборгованості за Договором, Звіти/Акти з наведеними у них обліком часом простою вагонів, розрахунки та рахунки, будь-яких відповідей чи заперечень у встановлений строк не надав, спірну заборгованість не сплатив, що і стало підставою для звернення позивача з позовом у даній справі.

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції правомірно, за наявності наведених обставин, скориставшись передбаченим ч. 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України правом, поклав на відповідача в повному обсязі судові витрати зі сплати судового збору.

Крім цього, судом першої інстанції правомірно враховано, що згідно зі ст.130 Господарського процесуального кодексу України, якого позивач не підтримує своїх первісно заявлених вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача, відповідна заява надана позивачем. Як зазначено вище, позивачем суду 1-ї інстанції була подана заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач зазначив, що відповідач сплатив 27.10.2017 суму боргу у розмірі 3704129,05грн. у зв'язку з чим просив стягнути з відповідача борг в розмірі 2059750,00грн., інфляційні в розмірі 395506,29 грн., 3% річних в розмірі 99386,36 грн., пені в розмірі 720882,91 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими, оскільки не відповідають вимогам закону, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення та задоволення апеляційної скарги.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 86, 129, 236, 269, 270, 273, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод", м. Покровськ, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 12.09.2018 року (повний текст складено 17.09.2018 року) у справі №905/1848/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 12.09.2018 року (повний текст складено 17.09.2018 року) у справі №905/1848/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 13.03.2019 р. оголошено вступну та резолютивну частину.

Повний текст постанови складено та підписано 18.03.2019 р.

Головуючий суддя Л.Ф. Чернота

Суддя Н.М. Пелипенко

Суддя В.І. Пушай