РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.02.2019Справа № 910/13323/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Національного банку України

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант"

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача -

Пушка Микола Михайлович

про визнання договору недійсним та застосування наслідків його недійсності

за участю представників:

від позивача: Порало Т.І., Звада Р.В.

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний банк України (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" (відповідач 2) про:

визнання недійсним договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" за кредитним договором №27/10-1010І від 26.09.2008;

зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи, отримані згідно договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" за кредитним договором №27/10-1010І від 26.09.2008.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач 1, укладаючи оспорюваний договір № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги допустив порушення Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою правління Національного банку України № 369 від 28.08.2001 та умов договору про управління, у зв'язку із чим позивач стверджує, що є підстави для визнання договору недійсним та застосування наслідків його недійсності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 25.10.2018.

В судовому засіданні 25.10.2018 судом розглянуто клопотання позивача про об'єднання справ №910/13323/18, №910/13399/18, №910/13325/18, №910/13315/18 в одне провадження по справі №910/13323/18.

Клопотання позивача про об'єднання справ мотивоване тим, що вимоги по справам №910/13323/18, №910/13399/18, №910/13325/18, №910/13315/18 заявлені до одних і тих самих відповідачів, виникають з аналогічних підстав і пов'язані між собою одним і тим же способом захисту.

Частиною 3 статті 173 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що об'єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

Відповідно до частини 2 статті 173 Господарського процесуального кодексу України суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об'єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

При цьому, нормою ч. 2 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду, а не обов'язок, об'єднати в одне провадження декілька справ за клопотанням учасника справи за позовами.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Проте, виконання передбачених ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завдань щодо своєчасного вирішення судом спору та ефективного захисту порушених прав позивача буде значно ускладнено у разі об'єднання в одне провадження чотирьох справ, оскільки в рамках однієї справи суд буде зобов'язаний дослідити докази, надані сторонами на підтвердження своєї правової позиції, які в таких справах є різними та надати їм відповідну правову оцінку, що унеможливить розгляд даної справи у визначений процесуальним законом строк.

З урахуванням наведеного, вказані справи мають різний предмет, пов'язані поданням різних доказів, оскільки дослідженню підлягають різні договори відступлення права вимоги (цесії), суд приходить до висновку про недоцільність об'єднання в одне провадження справ №910/13323/18, №910/13399/18, №910/13325/18, №910/13315/18, у зв'язку із чим відмовив у задоволенні відповідного клопотання позивача.

В судовому засіданні 25.10.2018 відкладено підготовче засідання на 27.11.2018 про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання та відповідачу 2 направлено ухвалу про виклик в підготовче засідання.

07.11.2018 через відділ діловодства суду від відповідача 2 надійшов відзив на позов. У відзиві на позов, обґрунтовуючи заперечення на позов, Товариство з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" посилається на те, що рішенням НБУ №414 від 05.08.2015 Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (відповідачу 1) було надано дозвіл на проведення продажу активів Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" у порядку передбаченому главою 10 розділу VI Положення зі зменшенням вартості активів на 30%, а у випадку не продажу на повторних торгах з можливістю продажу фізичним та юридичним особам за ціною останнього аукціону. Також, в обґрунтування своїх заперечень, відповідач 2 посилається на те, що при вчиненні оспорюваного правочину сторонами дотримано вимоги ст. 203 ЦК України та відсутні порушення прав Національного банку України.

07.11.2018 через відділ діловодства суду від відповідача 1 надійшов відзив на позов, в якому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" проти позову заперечує, посилаючись на те, що згідно із рішеннями № 255 від 25.05.2015 та № 414 від 05.08.2015 Національним банком України було надано дозвіл на проведення продажу активів Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" за ціною останнього аукціону, за якою і було здійснено реалізацію активів. Відповідачем зазначено, що при укладенні оскаржуваного договору не було порушено порядку визначення ціни реалізації активів, встановленого Положенням про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою НБУ №369 від 28.08.2001. Також, в обґрунтування заперечень відповідач 1 зазначив, що позивачем не наведено у позовній заяві, чим саме порушуються його права та інтереси, за захистом яких він звертається до суду.

13.11.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшли відповіді на відзиви відповідачів.

26.11.2018 через відділ діловодства суду відповідачами подані заперечення на відповіді на відзиви.

В судовому засіданні 27.11.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 10/13323/18 на 30 днів, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 18.12.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 залучено до участі у справі Пушку Миколу Михайловича як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

В судовому засіданні 18.12.2018 суд, розглянувши заяву позивача про уточнення позовних вимог, подану до суду 17.12.2018, прийшов висновку про наступне.

У своїй заяві позивач зазначає, що з метою уточнення пункту 2 позовних вимог, позивач вважає за необхідне деталізувати перелік документів, отриманих відповідачем 2 від відповідача 1 згідно договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) та в порядку реституції вимагає повернути документи згідно переліку, наведеного у даній заяві у кількості 129 найменувань.

Судом встановлено, що подана позивачем заява по своїй суті є заявою про зміну предмету позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Заява позивача щодо уточнення пункту 2 позовних вимог (зміни предмету позову) відповідає приписам ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку із чим, прийнята судом до розгляду та розгляд справи в частині вимог заявлених у пункті другому прохальної частини позовної заяви здійснюватиметься судом у редакції заяви про уточнення позовних вимог (зміну предмету позову).

В судовому засіданні 18.12.2018 судом відкладено підготовче засідання на 22.01.2019, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

В судовому засіданні 22.01.2019 судом задоволено клопотання представника третьої особи про відкладення розгляду справи та відкладено підготовче засідання на 31.01.2019, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

31.01.2019 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору.

В судовому засіданні 31.01.2019 судом відкладено підготовче засідання на 07.02.2019, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

В судовому засіданні 07.02.2019 третя особа та представник третьої особи підтримали клопотання про закриття провадження у справі, надали щодо нього пояснення та просили суд його задовольнити.

