ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 914/347/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4

відповідач - Публічне акціонерне товариство "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат"

Жидачівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Західного апеляційного господарського суду

від 30.11.2018

у складі колегії суддів: Матущак О.І. (головуючий), Мирутенко О.Л., Якімець Г.Г.

за скаргою ОСОБА_4

на дії Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області

у справі №914/347/17

за позовом ОСОБА_4

до Публічного акціонерного товариства "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат"

про стягнення заборгованості по заробітній платі на суму 132 936, 63 грн., стягнення середнього заробітку за весь час затримки на суму 167 537, 84 грн.

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 12.12.2018 поштовим відправленням ОСОБА_4 звернувся безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою від 12.12.2018 на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 30.11.2018 у справі №914/347/17 в порядку статей 286, 287, 289 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №914/347/17 було визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2018.

3. Ухвалою Верховного Суду від 28.12.2018 відкрито касаційне провадження у справі №914/347/17 за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ухвалено здійснити перегляд ухвали Західного апеляційного господарського суду від 30.11.2018 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; зупинено розгляд касаційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 30.11.2018 у справі №914/347/17 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №910/4518/16 за заявою ОСОБА_8 про стягнення заборгованості по заробітній платі в межах справи №910/4518/16 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь".

4. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/4518/16 у складі колегії суддів: судді-доповідача Уркевича В.Ю. суддів Антонюк Н.О., Бакуліної С.В., Британчука В.В., Гудими Д.А., Данішевської В.І., Золотнікова О.С., Кібенко О.Р., Князєва В.С., Лобойка Л.М., Лященко Н.П., Прокопенка О.Б., Рогач Л.І., Саприкіної І.В., Ситнік О.М., Яновської О.Г., касаційну скаргу ОСОБА_8 залишено без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2018 - без змін; стягнено з ОСОБА_8 на користь Державного бюджету України 1 762 грн. судового збору за подання касаційної скарги.

5. Ухвалою Верховного Суду від 15.02.2019 поновлено касаційне провадження у справі №914/347/17 за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 30.11.2018 та продовжено її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

6. Відзиви на касаційну скаргу не надходили.

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Короткий зміст позовних вимог та провадження в суді першої інстанції

7. Господарським судом Львівської області здійснювалося провадження у справі №914/347/17 за позовом ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4, позивач) до Публічного акціонерного товариства "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" (далі - ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат", відповідач) про стягнення заборгованості по заробітній платі на суму 135 492, 79 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку станом на 15.02.2017 на суму 85 903, 16 грн.; визнання ОСОБА_4 поточним кредитором у справі про банкрутство ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" з грошовими вимогами на суму 221 395, 95 грн.

8. 01.09.2017 позивач збільшив позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку до 156 333, 08 грн.; 03.10.2017 позивач збільшив позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку до 167 537, 84 грн., зменшив позовні вимоги про стягнення заробітної плати до 132 936, 63 грн.

9. 19.10.2017 рішенням Господарського суду Львівської області позов задоволено частково, стягнено з ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" на користь ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі на суму 132 926, 99 грн. (без утримання із цієї суми передбачених законом податків та обов'язкових платежів і зборів при виплаті), а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку на суму 167 537, 84 грн. (з утриманням із цієї суми передбачених законом податків та обов'язкових платежів і зборів при виплаті); у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по заробітній платі на суму 9,64 грн. відмовлено; стягнено з ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" в дохід державного бюджету 4 506, 97 грн. судового збору.

10. 06.11.2017 місцевим судом на виконання рішення суду від 19.10.2017 у справі №914/347/17 видано накази; за заявою позивача постановою державного виконавця від 19.12.2017 відкрито виконавче провадження №55408609 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні; постановою державного виконавця від 10.04.2018 накладено арешт на кошти боржника (відповідача), що містяться на рахунках, відкритих у ПАТ "Банк Кредит Дніпро", а постановою від 17.04.2018 державним виконавцем знято арешт з рахунку у ПАТ "Банк Кредит Дніпро", що належить боржнику ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат".

