ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. ОдесаСправа № 923/697/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Лавриненко Л.Ф., Філінюк І.Г.

при секретарі судового засідання: Герасименко Ю.С.

Повноважні представники учасників справи у судове засідання не зявились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Новокаховський завод плавлених сирів"

на рішення Господарського суду Херсонської області від 11.12.2018

по справі №923/697/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Рубіжанський картонно-тарний комбінат"

до Публічного акціонерного товариства "Новокаховський завод плавлених сирів"

про стягнення 777 008,00 грн.

ВСТАНОВИВ

У серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Рубіжанський картонно-тарний комбінат" (далі ПАТ "Рубіжанський картонно-тарний комбінат") звернулось до Господарського суду Херсонської області із позовом до Публічного акціонерного товариства "Новокаховський завод плавлених сирів" (далі ПАТ "Новокаховський завод плавлених сирів"), в якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором поставки №380 від 15.05.2017 року, у розмірі 777 008,00 грн., з яких 537364,98 грн. сума основної заборгованості, 53028,29 грн. втрати від інфляції, 23120,94 грн. відсоток за користування коштами та 163493,79 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ПАТ "Рубіжанський картонно-тарний комбінат" було зазначено, що на виконання умов укладеного між сторонами договору позивачем було поставлено відповідачеві товар, проте, відповідачем у порушення взятих на себе договірних зобовязань за поставлений товар розрахувався частково, внаслідок чого виникла заборгованість у загальному розмірі 537364,98 грн. на яку, у звязку із простроченням оплати, позивачем нараховано втрати від інфляції, відсоток за користування коштами та пеню.

Рішення господарського суду Херсонської області від 11.12.2018 позовні вимоги в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Новокаховський завод плавлених сирів» на користь Приватного акціонерного товариства "Рубіжанський картонно-тарний комбінат" 53 028,29 грн. витрат від інфляції, 23 120, 94 грн. 3% річних та 163 493,79 грн. пені задоволено в повному обсязі. Провадження у справі щодо стягнення з відповідача основного боргу в сумі 537364,98 грн. закрито.

В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідачем несвоєчасно були виконані зобовязання за договором №380 від 15.05.2017, вартість поставленого товару було сплачено частково, решта залишилась несплаченою, внаслідок чого виникла загальна заборгованість відповідача перед позивачем 537 364,98 грн., що й стало підставою звернення позивача до суду.

Разом з тим судом першої інстанції встановлено, що після відкриття провадження по справі відповідачем було сплачено основний борг в повному обсязі, у звязку з чим суд дійшов висновку щодо закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача основного боргу.

Також, перевіривши розрахунок пені, інфляції та 3% річних та дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, інфляційних та річних в повному обсязі.

При цьому судом першої інстанції відхилено посилання відповідача на те, що стягнення з нього процентів за користування чужими грошовими коштами є безпідставним, оскільки згідно відповіді на відзив, умов договору (п.9.3.) та розрахунку позивача передбачено стягнення саме 3% річних, а не процентів за користування чужими грошовими коштами. Також місцевим господарським судом відзначено, що не підлягає задоволенню прохання відповідача зменшити суму неустойки у звязку з необґрунтованістю.

Не погоджуючись з даним рішенням ПАТ «Новокаховський завод плавлених сирів» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 11.12.18 у справі №923/697/18 у частині стягнення витрат від інфляції, 3% річних та пені і ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким стягнути Публічного акціонерного товариства «Новокаховський завод плавлених сирів» на користь ПАТ "Рубіжанський картонно-тарний комбінат" 134 367,75 грн. пені та 37 742,12 втрат від інфляції.

Так апелянт не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції вважає його незаконним і необґрунтованим у звязку з тим, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. На думку апелянта судом було неповно та неправильно встановлені обставини справи внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів.

Апелянт зазначає, що відповідно до розрахунку розміру боргу, пені, 3% річних та витрат внаслідок інфляції за договором №380 від 15.05.2017 з ПАТ «Новокаховський завод плавлених сирів», який додається до позовної заяви, позивачем здійснено розрахунок штрафних санкцій по 18 видатковим накладним на загальну суму 239 643, 02 грн., з яких 163 493,79 грн. пені, 53 028,29 грн. втрат від інфляції та 23 120,94 грн. % за користування коштами.