Представники позивача проти закриття провадження у справі заперечили, посилаючись на те, що позивачем заявлені дві вимоги про визнання договору недійсним та застосування наслідків його недійсності, у зв'язку із чим визнання недійсним договору №016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) рішенням Макарівського районного суду Київської області справі від 27 листопада 2018 року по справі №370/2024/16-ц не свідчить про відсутність предмету спору у справі.

Представник відповідача 1 зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" має намір оскаржити рішення Макарівського районного суду Київської області справі від 27 листопада 2018 року по справі №370/2024/16-ц.

В судовому засіданні 07.02.2019 суд, розглянувши клопотання Пушки Миколи Михайловича, суд прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання Пушки Миколи Михайловича про закриття провадження у справі №910/13323/18 та закриття провадження у справі у частині позовних вимог, про що постановлено ухвалу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 закрито провадження у справі №910/13323/18 за позовом Національного банку України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М", Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" в частині позовних вимог про визнання недійсним договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" за кредитним договором №27/10-1010І від 26.09.2008. Подальший розгляд справи №910/13323/18 постановлено здійснювати в частині вимог про застосування наслідків недійсності правочину (договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії)).

В судовому засіданні 07.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.02.2019, про що постановлено ухвалу занесену до протоколу судового засідання.

27.02.2019 через відділ діловодства суду від відповідача 2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до прийняття рішення Київським апеляційним судом по справі №370/2024/16-ц або винесення Київським апеляційним судом по справі №370/2024/16-ц ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження та поновлення строку на апеляційне провадження.

28.02.2019 через відділ діловодства суду від відповідача 1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 28.02.2019 з'явились представники позивача.

Представники відповідачів та третьої особи в судове засідання 28.02.2019 не з'явились. Відповідачі та третя особа про розгляд справи були повідомлені належним чином ухвалою суду від 07.02.2019 та розпискою суду від 07.02.2019.

В судовому засіданні 28.02.2019 суд розглянувши клопотання відповідача 2 про зупинення провадження у справі, прийшов до висновку про наступне.

Так, у своєму клопотанні відповідач 2 просить суд зупинити провадження у справі до прийняття рішення Київським апеляційним судом по справі №370/2024/16-ц або винесення Київським апеляційним судом по справі №370/2024/16-ц ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження та поновлення строку на апеляційне провадження.

У відповідності до приписів п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Однак, у відповідності до ч. 3 ст. 195 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1 - 3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Отже, з огляду на закриття підготовчого провадження по справі 07.02.2019 та призначення справи до розгляду по суті, у суду відсутні підстави для зупинення провадження по справі до розгляду пов'язаної справи.

Крім того, ухвали Київського апеляційного суду по справі №370/2024/16-ц про відкриття апеляційного провадження заявником не надано, що також свідчить про безпідставність заявленого відповідачем 2 клопотання.

Судом розглянуто клопотання відповідача 1 про перенесення розгляду справи.

Так, в обґрунтування заявленого клопотання відповідач 1 посилається на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" подано апеляційну скаргу на рішення Макарівського районного суду Київської області від 27.11.2018 по справі №370/2024/16-ц. Також, відповідач 1 посилається на неможливість бути присутнім в судовому засіданні свого представника.

Згідно із ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Однак, позивачем не обґрунтовано наявності обставин, які б у відповідності до наведеної вище правової норми можуть бути підставою для відкладення судового засідання.

Подання відповідачем 2 апеляційної скарги на рішення Макарівського районного суду Київської області від 27.11.2018 по справі №370/2024/16-ц не відноситься до таких обставин. Окрім того, неможливість одного з представників відповідача 1 бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника судового процесу на участь у судовому засіданні його іншого представника.

Разом з тим, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м'якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов'язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

З урахуванням вище викладеного у сукупності, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача 1 про відкладення судового засіданні.

Представники позивача в судовому засіданні 28.02.2019 надали пояснення по суті позовних вимог, просили суд позов задовольнити.

В судовому засіданні 28.02.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.12.2009 постановою правління Національного банку України №713 "Про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" прийнято рішення з 07.12.2009 відкликати банківську ліцензію у АБ "Банк регіонального розвитку" та ініційовано процедуру ліквідації банку.

20.11.2013 між Акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" (установник управління, сторона 1), Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (управитель сторона 2) та Національним банком України (сторона 2) було укладено договір про передавання в управління непроданих активів (надалі - договір управління), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. та зареєстрований за №3960.

Відповідно до п. 1.1 договору управління, установник управління передає в управління управителеві активи, наявні на балансі установника управління на дату укладення цього договору (активи), а управитель приймає в управління активи і зобов'язується вживати всіх необхідних заходів для задоволення вимог кредиторів установника управління (вигодонабувачі) відповідно до переліку (реєстру) вимог кредиторів за рахунок активів, перелік яких наведено в додатку 1 до цього договору. Вигодонабувачами за договором є кредитори установника управління, які на дату підписання договору внесені до переліку (реєстру) вимог кредиторів установника управління (перелік вигоднабувачів) та розрахунки з якими не проведені.

Згідно із п.1.2 договору управління, управитель є довірчим власником отриманих в управління активів. До управителя не переходить право власності на активи. Обмеження права довірчої власності управителя встановлюється цим договором і законодавством України.

За змістом п.п. б п. 2.2 договору управління управитель зобов'язується здійснювати належне та ефективне управління активами особисто та виключно в інтересах вигодонабувачів.

Управитель має право: володіти, користуватися і розпоряджатися активами відповідно до законодавства України та цього договору; бути процесуальним правонаступником установника управління в справах, однією із сторін (учасників) яких є установник управління, а також правонаступником у виконавчих провадженнях, однією із сторін (учасників) яких є установник управління; на отримання винагороди та відшкодування витрат, які виникли в процесі управління активами, за рахунок одержаних від управління цими активами коштів у порядку та розмірах, визначених цим договором (п. 2.4 договору управління).

У відповідності до п 2.5 договору управління, Національний банк України зобов'язується: відкрити управителеві накопичувальний рахунок для зарахування коштів, що надходять у результаті управління активами, проведення розрахунків з вигодонабувачами, а також перерахування на поточний рахунок управителя винагороди і відшкодування суми витрат відповідно до цього договору; приймати рішення щодо погодження продажу управителем активів у двотижневий термін з дня надходження до Національного банку України відповідного звернення управителя.