11. 29.01.2018 постановою Львівського апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Львівської області від 19.10.2017 залишено без змін.

12. 26.07.2018 поштовим відправленням позивач - ОСОБА_4 звернувся до місцевого суду із скаргою на дії державного виконавця, в якій просив визнати неправомірними дії виконуючого обов'язки начальника Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області Слободи В.П. щодо винесення в межах виконавчого провадження №55408609 постанови про зняття арешту з коштів боржника від 17.04.2018; визнати недійсною та скасувати постанову виконуючого обов'язки начальника Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області Слободи В.П. про зняття арешту з коштів боржника від 17.04.2018 у справі №914/347/17 в межах виконавчого провадження №55408609; зобов'язати начальника Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області або державного виконавця, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, у межах виконавчого провадження №55408609 винести постанову про накладення арешту на кошти, що знаходяться на банківському рахунку ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" (р/р 501, МФО 305749, в ПАТ "Банк Кредит Дніпро").

13. 27.09.2018 ухвалою Господарський суд Львівської області у задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії відділу Жидачівського РВС ГТУЮ у Львівській області відмовив.

14. Розглядаючи скаргу позивача на дії державного виконавця, місцевий суд встановив, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.04.2018 у справі №914/4160/14 про банкрутство ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" за заявою керуючого санацією боржника Рудницького О.С. заборонено ПАТ "Банк Кредит Дніпро" виконувати постанови державного виконавця Жидачівського РВДВС ГТУЮ у Львівській області від 10.04.2018 ВП №55408609 та від 11.04.2018 ВП №55408609 про накладення арешту на рахунки ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" та арештовувати р/р №501, МФО 305749, в ПАТ "Банк Кредит Дніпро"; р/р №501, МФО 305749, в ПАТ "Банк Кредит Дніпро", які відкриті ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" до розгляду Господарським судом Львівської області заяви керуючого санацією боржника про скасування арештів від 16.04.2018 в порядку частини 4 статті 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство); зазначена ухвала суду набрала законної сили на момент розгляду судом скарги на дії державного виконавця у справі №914/347/17.

За таких обставин, місцевий суд дійшов висновку, що дії державного виконавця щодо зняття арешту з розрахункових рахунків боржника в ПАТ "Банк Кредит Дніпро" постановою від 17.04.2018 у виконавчому провадженні №55408609 з виконання рішення суду від 19.10.2017 у справі №914/347/17 про стягнення з ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку на користь ОСОБА_4, відповідають положенням Закону про банкрутство щодо здійснення процедури санації та виконання затвердженого судом плану санації ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" та статей 1, 18 Закону України "Про виконавче провадження" про вчинення виконавчих дій на підставах та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.

Провадження в суді апеляційної інстанції та обґрунтування прийнятої ним постанови

15. ОСОБА_4 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.09.2018 у справі №914/347/17, в якій просив скасувати це судове рішення та задовольнити вимоги скарги позивача на дії державного виконавця, мотивуючи невідповідністю висновків місцевого суду фактичним обставинам справи та невиконанням судом обов'язку щодо належного обґрунтування прийнятого рішення та спростування доводів скаржника.

15.1. Скаржник в мотивувальній частині апеляційної скарги зазначив, що зважаючи на його процесуальний статус у справі №914/347/17 як позивача за вимогами про стягнення заробітної плати, він звільняється від сплати судового збору під час розгляду даної справи судами всіх інстанцій; за твердженням позивача, виконання судового рішення є завершальною стадією судового процесу, тому при розгляді скарги на дії чи бездіяльність органу державної виконавчої служби судом не порушується нове провадження за такою скаргою і така скарга не підлягає оплаті судовим збором.

16. 05.11.2018 ухвалою Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_4 від 13.10.2018 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.09.2018 у справі №914/347/17 залишено без руху; зобов'язано скаржника усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме надати докази поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, сплатити судовий збір в розмірі 1 762 грн. протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали, але не пізніше 20.11.2018.