У той же час, як стверджує апелянт, до позовної заяви додано копії тільки 10 видаткових накладних. Доказів які обґрунтовують іншу частину штрафних санкцій, позивач у процесі розгляду справи не надав. З огляду на що апелянт вважає, що частина штрафних санкцій не підтверджена належними доказами, а тому вимоги позивача у цій частині є необґрунтованими.

Скаржник також зазначає що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог стосовно стягнення 3% річних. Так, в своїй позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача 23 120,94 грн. відсотку за користування коштами, а відповідно до рішення суду першої інстанції з відповідача стягнуто 23 120,94 грн. 3% річних.

За твердженням скаржника, можливість стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами передбачена ст. 536 ЦК України, натомість умовами укладеного між сторонами договору передбачено стягнення трьох процентів річних від простроченої суми згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України. При цьому апелянт відзначає, що проценти, передбачені ст. 536 ЦК України з одного боку, та проценти передбачені ст. 625 ЦК України з іншого, є різними правовими явищами, у звязку з чим кожний із названих видів процентів застосовується за наявності відповідних підстав, які є різними.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №923/697/18 за апеляційною скаргою ПАТ «Новокаховський завод плавлених сирів» на рішення Господарського суду Херсонської області від 11.12. 2018.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2019 розгляд справи призначено на 20.02.2019.

29.01.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив ПАТ "Рубіжанський картонно-тарний комбінат" на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає що не визнає вимоги викладені в апеляційній скарзі в повному обсязі та вважає рішення суду першої інстанції таким, що винесено законно.

В своїх запереченнях позивач зазначає, що судом першої інстанції було встановлено факт поставок позивачем на адресу відповідача товару на загальну суму 537364,98 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а також встановлено несвоєчасне виконання відповідачем договірних зобовязань, у звязку із чим задоволено позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені.

При цьому позивачем до своїх заперечень додано видаткові накладені №8167-17 від 03.06.2017, №8173-17 від 07.06.2017, №8475-17 від 10.06.2017, №8992-17 від 15.06.2017, №9212-17 від 18.06.2017, №10035-17 від 01.07.2017, №10069-17 від 06.07.2017, №10316-17 від 07.07.2017.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Отже, з огляду на те, що додані позивачем до відзиву на апеляційну скаргу видаткові накладні не були предметом розгляду у суді першої інстанції, а позивач не обґрунтував неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього, колегія суддів не приймає до уваги дані докази та розглядає справи за наявними матеріалами справи.

У судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2019 р. у справі №923/697/18 було оголошено перерву до 13.03.2019 о 12:30 про що учасників справи повідомлено ухвалою суду від 20.03.2019.

12.03.2019 Південно-західним апеляційним господарським судом отримано відповідь на відзив в якому апелянт зазначає, що додані позивачем до відзиву на апеляційну скаргу видаткові накладні не можуть прийматися до уваги, з огляду на те, що позивач не надав доказів на підтвердження неможливості їх подання до суду першої інстанції.

13.03.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання ПАТ «Новокаховський завод плавлених сирів» про відкладення розгляду справи в якому апелянт просить надати сторонам додатковий час для можливості мирного врегулювання спору та відкласти розгляд справи на іншу дату. В обґрунтування заявленого клопотання апелянт зазначає, що між сторонами проведені перемовини стосовно можливості мирного врегулювання спору, в результаті чого досягнуто домовленості, яка влаштовує обидві сторони, умови якої викладені у листі позивача від 19.02.2019 та на даний час відбувається узгодження відповідних документів.

Колегією суддів розглянуто та відхилено вказане клопотання з огляду на наступне.

Так апелянтом до свого клопотання додано лист ПАТ "Рубіжанський картонно-тарний комбінат" від 19.02.2019 в якому позивач пропонує відповідачеві анулювати штрафні санкції за певних умов. Разом з цим, скаржником не надано суду апеляційної інстанції доказів погодження з даними умовами та затвердження між сторонами мирової угоди.

До того ж, за приписами ст. 283 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Отже, суд апеляційної інстанції обмежений строком розгляду апеляційної скарги на рішення суду, який у даній справі спливає 15.03.2019.