Національний банк України має право: вимагати від управителя будь-яку інформацію, потрібну для здійснення контролю за виконанням умов цього договору; здійснювати контроль за діяльністю управителя щодо проведення процедури управління активами і задоволення вимог вигодо набувачів та з цією метою проводити перевірки його діяльності відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України (п. 2.6 договору управління).

Згідно із п. 3.1 договору управління, передавання активів від установника управління управителю здійснюється за актом про приймання-передавання, у якому зазначається назва боржника, вид активу, його балансова вартість, вартість відповідно до виконавчих документів та за результатами незалежної оцінки, якщо така визначалася, перелік документів, які підтверджують право власності на активи, є підставою для стягнення коштів (договори, векселі тощо), свідчать про проведену установником управління претензійно-позовну роботу.

У відповідності до п. 4.1 договору управління продаж, відступлення права вимоги, переведення боргу щодо активів, переданих в управління за цим договором, здійснюються лише за попереднім погодженням із Національним банком України.

Цей договір вважається укладеним з моменту підписання і діє протягом 3 (трьох) років. У разі якщо на дату закінчення дії договору інший управитель Національним банком України не визначений, термін дії договору продовжується до моменту передачі активів новому управителю ( п.п. 9.1, 9.5 договору управління).

В додатку №1 до договору управління сторонами погоджено перелік непроданих активів, що передаються в управління іншій юридичній особі, відповідно до якого визначено передачу управителю прав кредитора за кредитними договорами фізичних та юридичних осіб - боржників банку у кількості 88 договорів загальною сумою вимог у розмірі 87 731 589,17 грн., в тому числі за кредитним договором №27/10-10101 від 26.09.2008, укладеними між Акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" та Пушкою Миколою Михайловичем.

Як вбачається зі матеріалів справи, ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" звернулось до начальника Управління припинення діяльності банків Генерального департаменту банківського нагляду з листом-погодженням №06/06-2014 від 06.06.2014 щодо одержання попереднього погодження на продаж активів, в якому ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" просило надати попереднє погодження на відчуження активів, переданих в управління за договором управління шляхом їх самостійного продажу третім особам, за ціною не нижчою ніж визначена у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитним договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", складеним ТОВ "Приват-Консалтинг" станом на 14.05.2014.

Листом вих. №55-013/34115 від 01.07.2014 позивач повідомив ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (відповідача 1) про те, що продаж активів банку, зокрема майнових прав за кредитними договорами фізичних та юридичних осіб, здійснюється у порядку, визначеному главою 10 розділу VI Положення №369, у зв'язку з чим повернув на доопрацювання пакет документів щодо погодження порядку продажу активів банку, наданий листом вих. №06/06-2014 від 06.06.2014.

Згодом, листом №18/07-2014 від 18.07.2014 відповідач 1 звернувся до начальника Управління припинення діяльності банків Генерального департаменту банківського нагляду з листом-погодження щодо одержання попереднього погодження на продаж активів, відповідно до якого звертав увагу на те, що визначений приписами главою 10 розділу VI Положення №369 порядок продажу активів встановлює відповідні вимоги до їх продажу ліквідатором, а не управителем, та просив надати попереднє погодження на відчуження активів, переданих в управління за договором управління шляхом їх самостійного продажу третім особам, за ціною не нижчою ніж визначена у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитним договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", складеним ТОВ "Приват-Консалтинг" станом на 14.05.2014.

Листом вих. №55-012/46775 від 22.08.2014 Національний банк України повідомив ТОВ "Дельта М" про те, що для погодження комісією Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайта) платіжних систем відчуження майна активів Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" управителю необхідно подати до Національного банку України документи відповідно до вимог глави 10 розділу VI Положення №369, у зв'язку з чим вдруге повернув на доопрацювання пакет документів щодо погодження відчуження майна.

ТОВ "Дельта М" керуючись пунктом 2.5, 4.1 договору управління, у відповідності до пункту 10.7 глави 10 та пункту 13.11 глави 13 розділу VI Положення№369, звернулось до Начальника Управління припинення діяльності банків Генерального департаменту банківського нагляду із відповідною заявою вих. № 10/825-Д від 13.11.2014 про надання погодження на продаж переданих в управління ТОВ "Дельта М" майнових прав, боргових зобов'язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами (переданого в управління кредитного портфелю АБ "Банк регіонального розвитку") у кількості 88 одиниць, до якої було додано: висновок управителя про порядок, склад, умови та строки продажу; інформацію про майно (активи), яке пропонується для продажу; звіт про оцінку майнових прав - боргових зобов'язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами; рецензію на звіт про оцінку майнових прав - боргових зобов'язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами.

27.01.2015 ТОВ "Дельта М" (відповідач 1) звернувся до позивача із заявою щодо уточнення кількості активів та погодження способу продажу активів, у відповідності до якої враховуючи погашення за час погодження заборгованості за кредитним договором №27/10-10101 від 26.09.2008 на підставі п. 4.1 договору управління просив надати погодження на продаж активів (продаж майнових прав через відступлення права вимоги по кредитним договорам) у наступному порядку:

- здійснити продаж боргових зобов'язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць одним лотом через прилюдні торги (аукціон) на Українській універсальній товарній біржі за початковою ціною 2 802 119,00 грн. (враховуючи сумарну вартість кожного кредитного договору визначену TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 10.11.2014);

- у випадку, якщо зазначені вище торги не відбудуться провести повторний продаж боргових зобов'язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць одним лотом через прилюдні торги (аукціон) на Українській універсальній товарній біржі за початковою ціною 1 961 483,30 грн. (враховуючи зменшення вартості кожного кредитного договору на 30 відсотків від вартості визначеної TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 10.11.2014);

- у випадку, якщо і повторні торги не відбудуться надати Управителю можливість (без додаткового погодження) здійснити продаж боргових зобов'язань через відступлення прав окремо по кожному з 86 кредитних договорів юридичним та/або фізичним особам шляхом укладання окремих договорів відступлення права вимоги за кредитним договором за ціною активу визначеною на останніх публічних торгах (за ціною, що на 30% менша від ринкової ціни визначеної TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 10.11.2014).

