ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 березня 2019 р. Справа №903/835/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз"

до відповідача: Підприємства теплових мереж "Ковельтепло"

про стягнення 967509,59 грн.

Суддя Шум М.С.

секретар с/з ОСОБА_1

Представники сторін: н/з

Суть спору: Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" звернулося до суду з позовом про стягнення з Підприємства теплових мереж "Ковельтепло" 967509,59 грн., з яких: 803523,41 грн. основної заборгованості, 134180,01 грн. пеня, 15871,92 грн. 3% річних, 13934,25 грн. - інфляційні втрати(із врахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог від 10.01.2019р.(а.с.117).

Позов обґрунтований невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань згідно договору №09420UEACEF016 від 21.01.2016р. розподілу природного газу.

В судове засідання 12.03.2019р. уповноваженні представники сторін не зявилися, проте були повідомлені про дату та час судового засідання щодо розгляду справи по суті, що стверджується відмітками останніх на розписці про оголошення перерви в судовому засіданні 19.02.2019р.(а.с.151).

Беручи до уваги приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, господарський суд визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами, -

встановив:

21.01.2016р. між Підприємством теплових мереж «Ковельтепло» та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньтаз» було укладено договір №09420UEACEF016 розподілу природного газу (далі - Договір)(а.с.15-22).

Згідно п.2.1 Договору, оператор ГРМ зобовязується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобовязується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Пунктом 6.4 Договору(в редакції додаткової угоди а.с.47-48) передбачено, якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати - оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Споживач має право здійснювати оплату за договором розподілу природного газу через банківську платіжну систему, онлайн - переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Оператора ГРМ та в інший не заборонений законодавством спосіб.

На виконання умов договору позивачем у період з січня по жовтень 2018р. було надано відповідачу послуги з розподілу природного газу, що підтверджується актами надання послуг з розподілу природного газу, наявними у матеріалах справи(23-27).

Відповідачем було частково оплачено надані послуги та станом на 09.11.2018р. основна заборгованість ПТМ «Ковельтепло» перед позивачем, згідно Договору розподілу природного газу від 21.01.2016р, становила 803523,41 грн..

Згідно ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст.144 Господарського кодексу України (далі - ГК України), майнові права та майнові обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.193 ГК України та статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Із наданих у процесі розгляду справи позивачем та відповідачем документів вбачається, що після звернення позивачем із даним позовом до відповідача в господарський суд і після відкриття судом провадження у даній справі за таким позовом та станом на 12.03.2019р. відповідач виконав свій обовязок по оплаті послуг за розподіл природного газу та перерахував позивачу грошові кошти у розмірі 803523,41 грн., тобто станом на час розгляду справи відповідачем була погашена основна заборгованість перед позивачем по оплаті послуг за розподіл природного газу, що є предметом спору, у повному обсязі(дана обставина не заперечувалася представниками сторін в судовому засіданні 19.02.2019р.).

Отже, провадження у справі в частині позовної вимоги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" до Підприємства теплових мереж "Ковельтепло" про стягнення 803523,41 грн. основної заборгованості за Договором - підлягає закриттю, на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Щодо стягнення з відповідача пені, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.ст.216-218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій.

Згідно із ст.ст. 230-232 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

За умовами Договору (п.8.2), у разі порушення Споживачем строків оплати, за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день простроченого платежу.

Перевіривши розрахунок позивача(а.с.118-120), суд дійшов висновку, що нараховані позивачем 134180,01 грн. пені(за період прострочення оплат з 31.01.2018р. по 09.08.2018р.) підставні та підлягають до стягнення відповідно до п.8.2 Договору.

Щодо стягнення з відповідача 15871,92 грн. 3% річних, 13934,25 грн. - інфляційних втрат, суд зазначає таке.

Відповідно ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, які є платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Перевіривши розрахунки позивача(а.с.120-124), суд дійшов висновку, що нараховані останніми 15871,92 грн. 3% річних(в період з 31.01.2018р. по 09.11.2018р.), 13934,25 грн. - інфляційні втрати(за період з лютий вересень 2018р.), підставні та підлягають до стягнення.

Твердження відповідача(а.с.40-46, 145-146) щодо:

- наявності дебіторської заборгованості по субсидіях і пільгах(при здійсненні заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з Державного бюджету затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р № 256);

- відсутність вини в останніх при невчасній оплаті наданих послух(відповідач не впливає на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за послуги з розподілу природного газу, оскільки розподіл отриманих від споживачів грошових коштів полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами);

- укладання угоди №58АVL4309-18 від 27.04.2018р.(а.с.61-62) про реструктуризацію заборгованості (на думку відповідача сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за розподіл природного газу, встановлених умовами Договору, відхиляються судом з огляду на таке.

Укладеним Договором(із додатковою угодою) чітко передбачено, що остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів(п.6.4), тобто сторони встановили граничні терміни проведення оплати за надані послуги не залежно від способу їх проведення(через банківську платіжну систему, онлайн - переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Оператора ГРМ та в інший не заборонений законодавством спосіб(за рахунок субвенцій, компенсації заборгованості по субсидіях і пільгах тощо).

Окрім цього суд вважає, що укладання між сторонами угоди №58АVL4309-18 від 27.04.2018р. про реструктуризацію заборгованості, не змінило порядок і строк проведення розрахунків за розподіл природного газу по основному Договору, оскільки в даній угоді погоджено реструктуризацію вже існуючої(станом на 27.04.2018р.) заборгованості відповідача в розмірі 1189429,99 грн.(із встановленням відповідного графіку), а послуги по розподілу природного газу(із підписанням сторонами відповідних актів) надавалися відповідачу по основному Договору і поза встановленого графіку погашення(визначеної угодою №58АVL4309-18 від 27.04.2018р.) заборгованості. Разом з тим, згідно п.2.3 угоди №58АVL4309-18 від 27.04.2018р., боржник(Підприємство теплових мереж "Ковельтепло") зобовязується сплачувати поточні платежі в порядку та строки, встановлені Договором розподілу природного газу №09420UEACEFТ016 від 01.01.2016р.(заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу а.с.14).

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору в сумі 2459,79 грн.(пропорційно розміру задоволених позовних вимог), слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.73-79, 86, 129, 185, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задоволити частково.

2. Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" до Підприємства теплових мереж "Ковельтепло" в частині стягнення 803523,41 грн. основної заборгованості закрити.

3. Стягнути з Підприємства теплових мереж "Ковельтепло" (45000, Волинська обл., місто Ковель, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 97А, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" (43000, Волинська обл., місто Луцьк, ВУЛИЦЯ ФРАНКА, будинок 12, ) 163986,18 грн., з них 134180,01 грн. пеня, 15871,92 грн. 3% річних, 13934,25 грн. - інфляційні втрати та 2459,79 грн. витрат позивача по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено

20.03.2019

Суддя М. С. Шум