Крім того колегія суддів наголошує, що у апелянт вже звертався із клопотання про відкладення розгляду справи (14.02.2019), яке колегією суддів було задоволено та розгляд справи було перенесено на іншу дату.

У судове засідання від 13.03.2019 повноважні представники учасників справи не зявились, про причини незявлення суд не повідомили, хоча повідомлялись належним чином про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями від 25.02.2019, яке вручено позивачеві та відповідачеві 04.03.2019.

Враховуючи законодавчо визначений строк розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, а також те, що явка сторін судом не визнавалась обовязковою, колегія суддів вважає, що незявлення у судове засідання представників учасників справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Херсонської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Новокаховський завод плавлених сирів» підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Я вбачається з наявних матеріалів справи, 15.05.2017 між ПАТ "Рубіжанський картонно-тарний комбінат" (Постачальник) та ПАТ Новокаховський завод плавлених сирів (Покупець) було укладено Договір №380 за умовами п. 1.1. якого Постачальник зобовязується поставляти продукцію у кількості, асортименті та по цінах, що узгоджуються сторонами в Специфікаціях, що є невідємними частинами даного Договору, а Покупець зобовязаний приймати ОСОБА_1 та сплачувати його вартість.

Пунктом 8.1. укладеного між сторонами договору визначено, що Покупець зобовязаний сплатити вартість поставленого ОСОБА_1 в строк, що не перевищує 45 календарних дні від дати поставки, якщо інший строк оплати не встановлений Специфікацією щодо відповідної партії ОСОБА_1, за умовами передання Покупцю належним чином оформлених товаросупровідних документів на товар (видаткової накладної, товарно-транспортної накладної, сертифікату якості). Покупець здійснює платежі безготівковим розрахунком, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Згідно з п.п. 9.1. 9.5. договору Сторона, що порушила зобовязання зобовязана відшкодувати протилежній стороні завдані збитки. За порушення грошових зобовязань, Покупець зобовязаний сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого зобовязання за кожен день прострочення. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, сторони погодили, що Покупець, що прострочив грошове зобовязання, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми. За порушення строків поставки ОСОБА_1, Постачальник сплачує неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми вартості непоставленого в строк ОСОБА_1 за кожен день прострочення. На підставі п. 6 ст. 232 ГК України, сторони домовились, що нарахування неустойки здійснюється протягом всього строку прострочення виконання зобовязання.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивачем було поставлено відповідачеві ОСОБА_1 за видатковими накладними, зокрема, №13948-17 від 06.09.2017 р. на суму 32 347,20 грн. з урахуванням ПДВ, №14238-17 від 09.09.2017 р. на суму 59 685,12 грн. з урахуванням ПДВ; №11209-17 від 20.07.2017 р. на суму 46 040,40 грн. з урахуванням ПДВ; №15143-17 від 21.09.2017 р. на суму 29 064,00 грн. з урахуванням ПДВ; №11992-17 від 02.08.2017 р. на суму 37 395,86 грн. з урахуванням ПДВ; №12826-17 від 18.08.2017 р. на суму 15 993,60 грн. з урахуванням ПДВ; №11210-17 від 24.07.2017 р. на суму 129 267,60 грн. з урахуванням ПДВ; №12310-17 від 11.08.2017 р. на суму 43 812,00 грн. з урахуванням ПДВ; №12496-17 від 12.08.2017 р. на суму 11 400,00 грн. з урахуванням ПДВ; №14566-17 від 28.09.2017 р. на суму 152 359,20 грн. з урахуванням ПДВ.

Отже загалом за вказаними видатковими накладними позивачем було поставлено відповідачеві товар на загальну суму 557 364 грн. 98 коп.

Звертаючись із позовом ПАТ "Рубіжанський картонно-тарний комбінат" було відзначено, що відповідачем було частково сплачено вартість поставленого товару у розмірі 20 000 грн. З огляду на що заборгованість складає 537 364 грн. 98 коп. (557 364,98 20 000), яка й була заявлена позивачем до стягнення з відповідача.