Згідно звіту про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", складеного оцінювачем ТОВ "Приват-Консалтинг" станом на 31.03.2015, було визначено, що ринкова вартість об'єкта оцінки - майнових прав на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" у кількості 86 одиниць, без урахування ПДВ, становить 1 961 476,00 грн.

Оскільки, Національним банком України понад 6 місяців не приймалось рішення про надання погодження на продаж активів АБ "Банк регіонального розвитку", термін дії звіту про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" здійснений TOB "Приват-Консалтинг" 10.11.2014 сплив, у зв'язку з чим TOB "Приват-Консалтинг" було проведено повторну оцінку вартості майнових прав - боргових зобов'язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць станом на 31.03.2015, вартість яких склала 1 961 476,00 грн.

29.04.2015 у зв'язку з виготовленням нового звіту про оцінку активів, відповідач 2 звернувся до позивача із заявою від 28.04.2015 щодо внесення змін до погодження способу продажу активів у зв'язку з проведенням нової оцінки, яким зокрема просило надати погодження на продаж активів (продаж майнових прав через відступлення права вимоги по кредитним договорам) у наступному порядку:

- здійснити продаж боргових зобов'язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць одним лотом через прилюдні торги (аукціон) на Українській універсальній товарній біржі за початковою ціною 1 961 476,00 грн. (враховуючи сумарну вартість кожного кредитного договору визначену TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 31.03.2015);

- у випадку, якщо зазначені вище торги не відбудуться провести повторний продаж боргових зобов'язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць одним лотом через прилюдні торги (аукціон) на Українській універсальній товарній біржі за початковою ціною 1 373 033,20 грн. (враховуючи зменшення вартості коленого кредитного договору на 30 відсотків від вартості визначеної TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 31.03.2015);

- у випадку, якщо і повторні торги не відбудуться надати Управителю можливість (без додаткового погодження) здійснити продаж боргових зобов'язань через відступлення прав окремо по кожному з 86 кредитних договорів юридичним та/або фізичним особам шляхом укладання окремих договорів відступлення права вимоги за кредитним договором за ціною активу визначеною на останніх публічних торгах (за ціною, що на 30 % менша від ринкової ціни визначеної ТОВ "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 31.03.2015).

Рішенням Комісії з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайта) платіжних систем Національного банку України від 25.05.2015 №255 "Про відчуження ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" вирішено:

- погодити управителю відчуження майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", за ціною не нижчою, ніж оціночна ринкова вартість, визначена суб'єктом оціночної діяльності за станом на 31.03.2015 на загальну суму 1 639 013,00 грн. (без урахування ПДВ), а саме майнові права за кредитними договорами у кількості 76 одиниць згідно з переліком майна (активів), який зазначений в інформації про майно (активи) та наданий листом управителя від 27.01.2015, шляхом, проведення аукціону. У разі відсутності заяв щодо придбання майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" на аукціоні, управителю здійснити безпосередній продаж майна (активу) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" фізичній або юридичній особі за ціною останнього аукціону;

- відмовити у погоджені відчуження майнових прав за кредитними договорами: ОСОБА_6 договір від 05.12.2006 №27/10-7211, ОСОБА_7 договір від 15.12.2003 №27/10-7101, ОСОБА_8 договір від 01.11.2007 №27/10-912П та договір від 25.12.2007 №27/10-930А, ОСОБА_9 договір від 29.12.2006 №27/10-746А, ОСОБА_1 договір від 31.07.2008 №27/10-997П, ОСОБА_10 договір від 20.12.2005 №11/02-814-КІ, ОСОБА_11 договір від 22.06.2007 №11/03-28, ОСОБА_12 договір від 12.03.2007 №20/Б.в., ОСОБА_13 договір від 14.12.2006 №14/10-191.

10.06.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (замовник) та Українською універсальною товарною біржею (виконавець) було укладено договір-доручення №100 на проведення аукціону, відповідно до якого сторони зобов'язалися здійснити ділове співробітництво з використанням організаційно-правових механізмів аукціонних торгів з метою створення умов для забезпечення ефективності аукціонних торгів по продажу майна, що належить Акціонерному банку "Банк регіонального розвитку", а саме: лот №1 - майнові права на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" у кількості 76 одиниць, з початковою ціною продажу у розмірі 1 639 013,00 грн. (без урахування ПДВ).

В газеті "Голос України", випуск за 13.06.2015 №104 (6108), та в газеті "Експрес об'ява", випуск за 12.06.2015 №22 (5079), було опубліковано оголошення щодо проведення 30.06.2015 аукціону з реалізації активів АБ "Банк регіонального розвитку" за стартовою ціною лоту 1639 013,00 грн.

30.06.2015 Українською універсальною товарною біржею було складено протокол №1 про хід аукціонних торгів які не відбулися, відповідно до якого визначено, що торги по лоту №1 не відбулись в зв'язку з відсутністю заяв про участь в аукціонних торгах.

В газеті "Голос України", випуск за 03.07.2015 №117 (6121), та в газеті "Експрес об'ява", випуск за 03.07.2015 №25 (5082), було опубліковано оголошення щодо проведення 20.07.2015 повторного аукціону з реалізації активів АБ "Банк регіонального розвитку" за стартовою ціною лоту 1147309,10 грн.

20.07.2015 року Українською універсальною товарною біржею складено протокол №1 про хід аукціону торгів які не відбулися (копія додається), згідно якого вказано, що торги по лоту № 1 не відбулись в зв'язку з відсутністю заяв про участь в аукціонних торгах.

15.06.2015 ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" звернулось до позивача з відповідною заявою від 12.06.2015, якою просило надати погодження, щодо продажу майна (активів) АБ "Банк регіонального розвитку" у кількості 10 одиниць, у продажу яких було відмовлено рішенням НБУ № 255 від 25.05.2015.