16.1. Апеляційний суд, з посиланням на приписи підпункту 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" та правову позицію Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 29.05.2018 у справі №915/955/15, зазначив, що ставка судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб та застосовується при оскарженні всіх без винятку ухвал господарського суду, які можуть бути предметом апеляційного перегляду, незалежно від того, чи передбачено Законом України "Про судовий збір" справляння судового збору за подання заяв (скарг), за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

17. 19.11.2018 до апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_4 на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 05.11.2018 про усунення недоліків апеляційної скарги, в якому позивач зазначив про причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які він вважає поважними, та зауважив, що скаржник в силу пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу місцевого суду, прийняту за результатами розгляду скарги на дії державного виконавця у виконавчому провадженні щодо стягнення з відповідача-боржника на користь позивача заробітної плати; також, зважаючи на обставини здійснення щодо відповідача провадження у справі про банкрутство, на підставі пункту 15 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", позивач, як кредитор по заробітній платі, звільнений від сплати судового збору у спорі з боржником щодо її виплати.

18. 30.11.2018 ухвалою Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_4 від 13.10.2018 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.09.2018 у справі №914/347/17 повернено скаржнику.

18.1. Апеляційним судом встановлено, що вимоги ухвали суду апеляційної інстанції від 05.11.2018 позивач виконав частково та надав суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду від 27.09.2018, однак, зважаючи на те, що скаржником не надано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги, клопотання позивача про поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційним судом не розглядалося.

18.2. Суд апеляційної інстанції з посиланням на приписи пункту 2 частини 3 статті 258 ГПК України зазначив, що як вимогу до форми апеляційної скарги законодавцем встановлено надання скаржником апеляційному суду доказів сплати судового збору за апеляційний перегляд рішення (ухвали) місцевого суду. Положеннями частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір" визначено перелік заяв (скарг), за подання яких судовий збір не справляється, однак, в такому переліку відсутні скарги на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби; при цьому, частиною 2 статті 4 цього Закону не визначено ставки судового збору, що підлягає до сплати за подання до господарського суду скарги на дії (бездіяльність) органу державної виконавчої служби.

Підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено ставку судового збору за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на таке, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що за апеляційний перегляд ухвали місцевого суду, прийнятої за результатами розгляду скарги на рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця, підлягає до сплати судовий збір в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 29.05.2018 у справі №915/955/15, який є обов'язковим до застосування судами в силу частини 4 статті 236 ГПК України.

Зважаючи на обставини неподання позивачем належних доказів сплати судового збору за апеляційний перегляд ухвали місцевого суду про відмову у задоволенні скарги позивача на дії державного виконавця у встановлений ухвалою апеляційного суду від 05.11.2018 у справі №914/347/17 строк, суд апеляційної інстанції застосував процесуальний наслідок неусунення ОСОБА_4 недоліків поданої ним апеляційної скарги та повернув її скаржнику на підставі частини 6 статті 260 ГПК України.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника (позивач у справі)

19. Скаржник доводив, що судом апеляційної інстанції порушено право ОСОБА_4 на доступ до суду у зв'язку з поверненням його апеляційної скарги на ухвалу місцевого суду від 27.09.2018 у справі №914/347/17 з підстав несплати судового збору у встановлений ухвалою апеляційного суду від 05.11.2018 строк, так як предметом розгляду місцевого суду була скарга позивача на дії державного виконавця при виконанні рішення суду про стягнення заробітної плати з підприємства-відповідача, яке перебуває в процедурі банкрутства, що визначає правовий статус позивача як кредитора боржника з вимогами по заробітній платі та є підставою для його звільнення від сплати судового збору за апеляційний перегляд судового рішення, прийнятого місцевим судом за результатами розгляду скарги позивача в силу пунктів 1, 15 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