Між тим, під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідачем було повністю сплачено наявну заборгованість у розмірі 537 364 грн. 98 коп., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с. 40-45, 63-72) та не заперечується позивачем.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України Господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відтак, беручи до уваги оплату відповідачем заявленого позивачем основного боргу в сумі 537 364 грн. 98 коп., колегія суддів вважає, що провадження в цій частині позовних вимог підлягає закриттю.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 53028,29 грн. втрати від інфляції, 23120,94 грн. відсоток за користування коштами та 163493,79 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктами 9.2., 9.3. укладеного між сторонами договору визначено, що за порушення грошових зобовязань, Покупець зобовязаний сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого зобовязання за кожен день прострочення. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, сторони погодили, що Покупець, що прострочив грошове зобовязання, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми.

У звязку із неналежним виконання відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати за поставлений товар позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 53028,29 грн. втрат від інфляції, 23120,94 грн. відсоток за користування коштами та 163493,79 грн. пені.

Разом з цим, з огляду на наявні у матеріалах справи докази, перевіривши розрахунок позивача, колегія суддів відзначає, що він містить арифметичні помилки, з огляду на що колегіє суддів здійснено власний розрахунок втрат від інфляції, трьох процентів річних та пені.

З урахуванням п. 8.1. укладеного між сторонами договору відповідач був зобовязаний сплатити вартість поставленого позивачем ОСОБА_1 в строк, що не перевищує 45 календарних дні від дати поставки.

Отже, за видатковою накладною №13948-17 від 06.09.2017 оплата товару мала бути здійснена 21.10.2017, за видатковою накладною №14238-17 від 09.09.2017 24.10.2017, за видатковою накладною №11209-17 від 20.07.2017 03.09.2017, за видатковою накладною №15143-17 від 21.09.2017 - 05.11.2017, за видатковою накладною №11992-17 від 02.08.2017 16.09.2017, за видатковою накладною №12826-17 від 18.08.2017 02.10.2017, за видатковою накладною №11210-17 від 24.07.2017 07.09.2017, за видатковою накладною №12310-17 від 11.08.2017 25.09.2017, за видатковою накладною №12496-17 від 12.08.2017 26.09.2017 та за видатковою накладною №14566-17 від 28.09.2017 12.11.2017.

Кінцевою датою розрахунку заборгованості є 25.07.2018 дата звернення позивача із позовом до суду. Вказана дата також враховано позивачем при здійсненні власного розрахунку.

З огляду на викладене загальна сума інфляційних втрат, з урахуванням наявних у матеріалах справи видатковими накладних, складає 38 648 грн. 69 коп., а саме за видатковою накладною №13948-17 від 06.09.2017 1816,70 грн., за видатковою накладною №14238-17 від 09.09.2017 3352,06 грн., за видатковою накладною №11209-17 від 20.07.2017 4153,44 грн., за видатковою накладною №15143-17 від 21.09.2017 - 1632,30 грн., за видатковою накладною №11992-17 від 02.08.2017 2574,19 грн., за видатковою накладною №12826-17 від 18.08.2017 1100,94 грн., за видатковою накладною №11210-17 від 24.07.2017 11661,62 грн., за видатковою накладною №12310-17 від 11.08.2017 3015,86 грн., за видатковою накладною №12496-17 від 12.08.2017 784,73 грн. та за видатковою накладною №14566-17 від 28.09.2017 8556,85 грн.

При здійсненні розрахунку пені судом враховано п. 9.5. укладеного між сторонами договору, в якому зазначено, що на підставі п. 6 ст. 232 ГК України, сторони домовились, що нарахування неустойки здійснюється протягом всього строку прострочення виконання зобовязання.

У відповідності до здійсненого колегією суддів розрахунку, загальний розмір пені складає 138 819,60 грн., а саме за видатковою накладною №13948-17 від 06.09.2017 7788,14 грн., за видатковою накладною №14238-17 від 09.09.2017 14247,57 грн., за видатковою накладною №11209-17 від 20.07.2017 12598,67 грн., за видатковою накладною №15143-17 від 21.09.2017 - 6684,72 грн., за видатковою накладною №11992-17 від 02.08.2017 9900,17 грн., за видатковою накладною №12826-17 від 18.08.2017 4058,87 грн., за видатковою накладною №11210-17 від 24.07.2017 35019,12 грн., за видатковою накладною №12310-17 від 11.08.2017 11328,70 грн., за видатковою накладною №12496-17 від 12.08.2017 2939,95 грн. та за видатковою накладною №14566-17 від 28.09.2017 34253,69 грн.