05.08.2015 Національним банком України прийнято рішення № 414 "Про відчуження ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", яким зокрема вирішено: "1. Погодити Управителю відчуження майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", за ціною не нижчою, ніж оціночна ринкова вартість, визначена суб'єктом оціночної діяльності за станом на 31.03.2015 на загальну суму 322 463,00 грн. (без урахування ПДВ), а саме майнові права за кредитними договорами у кількості 10 одиниць згідно з переліком майна (активів), який зазначений в інформації про майно (активи) та наданий листом. Управителя від 12.05.2015, шляхом, проведення аукціону.

У разі відсутності заяв щодо придбання майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" на аукціоні, Управителю здійснити безпосередній продаж майна (активу) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" фізичній або юридичній особі за ціною останнього аукціону".

12.08.2015 між ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Українською універсальною товарною біржею був укладений договір-доручення № 14/1 на проведення аукціону, предметом якого є продаж майна, що належить АБ "Банк регіонального розвитку", порядок продажу якого погоджений рішенням НБУ № 414 від 05.08.2015, а саме: "лот № 1 - Майнові права на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" у кількості 10 одиниць, без урахування ПДВ".

14.08.2015 в газеті "Експрес об'ява" № 31 (5088) та 15.08.2015 в газеті "Голос України" № 150 (6154) були опубліковані оголошення, щодо проведення 01.09.2015 аукціону з реалізації активів АБ "Банк регіонального розвитку" за стартовою ціною лоту 322 463,00 грн.

01.09.2015 Українською універсальною товарною біржею був складений протокол № 1 про хід аукціону торгів які не відбулися, згідно якого вказано, що торги по лоту № 1 не відбулись в зв'язку з відсутністю заяв про участь в аукціонних торгах.

04.09.2015 в газеті "Експрес об'ява" № 34 (5091) 05.09.2015 в газеті "Голос України" №164 (6168) були опубліковані оголошення, щодо проведення 21.09.2015 повторного аукціону з реалізації активів АБ "Банк регіонального розвитку" за стартовою ціною лоту 225 724,10 грн.

Українською універсальною товарною 21.09.2015 біржею був складений протокол № 1 про хід аукціону торгів які не відбулися, згідно якого вказано, що торги по лоту № 1 не відбулись в зв'язку з відсутністю заяв про участь в аукціонних торгах.

Пунктом 2 договору управління встановлено обов'язок управителя у своїй діяльності дотримуватися вимог законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, зокрема, Положенням про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою правління Національного банку України № 369 від 28.08.2001.

Відповідно до п. 10.10 глави 10 розділу VI Положення № 369 - ліквідатор має право прийняти рішення про повторний продаж активу на аукціоні (за конкурсом), якщо актив не було продано на попередніх торгах, зі зменшенням його початкової ціни, але не більше ніж на 30 відсотків, без повторного погодження з Національним банком.

Рішенням Національного банку України від 25.05.2015 №255 "Про відчуження ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", надано ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" погодження на продаж 76 активів, в порядку передбаченому главою 10 розділу VI Положення, зі стартовою ціною аукціону не нижчою 1 639 013,00 грн. та у випадку не реалізації на перших торгах з можливістю провести повторний аукціон зі зменшенням вартості активів на 30%, а у випадку не продажу й на повторних торгах з можливістю продажу фізичним та юридичним особам за ціною останнього аукціону.

Також, рішенням Національного банку України № 414 від 05.08.2015 ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" надано погодження на продаж 10 активів, в порядку передбаченому главою 10 розділу VI Положення, зі стартовою ціною аукціону не нижчою 322 463,00 грн. та у випадку не реалізації на перших торгах з можливістю провести повторний аукціон зі зменшенням вартості активів на 30%, а у випадку не продажу й на повторних торгах з можливістю продажу фізичним та юридичним особам за ціною останнього аукціону.

Рішеннями Національного банку України № 255 від 25.05.2015 та № 414 від 05.08.2015 "Про відчуження ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" визначено, що про здійснення Управителем безпосередній продаж майна (активу) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" фізичній або юридичній особі за ціною останнього аукціону у разі відсутності заяв щодо придбання майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку".

Оскільки, активи Банку - права вимоги за кредитним договором №27/10-10101 від 26.09.2008, не були реалізовані на першому та повторному (з уцінкою на 30%) аукціонах, 30.09.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" було укладено договір №016 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №27/10-10101 від 26.09.2008.

Статтею 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У відповідності до ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

30.09.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (управитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" (новий кредитор) було укладено договір №016 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №27/10-10101 від 26.09.2008 (надалі - договір відступлення), відповідно до умов якого управитель передає права кредитора шляхом відступлення права вимоги, а новий кредитор приймає всі права вимоги і стає новим кредитором за кредитним договором №27/10-10101 від 26.09.2008, укладеним між Акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" та Пушкою Миколою Михайловичем. (позичальник). Згідно із кредитним договором банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 55730,00 доларів США.

Відповідно до п.п. 1.1.1 п. 1.1 договору відступлення, одночасно з відступленням права вимоги за кредитним договором управитель (банк) відступає, а новий кредитор набуває усі права сторони договору та стає кредитором (заставодержателем, іпотекодержателем) за всіма договорами, що забезпечують виконання зобов'язань позичальника, включаючи іпотечний договір №027/ДЗ14191 від 26.09.2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П., зареєстрований в реєстрі за №4941.

Згідно із п.п. 1.2.1 договору відступлення встановлено, що на день укладення даного договору розмір зобов'язань позичальника за кредитним договором №27/10-10101 від 26.09.2008 складає 38653,00 доларів США, що еквівалентно 832111,26 грн.

За змістом пункту 1.2. договору відступлення, за цим договором відступлення права вимоги за кредитним договором розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існуватимуть на момент відступлення права вимоги: право вимоги на суму основного зобов'язання по кредиту на момент відступлення права вимоги, суму нарахованих процентів за користування кредитом, пені та штрафів у разі їх нарахування та відсотків за користування кредитом у розмір та у терміни, передбачені кредитними договорами, а також на право вимоги виконання позичальником будь-яких інших обов'язків, передбачених кредитними договорами.