20. Скаржник мотивував свою позицію порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) в розумінні порушення його "права на суд", одним з аспектів якого є право на виконання судового рішення, ухваленого національним судом, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини у справі "Бурдов проти Росії" (Рішення від 07.05.2002), в якому ЄСПЛ аналізував право на доступ до суду у світлі виконання судових рішень. Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права ("право на суд"), одних із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру. Таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби судове рішення, що набрало законної сили та є обов'язковим до виконання, залишалося б невиконаним. Також, ЄСПЛ визнав неприпустимим те, що пункт 1 статті 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень, оскільки виконання судового рішення слід розглядати як складову "судового розгляду".

21. Скаржник зауважив, що виконання судових рішень є завершальною та невід'ємною частиною судового процесу, тому суди не повинні порушувати нове провадження за скаргою на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, а, відтак, така скарга не підлягає оплаті судовим збором; також, не обкладається судовим збором апеляційна скарга на ухвалу місцевого суду, прийняту за результатами розгляду скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця. Скаржник не погодився з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 29.05.2018 у справі №915/955/15 щодо обов'язку скаржників сплачувати судовий збір за апеляційний перегляд усіх без винятку ухвал місцевого суду, які підлягають оскарженню окремо від рішення суду, та заперечував висновки апеляційного суду за змістом оскаржуваної ухвали від 30.11.2018, які зроблено з посиланням за зазначену судову практику.

22. Скаржник зазначив, що апеляційним судом не надано належного спростування доводів позивача, викладених у клопотанні, поданому на виконання вимог суду щодо усунення недоліків апеляційної скарги, а також доводів позивача за змістом апеляційної скарги щодо наявності підстав для його звільнення від сплати судового збору за апеляційний перегляд ухвали місцевого суду про розгляд скарги на дії державного виконавця; зазначене не узгоджується з принципом належного здійснення правосуддя, складовою якого є обґрунтованість судових рішень, що зумовлює обов'язок суду у достатній мірі висвітлити мотиви, на яких базуються судові рішення, та викласти в судовому рішенні зауваження і доводи сторін, що були заслухані та належно вивчені судом під час розгляду справи (Рішення ЄСПЛ 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України", Рішення ЄСПЛ 21.03.2000 у справі "Дюлоранс проти Франції").

Доводи інших учасників справи

23. Відзиви на касаційну скаргу ОСОБА_4 не надійшли.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

24. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод

Стаття 6 - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

25. Конституція України

Стаття 129 - основними засадами судочинства, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини 1 цієї статті).

26. Господарський процесуальний кодекс України

Частина 1 статті 4 - право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Частини 1, 4 статті 11 - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 17 - учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частина 2 статті 123 - розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частина 1 статті 255 - окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця (пункт 25 частини 1 цієї статті).

Частина 3 статті 258 - до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору (пункт 2 частини 3 цієї статті).

Частина 4 статті 258 - якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

Частини 6, 7 статті 260 - питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п'яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків, про що про постановляється ухвала, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Частина 4 статті 236 - при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

27. Закон України "Про судовий збір" в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги 16.10.2018

Преамбула - цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Стаття 1 - судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Частина 1 статті 3 - судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення (абзац 3 частини 1 цієї статті).

Частина 2 статті 3 - визначено перелік заяв (клопотань), за подання яких судовий збір не справляється.

Частина 1 статті 4 - судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частина 2 статті 4 - визначено ставки судового збору за подання до господарського суду заяв (клопотань, скарг), зокрема, апеляційної і касаційної скарг на ухвалу суду - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 7 пункту 2 частини 2 цієї статті).

Частина 1 статті 5 - від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі; фізичні особи (крім суб'єктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов'язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом (пункти 1, 15 частини 1 цієї статті).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

28. З огляду на повноваження суду касаційної інстанції при перегляді судових рішень в касаційному порядку відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятою касаційну скаргу щодо доводів позивача про порушення апеляційним судом приписів статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 4, 5 Закону України "Про судовий збір" та статті 315 ГПК України при прийнятті рішення про повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу місцевого суду від 27.09.2018 у справі №914/347/17.