Згідно з ст. 625 ЦК України та п. 9.3. укладеного між сторонами договору, розмір трьох процентів річних, за розрахунком колегії суддів, складає 13308,09 грн., з яких за видатковою накладною №13948-17 від 06.09.2017 739,11 грн., за видатковою накладною №14238-17 від 09.09.2017 1349,05 грн., за видатковою накладною №11209-17 від 20.07.2017 1233,63 грн., за видатковою накладною №15143-17 від 21.09.2017 - 628,26 грн., за видатковою накладною №11992-17 від 02.08.2017 962,05 грн., за видатковою накладною №12826-17 від 18.08.2017 390,42 грн., за видатковою накладною №11210-17 від 24.07.2017 3421,16 грн., за видатковою накладною №12310-17 від 11.08.2017 1094,70 грн., за видатковою накладною №12496-17 від 12.08.2017 283,91 грн. та за видатковою накладною №14566-17 від 28.09.2017 3205,80 грн.

При цьому колегіє суддів не приймаються до уваги заперечення апелянта з приводу того, що звертаючись із позовом позивач просив стягнути з відповідача відсоток за користування коштами, у той час як суд першої інстанції, вийшовши за межі позовних вимог стягнув з відповідача три проценти річних, оскільки умовами укладеного між сторонами договору (п. 9.3.) сторонами чітко визначена відповідальність відповідача за прострочення грошового зобовязання у вигляді сплати 3 % річних від простроченої суми. До того ж, як у розрахунку доданому до позовної заяви, так й у запереченнях наданих як до суду першої так й апеляційної інстанції позивач наголошує про стягнення з відповідача саме трьох процентів річних, а не процентів за користування чужими грошовими коштами.

З огляду на вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення дійшов помилкового висновку щодо вірності розрахунку втрат від інфляції, трьох процентів річних та пені, які були здійсненні позивачем, а тому, рішення Господарського суду Херсонської області від 11.12.2018 у справі №923/697/18 в частині задоволення позовних вимог у розмірі 48 866,64 грн. підлягає скасуванню, провадження у справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 537 364,98 грн. закриттю, а позов задоволенню частково.

На підставі ст. 129 ГПК України судом апеляційної інстанції здійснено розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Новокаховський завод плавлених сирів" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Херсонської області від 11.12.2018 у справі №923/697/18 в частині задоволення позовних вимог у розмірі 48 866,64 грн. скасувати, виклавши резолютивну частину рішення у наступні редакції:

«Провадження у справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 537 364,98 грн. закрити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Новокаховський завод плавлених сирів" (74989, Херсонська обл., місто Нова Каховка, місто Таврійськ, ВУЛИЦЯ ПРОМИСЛОВА, будинок 2, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Рубіжанський картонно-тарний комбінат" (93006, Луганська обл., місто Рубіжне, ВУЛИЦЯ МЕНДЕЛЄЄВА, будинок 67, ) 38 648 грн. 69 коп. втрат від інфляції, 13 308 грн. 09 коп. три проценти річних та 138 819 грн. 60 коп. пені.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Новокаховський завод плавлених сирів" (74989, Херсонська обл., місто Нова Каховка, місто Таврійськ, ВУЛИЦЯ ПРОМИСЛОВА, будинок 2, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Рубіжанський картонно-тарний комбінат" (93006, Луганська обл., місто Рубіжне, ВУЛИЦЯ МЕНДЕЛЄЄВА, будинок 67, ) 2861 грн. 33 коп. судового збору за подання позовної заяви».

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Рубіжанський картонно-тарний комбінат" (93006, Луганська обл., місто Рубіжне, ВУЛИЦЯ МЕНДЕЛЄЄВА, будинок 67, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Новокаховський завод плавлених сирів" (74989, Херсонська обл., місто Нова Каховка, місто Таврійськ, ВУЛИЦЯ ПРОМИСЛОВА, будинок 2, ) 1099 грн. 95 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарського суду Херсонської області видати відповідні накази із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.03.2019.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Лавриненко Л.В.

Суддя Філінюк І.Г.