Пунктом п. 1.6 договору відступлення передбачено, що відступлення права вимоги за кредитним договором №27/10-10101 від 26.09.2008 (отриманого управителем на підставі договору про передавання в управління непроданих активів, укладеного 20.11.2013 між банком, управителем та НБУ) здійснюється на платній основі за ціною 18000,00 грн.

Після підписання цього договору новий кредитор на протязі одного місяця перераховує управителю грошові кошти в сумі 18000,00 грн. на накопичувальний рахунок №1 в Головному управління НБУ, МФО 321024 з посиланням в призначенні платежу на реквізити цього договору (пп.1.6.1. п. 1.6.).

Право вимоги до позичальника за кредитним договором виникає у нового кредитора одразу після укладення даного договору (пп.1.6.2. п. 1.6.).

Згідно із актом приймання-передачі до договору відступлення від 30.09.2015, на виконання договору відступлення 30.09.2015, відповідачем 1 - Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" було передано, а відповідачем 2 - Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" прийнято документи за кредитним договором №27/10-10101 від 26.09.2008, а саме: оригінал кредитного договору №27/10-10101 від 26.09.2008 з усіма додатковими договорами, змінами та доповненнями; договори забезпечення, а також додаткові угоди до вказаних договорів; усі інші документи, які складають кредитну справу позичальника, отримані банком від позичальника (управителем від банку на підставі договору про передання в управління непроданих активів від 20.11.2013) відповідно до умов вказаних договорів, включаючи документи, на підставі яких банк здійснював оцінку платоспроможності позичальника; документи, що пов'язані із виконанням кредитного договору.

Заявляючи даний позов, позивач посилається на те, що на Національний банк України згідно із приписів Закону України "Про банки і банківську діяльність" та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"покладено функції розпорядчого органу з організації ліквідаційної процедури Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" та функцій з нагляду та контролю за перебігом ліквідаційної процедури та ефективної роботи ліквідатора та Управителя, що дає безпосереднє право оскаржувати правочини Управителя по відчуженню активів Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", вчинених всупереч положенням чинного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач 1, укладаючи оспорюваний договір про відступлення права вимоги № 016 від 30.09.2015, допустив порушення Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою правління Національного банку України № 369 від 28.08.2001 та умов договору про управління від 20.11.2013, у зв'язку із чим відчуження спірного активу було здійснено за нижчою вартістю ніж було погоджено НБУ, що є підставою для визнання договору недійсним.

Також, у відповіді на відзив позивачем було зазначено, що всупереч статті 24 Закону України "Про іпотеку", договір про відступлення права вимоги № 016 від 30.09.2015 нотаріально не посвідчений, що свідчить про його невідповідність чинному законодавству.