А.2. Юридична оцінка доводів касаційної скарги та висновків суду апеляційної інстанції

29. Відповідно до статті 129 Конституції України, забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією із засад судочинства, яка застосовується виходячи з принципу верховенства права, змагальності, рівності всіх учасників перед законом і судом, розумності строків розгляду справи.

З огляду на приписи статті 254 ГПК України, реалізація особою права на апеляційне оскарження рішення (ухвали, постанови) суду першої інстанції здійснюється шляхом подання апеляційної скарги, вимоги до форми та змісту якої встановлені статтею 258 цього Кодексу. Частиною 3 статті 258 ГПК України визначено перелік обов'язкових додатків до апеляційної скарги, серед яких зазначено докази сплати судового збору.

30. Аналіз приписів статті 123 ГПК України та Преамбули до Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній станом на 16.10.2018 (дата звернення позивача-стягувача з апеляційною скаргою) дозволяє дійти висновку, що правові засади справляння судового збору, розміри ставок судового збору та порядок його сплати визначені Законом України "Про судовий збір".

Статтею 1 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється на всій території України за подання до суду заяв, скарг, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. За змістом частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що судовий збір справляється за подання апеляційної скарги на судові рішення, до яких частиною 1 статті 232 ГПК України віднесено ухвали суду першої інстанції, що можуть бути предметом апеляційного перегляду в силу частини 1 статті 255 ГПК України.

За змістом частини 1 статті 343 ГПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії (бездіяльність) органу державної виконавчої служби суд першої інстанції постановляє ухвалу, яка в силу пункту 25 частини 1 статті 255 цього Кодексу може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення місцевого суду.

31. Аналіз частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" дозволяє дійти висновку про встановлення законодавцем двох способів справляння судового збору за звернення до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі, виходячи із ставок судового збору за подання відповідних заяв (скарг), зважаючи на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому така заява (скарга) подається до суду.

Перелік заяв і скарг, за подання яких до господарського суду не справляється судовий збір, передбачений частиною 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір" і в цьому переліку відсутні скарги щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби (стаття 339 ГПК України). При цьому, приписами частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" не встановлено ставки судового збору за подання скарги на рішення чи дії (бездіяльність) органу державної виконавчої служби.

Отже, за подання до місцевого суду для розгляду в межах справи позовного провадження, в якій було прийнято судове рішення, з виконання якого було порушено виконавче провадження, скарги сторони (стягувача чи боржника) на рішення, дії (бездіяльність) органу державної виконавчої служби судовий збір не сплачується.

32. Підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено ставку судового збору за подання до господарського суду апеляційної скарги на всі без винятку ухвали місцевого суду як 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом на 1 січня календарного року, в якому скаржник звертається до апеляційного суду із апеляційною скаргою.

Відтак, апеляційні скарги на прийняті в порядку частини 1 статті 343 ГПК України ухвали місцевого суду про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби обкладаються судовим збором за фіксованою ставкою, визначеною підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Така правова позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 29.05.2018 у справі №915/955/15.

33. Позивачем предметом касаційного оскарження визначено ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 30.11.2018 у справі №914/347/17 про повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.09.2018 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії органу державної виконавчої служби у зв'язку з неусуненням позивачем у встановлений судом апеляційної інстанції строк недоліків щодо форми поданої ним апеляційної скарги в частині надання доказів сплати судового збору.

