ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.03.2019 Справа № 905/168/19

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, б.6)

до відповідача: Комунального підприємства «Тепломережа» Вугледарської міської ради» (85670, Донецька область, м.Вугледар, вул. 13 Десантників, б.53)

предмет позову: стягнення 40 650,47грн. інфляційних втрат, трьох відсотків річних та штрафних санкцій

підстави позову: неналежне виконання грошового зобовязання за договором купівлі-продажу природного газу.

Суддя Матюхін В.І.

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства «Тепломережа» Вугледарської міської ради» 40 650,47грн., у тому числі:

· 23 899,50грн. пені за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 26.04.2017р. по 25.11.2017р. (включно);

· 13 044,80грн. - інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання за період травень 2017р. листопад 2017р.;

· 3 706,18грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 26.04.2017р. по 27.12.2017р. (включно).

В обґрунтування позову позивач послався на прострочення відповідачем зобовязання з оплати поставленого у березні-квітні 2017 року природного газу, здійсненого на виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 4930/1617-КП-6 від 17 січня 2017 року.

Ухвалою від 21.01.2019р. господарським судом відкрите провадження у справі і:

- за клопотанням позивача вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами;

- встановлено відповідачеві строк для подання заяви з запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до 04.02.2019 року.

Відповідно до цієї ухвали відповідач у строк протягом пятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше 09-40год. 11.02.2019 року мав право надати (надіслати):

· суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову;

· позивачеві - копію відзиву та доданих до нього документів.

Також, із урахуванням вимог ст.ст.166, 167, 251 ГПК України судом встановлено:

· позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 3-х календарних днів з дня отримання відзиву;

· відповідачу строк для подання заперечення на відповідь - протягом 3-х календарних днів з дня отримання відповіді;

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк заяву з запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідачем в строк для подання відзиву (протягом пятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі) також подане не було.

Від відповідача 05.02.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому підприємство визнало факт існування між сторонами договірних стосунків, факт передачі компанією у власність відповідача природного газу, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу і факт сплати вартості поставленого газу в повному обсязі, проте позов не визнало і зазначило наступне:

- позивачем порушено п.9.1. договору щодо досудового врегулювання спору;

- зобовязання КП «Тепломережа» сплатити пеню залежить від фактичної наявності відповідної вимоги ПАТ НАК «Нафтогаз України»;

- КП «Тепломережа» є єдиною теплопостачальною організацією в м. Вугледар, на яку покладено обовязок безперебійно постачати теплову енергію споживачам протягом опалювального сезону, а у звязку із низькою платоспроможністю значної кількості споживачів теплової енергії, особливо фізичних осіб, відсутністю коштів, підприємство буде позбавлене можливості своєчасно ліквідовувати аварійні ситуації, проводити поточні ремонти теплових мереж та технічне обслуговування обладнання котельнь і теплових пунктів, своєчасно та якісно надавати комунальні послуги споживачам м. Вугледар;

- КП «Тепломережа» є збитковим та перебуває у важкому матеріальному стані (в результаті ведення господарської діяльності на рахунки підприємства щомісячно надходить сума у розмірі 2,65 млн. грн. (з ПДВ), у той час в середньому обов'язкові щомісячні платежі складають більше 3млн.грн.;

- на виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходиться зведене виконавче провадження № 49291127 від 07.10.2015 року на суму, яка перевищує 10млн.грн;

- на кошти КП «Тепломережа» накладено арешт, що унеможливлювало своєчасний розрахунок за спожитий природний газ перед ПАТ НАК «Нафтогаз України»;

- з метою реалізації Закону України № 1730-VIII «Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», 16.06.2017 року підприємство внесено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії (наказ Мінрегіону від 16.06.2017 № 152, № особового запису в реєстрі 32).

На порушення ч.6 ст.165 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), якою передбачено, що «до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи», відповідачем документи, які б підтвердили надіслання відзиву позивачеві, до відзиву додані не були.

З метою забезпечення сторонам можливості надати відповідь та заперечення ухвалою від 18.02.2019 судом встановлено:

· позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 3-х календарних днів з дня отримання відзиву;

· відповідачу строк для подання заперечення на відповідь - протягом 3-х календарних днів з дня отримання відповіді, але не пізніше 09-40год. 11.03.2019 року.

Відповіддю від 09.02.2019 на відзив позивач наполягає на задоволенні позову у повному обсязі. Позицію відповідача стосовно того, що порушення зобовязання відбулось не із його вини, вважає необґрунтованою. Посилання відповідача на норму частини 3 статті 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» також вважає необґрунтованими. На думку позивача норми зазначено Закону застосовують до заборгованості, яка виникла за спожитий природній газ станом на 1 липня 2016 р., тоді як договір постачання природного газу № 4930/1617- КП-6 було укладено 17.01.2017 року.

До 12.03.2019 року ніяких додаткових документів щодо суті спору, зокрема заперечення від відповідача, до суду не надходило.

21.02.2019 судом отримане клопотання відповідача про зменшення санкцій, 3% річних і інфляційних на 90 % (девяносто відсотків).