Також, відповідно до положень статті 216 ЦК України позивач просить суд застосувати наслідки недійсності договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), а саме зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи, отримані згідно договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" за кредитним договором №27/10-10101 від 26.09.2008 (у редакції заяви про уточнення (зміну) предмету позову): Оригінал Кредитного договору № 27/10-10101 від 26.09.2008 з усіма додатковими договорами, змінами і доповненнями; Договори забезпечення, а також додаткові угоди до вказаних договорів; Усі інші документи, які складають кредитну справу, отримані банком від позичальника (ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" від Банку на підставі Договору про передавання в управління непроданих активів від 20.11.2013) відповідно до умов вказаних договорів, включаючи документи, на підставі яких банк здійснював оцінку платоспроможності позичальника; Документи, пов'язані із виконанням Кредитного договору № 27/10-10101 від 26.09.2008; Заява Пушки М. М. на отримання кредиту від 11.07.2008; Анкета позичальника; Копія паспорту та ідентифікаційного коду Пушки М.М.; Копія Свідоцтва про державну реєстрацію СПД-ФО Пушки М. М.; Копія свідоцтва про сплату єдиного податку № 466445 від 20.12.2006; Копія свідоцтва про сплату єдиного податку № 466726 від 22.12.2007; Копії звітів СПД-ФО Пушки М. М. за 1-2 квартали 2008; Звіти звітів СПД-ФО Пушки М. М. за 1-3 квартали 2010; Копія тимчасового реєстраційного талону № 05793КА; Копії свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу; Копії договорів № 23, № 24, № 25 від 05.01.2008; Копія свідоцтва про укладення шлюбу; Копія паспорту та ідентифікаційного коду ОСОБА_15; Заява ОСОБА_15 від 26.09.2008; Копія довідки про доходи № 137 від 23.07.2007; Довідка АКБ "Форум" № 2840/13.2.2 від 26.06.2008; Копія договору застави № б/н від 22.11.2005; Копія кредитного договору №154/05/00-КПвід 22.11.2005; Лист ВАТ "Банк "Фінанси та кредит" № 15-08/300 від 26.06.2008; Копія кредитного договору № 15-50/07-А від 10.04.2007; Копія паспорту та ідентифікаційного коду ОСОБА_16; Копія паспорту та ідентифікаційного коду ОСОБА_17; Копія свідоцтва про шлюб; Копії довідок; Копія витягу № 9424 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 22.07.2008; Копія державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 25.04.2008; Копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № НОМЕР_2 від 01.08.2008; Копія заяв ОСОБА_16 та ОСОБА_17 від 26.09.2008; Копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1561303 від 24.09.2003; Копія договору купівлі-продажу № б/н від 14.06.2008; Копія заяви ОСОБА_15 від 26.09.2008; Копія витягу з державного реєстру правочинів № 6564311 від 26.09.2008; Копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20838536 від 06.11.2008; Копія договору купівлі-продажу домоволодіння № б/н від 26.09.2008; Копія державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 від 02.08.2012; Проект іпотечного договору № 027/Д314191 від 26.09.2008; Проект дод. угоди № 4 до кред. договору № 27/10-10Ш від 26.09.2008; Проект дод.угоди № 5 до кред. договору № 27/10-1010І від 26.09.2008; Проект дод. угоди № 6 до кред. договору №27/10-1010Ьйід 26.09.2008; Звіт про оцінку майна від 12.08.2008; Звіт про експертну грошову оцінку вартості зем. ділянки від 12.08.2008; Висновок щодо оцінки фінансового стану позичальника 01.08.2008; Висновок служби безпеки від 15.08.2008; Заключения Управління оцінки та заставних операцій від 13.08.2008; Службова записка Начальнику юридичного управління від 14.08.2008; Правовий висновок від 18.08.2008; Службова записка до засідання МККФО від 11.09.2008; Витяг з протокольного рішення № 419 МККФО від 11.09.2008; Заява Пушки М. М. від 10.02.2009; Службова записка до засідання Кредитного комітету від 19.02.2009; Протокол засідання Кредитного комітету від 19.02.2009; Заява Пушки М. М. від 08.09.2009; Службова записка до засідання Кредитного комітету від 10.09.2009; Протокол засідання Кредитного комітету від 10.09.2009; Заява Пушки М. М. від 20.08.2009; Службова записка до засідання Комісії по роботі з кредитами фізичних осіб від 31.08.2010; Витяг з протоколу № 40 засідання Комісії по роботі з кредитами фізичних осіб від 31.08.2010; Заява Пушки М. М. від 20.06.2011; Службова записка до засідання Комісії по роботі з кредитами фізичних осіб від 29.06.2011; Витяг з протоколу № 76 засідання Комісії по роботі з кредитами фізичних осіб від 29.06.2011; Заява Пушки М. М. від 12.09.2011; Службова записка до засідання Комісії по роботі з кредитами фізичних осіб від 21.09.2011; Витяг з протоколу № 86 засідання Комісії по роботі з кредитами фізичних осіб від 21.09.2011; Заява Пушки М. М. від 20.08.2012; Службова записка до засідання Комісії по роботі з кредитами фізичних осіб від 21.08.2012; Витяг з протоколу № 127 засідання Комісії по роботі з кредитами фізичних осіб від 21.08.2012; Лист-ознайомлення з відповідальністю; Інформаційний лист від 15.05.2007; Копія договору добровільного страхування майна №1454-2008ВСЯ від 26.09.2008 та копія квитанції про сплату страхового платежу; Копія договору добровільного страхування майна № 035-2009ВСЯ від 30.09.2009 та копія квитанції про сплату страхового платежу; Копія договору добровільного страхування майна №Ф6/10/017/МВА від 28.09.2010 та копія квитанції про сплату страхового платежу; Копія договору добровільного страхування майна фізичної особи, яке є предметом застави №889022 від 20.01.2012 та копії квитанцій про сплату страхових платежів; Акт перевірки майна, що передано в забезпечення від 25.11.2010; Витяги про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 21015729, № 21016125 від 26.09.2008; Витяг про реєстрацію у Держ. реєстрі іпотек № 2101675 від 26.09.2008; Витяги з Держ. реєстру іпотек № 21013465, № 21013695 від 26.09.2008; Копія витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 26841406 від 15.04.2010; Копія заяви ОСОБА_15 від 29.09.2008; Копія іпотечного договору № 027/ДЗ14191 від 26.09.2008; Копія кредитного договору № 27/10-10101 від 26.09.2008; Копія додаткової угоди № 1 від 20.02.2009 до кредитного договору № 27/10-10101 від 26.09.2008; Копія додаткового договору № 2 від 21.12.2009 до кредитного договору № 27/10- 10101 від 26.09.2008; Копія додаткової угоди № 3 від 03.09.2010 до кредитного договору № 27/10- 10101 від 26.09.2008; Копія додаткової угоди № 4 від 20.07.2011 до кредитного договору № 27/10- 10101 від 26.09.2008; Копія додаткової угоди № 5 від 21.10.2011 до кредитного договору № 27/10- 10101 від 26.09.2008; Копія додаткової угоди № 6 від 27.08.2012 до кредитного договору №27/10-10101 від 26.09.2008; Розпорядження № 27/3-2 від 26.09.2008; Заява на видачу готівки № 1521 від 29.09.2008; Заява на переказ готівки № 1501 від 26.09.2008; Меморіальний ордер № 1123 від 26.09.2008; Прибутковий позабалансовий ордер № 3944 від 29.09.2008; Прибутковий позабалансовий ордер № 385 від 26.03.2009; Виписка по ос. рах. № 611141414 за період з 21.09.2009 по 21.09.2009; Прибутковий позабалансовий ордер № 129 від 23.12.2009; Заява на переказ готівки № 34 від 03.09.2010; Виписка по ос. рах. № 63972104 за період з 22.11.2010 по 22.11.2010; Прибутковий позабалансовий ордер № 41 від 21.07.2011; Виписка по ос. рах. № 63972104 за період з 22.08.2011 по 22.08.2011; Виписка по ос. рах. № 611141414 за період з 20.09.2011 по 20.09.2011; Прибутковий позабалансовий ордер № 90 від 21.10.2011; Виписка по ос. рах. № 611141414 за період з 21.10.2011 по 21.10.2011; Виписка по ос. рах. № 611141414 за період з 21.11.2011 по 21.11.2011; Виписка по ос. рах. № 611141414 за період з 20.12.2011 по 20.12.2011; Виписка по ос. рах. № 611141414 за період з 20.01.2012 по 20.01.2012; Виписка по ос. рах. № 611141414 за період з 20.02.2012 по 20.02.2012; Заява Пушки М. М. від 20.12.2010 з додатками; Довідка АБ "БРР" № 27/2204 від 11.11.2010; Лист АБ "БРРМ № 27/2239 від 19.11.2010; Виписка по ос. рах. №611141414 за період з 20.03.2012 по 20.03.2012; Прибутковий позабалансовий ордер № 4 від 28.08.2012; Виписка по ос. рах. № 611141414 за період з 20.09.2012 по 20.09.2012; Виписка по ос. рах. № 611141414 за період з 22.10.2012 по 22.10.2012; Виписка по ос. рах. №63972104 за період з 22.10.2012 по 22.10.2012; Виписка по ос. рах. № 611141414 за період з 20.11.2012 по 20.11.2012; Договір добровільного страхування майна фізичної особи, яке є предметом іпотеки № 83 УБ 0954693 від 28.01.2013; Квитанція про сплату страхових внесків від 28.01.2013; Кредитний договір № 27/10-10101 від 26.09.2008; Додаткова угода № 1 від 20.02.2009 до кредитного договору № 27/10-10101 від 26.09.2008; Додатковий договір № 2 від 21.02.2009 до кредитного договору № 27/10-10101 від 26.09.2008; Додаткова угода № 3 від 03.09.2010 до кредитного договору № 27/10-10101 від 26.09.2008; Додаткова угода № 4 від 20.07.2011 до кредитного договору № 27/10-10101 від 26.09.2008; Додаткова угода № 5 від 21.10.2011 до кредитного договору № 27/10-10101 від 26.09.2008; Додаткова угода № 6 від 27.08.2012 до кредитного договору № 27/10-10101 від 26.09.2008; Іпотечний договір № 027/ДЗ14191 від 26.09.2008; Розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 14.11.2013.