Скаржник доводив порушення його прав оскаржуваним в касаційному порядку судовим рішенням (ухвалою) з посиланням на те, що апеляційним судом обмежено його в доступі до суду як позивача у спорі про стягнення заробітної плати та кредитора відповідача-боржника з вимогами щодо виплати заробітної плати, у зв'язку з покладенням ухвалою суду від 05.11.2018 на нього обов'язку з надання доказів сплати судового збору за умов поширення на позивача-скаржника пільг щодо сплати судового збору у спорах щодо виплати заробітної плати в силу пунктів 1, 15 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

34. За змістом частини 4 статті 258 ГПК України вбачається обов'язок скаржника зазначити в апеляційній скарзі підстави його звільнення від сплати судового збору, якщо скаржник відносить себе до пільговиків при сплаті судового збору у разі звернення до господарського суду із заявами (скаргами).

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_4 в апеляційній скарзі як на підставу для його звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу місцевого суду про розгляд скарги на дії органу державної виконавчої служби зіслався на пункт 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" та зазначив про його правовий статус як позивача у спорі про стягнення заробітної плати, що розглядався в межах справи №914/347/17 та прийняте за результатами розгляду якого судове рішення є на виконанні органу державної виконавчої служби, дії якого оскаржуються.

Суд апеляційної інстанції встановив, що скаржник не належить до пільгової категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору, тому за подання ним апеляційної скарги на ухвалу місцевого суду від 27.09.2018 у даній справі судовий збір справляється на загальних підставах, а саме із застосуванням ставки судового збору, визначеної підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Зважаючи на обставини відсутності в матеріалах апеляційної скарги доказів сплати судового збору за її подання у встановлених законом порядку і розмірі, апеляційний суд дійшов висновку про невідповідність апеляційної скарги ОСОБА_4 вимогам процесуального закону щодо її форми (пункту 2 частини 3 статті 258 ГПК України), у зв'язку з чим ухвалою від 05.11.2018 залишив апеляційну скаргу без руху згідно статей 174, 260 ГПК України та надав скаржнику строк на усунення недоліків до 20.11.2018.

35. Апеляційним судом встановлено, що в клопотанні на виконання ухвали суду від 05.11.2018 позивач зазначив, що він звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу місцевого суду про розгляд скарги на дії державного виконавця в силу пунктів 1, 15 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", оскільки позивачем оскаржувались дії органу державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення про стягнення заробітної плати та позивач є кредитором відповідача-боржника за вимогами щодо виплати заборгованості по заробітній платі. Доказів сплати судового збору за апеляційний перегляд ухвали місцевого суду від 27.09.2018 у справі №914/347/17 скаржником до клопотання не долучено.

Суд апеляційної інстанції з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 29.05.2018 у справі №915/955/15, що в силу частини 4 статті 236 ГПК України є обов'язковою до врахування господарськими судами при прийнятті рішень, дійшов висновку, що за подання апеляційної скарги на ухвалу місцевого суду, прийняту за результатами розгляду скарги на рішення, дії (бездіяльність) органу державної виконавчої служби, підлягає до сплати судовий збір за ставкою, встановленою підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність апеляційної скарги вимогам статті 258 ГПК України щодо її форми, що стало підставою для повернення апеляційної скарги відповідно до частини 6 статті 260 ГПК України.

36. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Аналізуючи право особи на розгляд її скарги в апеляційному суді, слід застосовувати положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є держава Україна, з урахуванням практики ЄСПЛ, зокрема, у Рішенні 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України", яким зазначено, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

При цьому, Суд зазначає, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду… Вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (Рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

37. Як підставу для повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу місцевого суду від 27.09.2018 у справі №914/347/17, апеляційний суд в оскаржуваній ухвалі від 30.11.2018 зазначив про невиконання позивачем обов'язку щодо сплати судового збору за апеляційний перегляд ухвали місцевого суду про розгляд скарги на дії органу державної виконавчої служби у встановлений ухвалою суду від 05.11.2018 строк за відсутності підстав для його звільнення від сплати судового збору.