Клопотання фактично дублює відзив, зокрема відповідач посилається на ст.233 Господарського кодексу України і свою заяву обґрунтовує наступним:

- КП «Тепломережа» є єдиною теплопостачальною організацією в м. Вугледар, на яку покладено обовязок безперебійно постачати теплову енергію споживачам протягом опалювального сезону, а у звязку із низькою платоспроможністю значної кількості споживачів теплової енергії, особливо фізичних осіб, відсутністю коштів, підприємство буде позбавлене можливості своєчасно ліквідовувати аварійні ситуації, проводити поточні ремонти теплових мереж та технічне обслуговування обладнання котельнь і теплових пунктів, своєчасно та якісно надавати комунальні послуги споживачам м. Вугледар;

- КП «Тепломережа» є збитковим та перебуває у важкому матеріальному стані (в результаті ведення господарської діяльності на рахунки підприємства щомісячно надходить сума у розмірі 2,65 млн. грн. (з ПДВ), у той час в середньому обов'язкові щомісячні платежі складають більше 3млн.грн.;

- на виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходиться зведене виконавче провадження № 49291127 від 07.10.2015 року на суму, яка перевищує 10млн.грн;

- на кошти КП «Тепломережа» накладено арешт, що унеможливлювало своєчасний розрахунок за спожитий природний газ перед ПАТ НАК «Нафтогаз України»;

- з метою реалізації Закону України № 1730-VIII «Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», 16.06.2017 року підприємство внесено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії (наказ Мінрегіону від 16.06.2017 № 152, № особового запису в реєстрі 32).

На клопотання відповідача про зменшення санкцій позивач гадав заперечення, яким просить відмовити у задоволенні клопотання. Свою позицію позивач обґрунтував наступним:

1) В своєму відзиві на позов відповідач визнав неналежне виконання ним умов договору купівлі-продажу природнього газу, а саме прострочення оплати; ним не заперечувалась правомірність нарахування 3% річних та інфляційних втрат у повному розмірі, тому ці обставини не потребують доказуванню.

2) Стаття 233 ГК України передбачає зменшення розміру штрафних санкцій, зокрема, судом. Зменшення розміру неустойки передбачено у випадку, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, і можливе за рішенням суду. При цьому суд має враховувати:

- ступінь виконання зобов'язання боржником.;

- майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні. У разі вирішення питання стосовно зменшення розміру штрафних санкцій повинен бути врахований майновий стан і боржника і кредитора;

- не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Однією з обовязкових умов застосування ст.233 ГК України є дослідження судом майнового стану сторін, і боржника і кредитора, обставини, що обумовили прострочення.

Відповідно до консолідованого звіту про фінансовий стан позивача за кінець 2017 року торгова дебіторська заборгованість (а основним видом діяльності підприємства є продаж газу) становила 58 988 тис. гри., має тенденцію до зростання - у 2016 році становила 49 209 тис. гри.

Торгова кредиторська заборгованість у 2017 році становила 8 137 тис. грн., відстрочені податкові зобовязання складають 67 304 тис. грн.

Розмір короткострокових позик складає 44 579 тис. гри., довгострокових 14 736 тис. гри. (дана інформація є публічно-доступною, повний текст звітності розміщено на офіційному сайті Позивача - naftogaz.com ).

Наведені дані свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, у тому числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювального сезону 2017/2018 років.

Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом. Тобто, компанія як підприємство державного сектору економіки є обєктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави. Відсутність можливості вчасно розраховуватись за природний газ а як наслідок - відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї України.?

Основним нормативним документом, що регулює порядок та умови постачання природного газу та виділення номінацій захищеним споживачам у опалювальний період 2017- 2018 років є постанова Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 року №187, якою затверджено ОСОБА_1 про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (далі - ОСОБА_1 про ПСО).

ОСОБА_1 визначає обсяг та умови виконання спеціальних обов'язків, що покладаються на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, зокрема для забезпечення стабільності, належної якості та доступності природного газу, підтримання належного рівня безпеки його постачання споживачам, не створюючи загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку природного газу, заснованого на засадах вільної конкуренції з дотриманням принципів пропорційності, прозорості та недискримінації.

Підпунктом 4 п.3 ОСОБА_1 встановлено обов'язок НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії для всіх категорій використання природного газу, в тому числі для виробництва електричної енергії такими виробниками, на умовах та у порядку, що визначені ОСОБА_1 про ПСО.

Таким чином, несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обовязків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу. .

Держава, покладаючи на ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» певні обовязки, не виконує свої зобовязання з компенсації економічно обґрунтованих витрат, здійснених таким суб'єктом, тим самим спричиняючи до збитків. Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року по справі №826/6064/17, залишеним в силі постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2018 року, визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо не визначення джерела фінансування та порядку визначення компенсації, що надається суб'єктам ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов'язки.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив:

17 січня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (позивач, постачальник) та Комунальним підприємством «Тепломережа» Вугледарської міської ради» (відповідач, споживач) укладено договір постачання природного газу № 4930/1617-КП-6 (далі по тексту Договір), за умовами якого постачальник зобовязується поставити споживачеві у 2017 році природний газ, а споживач зобовязується оплатити його на умовах цього Договору (пункт 1.1 Договору).