Під час розгляду справи, третьою особою було заявлено клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Так, позивачем у даній справі заявлені вимоги про визнання недійсним договору №016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" за кредитним договором №27/10-1010І від 26.09.2008 та зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи, отримані згідно договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії).

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання правочину недійсним.

Вирішення питання щодо визнання недійсним правочину, відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, віднесено до компетенції суду.

Як встановлено судом, рішенням Макарівського районного суду Київської області від 27.11.2018 по справі №370/2024/16-ц у задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" до Пушки Миколи Михайловича про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено, зустрічний позов Пушки Миколи Михайловича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" задоволено - визнано недійсним договір №016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №27/10-10101 від 26.09.2008 року, а також визнано недійсним договір від 07.07.2016 про відступлення прав за іпотечним договором №027/Д314191, посвідчений 26.09.2008 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П., за реєстровим №4941.

Вказане рішення Макарівського районного суду Київської області набрало законної сили та відомостей щодо оскарження вказаного рішення в апеляційному порядку станом на 07.02.2019 у суду відсутні. Також, не має відомостей щодо наявності апеляційного провадження з розгляду справи №370/2024/16-ц і у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Таким чином, на момент розгляду даної справи предмет спору щодо недійсності договору №016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) припинив своє існування, що згідно із п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України є підставою для закриття провадження у справі.

З урахуванням наведеного, ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 було закрито провадження у справі №910/13323/18 за позовом Національного банку України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М", Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" в частині позовних вимог про визнання недійсним договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" за кредитним договором №27/10-1010І від 26.09.2008.

Судом також постановлено, що подальший розгляд справи №910/13323/18 здійснюється в частині вимог про застосування наслідків недійсності правочину (договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії)).

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Національного банку України про застосування наслідків недійсності правочину (договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії)), з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 216 ЦК України, наслідком недійсності правочину є застосування двосторонньої реституції незалежно від добросовісності сторін правочину.

Частиною 3 статті 216 ЦК України передбачено, що загальні наслідки недійсності правочину застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

При цьому, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним (п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №9 від 06.11.2009.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Процесуально-правовий зміст захисту права, закріпленого у Господарському процесуальному кодексі України, полягає у тому, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст. 4 ГПК України).

Статтею 16 ЦК України закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов'язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, у розумінні приписів ст. 15, ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, спосіб захисту повинен бути таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб'єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

У п. 145 рішення від 15.11.1996 р. у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним".

Таким чином, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту, враховуючи зміст договору управління, судом встановлено, що в розділі 7 договору управління сторони погодили, що несуть відповідальність за невиконання зобов'язань за цим договором відповідно до вимог законодавства України і цього договору.

Так, у пунктах 7.2, 7.3 договору управління передбачено, що управитель несе відповідальність за збитки, завдані вигодонабувачам унаслідок неефективного управління активами, а також вчинення правочинів з перевищенням наданих йому повноважень або встановлених обмежень. У цьому разі Національний банк України вимагає від управителя відшкодування завданих ним вигодонабувачам збитків.

Управитель сплачує Національному банку України штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі порушення пункту 4.1 цього договору, а також за кожний випадок несвоєчасного надання Національному банку України щомісячної інформації про вжиті заходи щодо управління активами, надходження коштів їх від їх управління, стан розрахунків з вигодонабувачами, а також несвоєчасного надання інформації за Національного банку України.

З урахуванням наведеного та умов 7.2, 7.3 договору управління, враховуючи встановлені межі відповідальності відповідача 1 перед Національним банком України, суд прийшов до висновку, що заявлена позивачем вимога про застосування наслідків недійсності правочину (договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) не є ефективним способом захисту прав позивача.

При цьому, судом враховано, що у відповідності положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства щодо повноважень Національного банку України як контролюючого органу, обґрунтованими є доводи позивача про наявність підстав для звернення до суду з вимогою про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії).

Разом з тим, в обґрунтування захисту порушеного права шляхом подання даного позову, позивач вказує на те, що входить до переліку вигодонабувачів, наведеному у додатку № 2 до договору про передавання в управління непроданих активів від 20.11.2013, з вимогами п'ятої черги задоволення у розмірі 44790784,57 грн.

Однак, сама по собі наявність у Національного банку України охоронюваного законом інтересу, як вигодонабувача, не може бути покладена в основу позовних вимог про застосування наслідків недійсності правочину.

Враховуючи вище наведене, оскільки вимога про зобов'язання відповідача 2 повернути відповідачу 1 документи отримані згідно спірного правочину не спрямована на відновлення права позивача, вимоги позивача про застосування наслідків недійсності правочинів на підставі статті 216 ЦК України шляхом зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи отримані згідно спірного договору цесії не підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищенаведене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог Національного банку України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М", Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" про застосування наслідків недійсності правочину (договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії)).

Судовий збір за розгляд позовних вимог про застосування наслідків недійсності правочину відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Національного банку України про застосування наслідків недійсності правочину (договору № 016 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії)) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 11.03.2019.

Суддя О.В. Гулевець