Верховний Суд погоджується з такими висновками апеляційного суду та зазначає, що за судовим рішенням від 19.10.2017 у справі №914/347/17, яке було на виконанні державної виконавчої служби, з відповідача, поряд із заборгованістю по заробітній платі, стягнено на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який не входить до структури заробітної плати, тому доводи позивача про те, що скаргу на дії державного виконавця подано ним як "особою, що звільнена від сплати судового збору в силу пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", є помилковими. Така правова позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 30.01.2019 у справі №910/4518/16.

38. Доводи ОСОБА_4 про його належність до категорії пільговиків щодо сплати судового збору відповідно до пункту 15 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", як фізичної особи-кредитора з грошовими вимогами до відповідача-боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, суд касаційної інстанції вважає безпідставним, оскільки спір у справі №914/347/17 розглядався в межах позовного провадження і позовні вимоги ОСОБА_4 до ПАТ "Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат" не є за своєю правовою природою вимогами кредитора по заробітній платі, що заявляються в порядку статті 23 Закону про банкрутство.

39. Верховний Суд відхиляє, як необґрунтовані, доводи касаційної скарги про обмеження апеляційним судом права ОСОБА_4 на доступ до суду в розумінні статті 6 Конвенції з посиланням на практику ЄСПЛ щодо принципів належного виконання судового рішення та достатності мотивації прийнятого судом рішення, які, на думку позивача, були порушені апеляційним судом при прийнятті оскаржуваної ухвали від 30.11.2018, так як судом апеляційної інстанції в порядку статей 174, 260 ГПК України надано скаржнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до суду доказів сплати судового збору за ставкою, визначеною підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" як за апеляційну скаргу на ухвалу суду, та виконано процесуальний обов'язок щодо належного обґрунтування рішення (ухвали) про повернення апеляційної скарги з посиланням на приписи процесуального закону, Закону України "Про судовий збір" та висновки Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 29.05.2018 у справі №915/955/15 щодо застосування статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні апеляційних скарг на ухвали місцевого суду.

40. В рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007, аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов'язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

Аналізуючи мотивацію прийнятої апеляційним судом ухвали крізь призму статті 6 Конвенції та зазначеної практики ЄСПЛ, Суд зазначає про належне виконання покладеного на апеляційний суд обов'язку щодо мотивації прийнятого ним рішення, оскільки суд приділив достатньо уваги обґрунтуванням щодо відхилення доводів позивача правильно застосував норми Закону України "Про судовий збір" та процесуального права щодо порядку сплати судового збору за апеляційний перегляд ухвал місцевого суду та не допустив порушення принципів господарського судочинства при застосуванні норм процесуального права.

А.3. Мотиви прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

41. Доводи скаржника, зазначені в пунктах 19-22 описової частини даної постанови, Суд вважає необґрунтованими з підстав, зазначених в пунктах 29-40 мотивувальної частини цієї постанови.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

42. З огляду на зазначене та відсутність порушень норм Закону України "Про судовий збір" та процесуального права при прийнятті ухвали апеляційним судом, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги позивача та залишення без змін ухвали суду апеляційної інстанції.

В. Судові витрати

43. Підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній на момент звернення ОСОБА_4 з касаційною скаргою 12.12.2018, передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" станом на 01.01.2018 становив 1 762 грн.

Зважаючи на те, що за результатами касаційного перегляду ухвали апеляційного суду від 30.11.2018 у справі №914/347/17 про повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу місцевого суду від 27.09.2018 Верховний Суд залишив касаційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення, а при її поданні скаржником судовий збір не було сплачено, суд касаційної інстанції, керуючись приписами статті 129 ГПК України, зобов'язує позивача сплатити до Державного бюджету України судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу апеляційного суду на суму 1 762 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 301, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 30.11.2018 у справі №914/347/17 залишити без змін.

3. Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) в дохід Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва (отримувач коштів - УК у Печер.р-ні/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; рахунок отримувача - 6007; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; код класифікації доходів бюджету 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"; символ звітності банку 207) 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 (нуль) коп. судового збору за подання касаційної скарги.

Доручити Господарському суду Львівської області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.Г. Пєсков

В.Я. Погребняк