Укладений між сторонами договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфу 3 глави 54 Цивільного кодексу України, параграфу 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.264 Господарського кодексу України «матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб'єктів господарювання, здійснюються суб'єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу».

За приписами ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно ч.1 ст.266 Господарського кодексу України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Відповідно до пункту 1.2 Договору, природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних організацій та установ).

У пункті 2.1 Договору узгоджено, що постачальник передає споживачеві з 01 січня 2017 року по 31 березня 2017 року газ обсягом до 193,4 тис. куб.м., у тому числі за місяцями (тис. куб. м): січень 77,1; лютий 63,7; березень 52,6.

Планові обсяги природного газу, які планується поставити за цим договором, можуть змінюватися протягом місяця поставки за домовленістю сторін (п.2.3 договору).

Приймання-передача природного газу протягом місяця здійснюється рівномірно з припустимим відхиленням добових обсягів від середньодобового не більш як на +-5% (пункт 3.3 Договору).

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (пункт 3.4 Договору).

Споживач зобовязується подати не пізніше 7-го числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу постачальнику:

- завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи). Разом з копією акта споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (у тому числі згідно з цим договором);

- підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість (пункт 3.5 Договору).

Ціна газу узгоджена сторонами у розділі 5 Договору.

За змістом п.5.2. договору, ціна за 1000 куб. м природного газу становить 6 979,00грн. без урахуванням ПДВ. До сплати за 1000 куб. м природного газу 8 374,80грн. з ПДВ.

Додатковими угодами №2 від 24.01.17р., №3 від 24.02.17р., №4 від 31.03.17р. була змінена ціна за 1000 куб. м природного газу, зокрема:

ь з 01.02.2017р. - до сплати за 1000 куб. м природного газу 10 141,20грн. з ПДВ;

ь з 01.03.2017р. - до сплати за 1000 куб. м природного газу 9 439,20грн. з ПДВ;

ь з 01.04.2017р. - до сплати за 1000 куб. м природного газу 9 488,64грн. з ПДВ.

Згідно п. 6.1. договору, оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа місяця включно, наступного за місяцем поставки газу.

У пункті 8.2 договору визначено, що у разі невиконання споживачем пунктів 6.1 та 6.6 цього договору, він зобовязується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Як зазначено в ст.267 Господарського кодексу України договір поставки може бути укладений на один рік, на строк більше одного року (довгостроковий договір) або на інший строк, визначений угодою сторін. Якщо в договорі строк його дії не визначений, він вважається укладеним на один рік. Строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін за їх наявності і діє в частині реалізації природного газу з 1 січня 2017 року до 31 березня 2017 року включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (пункт 12.1 договору).

Додатковою угодою №4 від 31.03.17р. строк дії договору подовжено в частині реалізації природного газу до 30 вересня 2017 року включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Згідно приписів ст.180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою

хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З огляду на те, що сторони досягнули згоди щодо усіх істотних умов договору, договір купівлі-продажу природного газу вважається укладеним.

Згідно ст.664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

На виконання умов п.2.1 договору позивачем відповідачу був переданий у березні-квітні 2017 року природний газ, що підтверджується актами приймання-передача природного газу:

- від 31.03.2017 у обсязі 18,940 тис. куб. метрів на суму 178 778,45грн. (з ПДВ);

- від 30.04.2017 у обсязі 1,450 тис. куб. метрів на суму 13 853,41грн. (з ПДВ).

Як встановлено ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За твердженням позивача, не спростованим відповідачем, за отриманий у березні-квітні 2017 року природний газ відповідач розрахувався у повному обсязі, але несвоєчасно.

Доказів своєчасної оплати отриманого від позивача природного газу відповідачем суду не надано.

За таких обставин і зважаючи на те, що:

· відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку;

· за приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору;

· згідно із ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму;

· згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються;

· за приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

· за змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

· відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами;

· ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін);

· за змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання);

· відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом;

· у разі порушення зобов'язання відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди;

· ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачене, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом;

· згідно ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано;

· ч.2 ст.343 Господарського кодексу України обумовлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня;

· згідно ст.4 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалася пеня;

· загальна сума 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати переданого у березні-квітні 2017 року природного газу, нарахованих позивачем на відповідача за період з 26.04.2017р. по 27.12.2017р. (включно), становить 3 706,18грн., у тому числі за зобовязаннями:

- березня 2017р. за період з 26.04.2017р. по 27.12.2017р. 3 460,23грн.;

- квітня 2017р. за період з 26.05.2017р. по 27.12.2017р. 245,95грн.;

· загальна сума інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати переданого у березні-квітні 2017 року природного газу, нарахованих позивачем на відповідача за період травень 2017р. листопад 2017р., становить 13 044,80грн., у тому числі за зобовязаннями:

- березня 2017р. за період з 01.05.2017р. по 30.11.2017р. 12 223,97грн.;

- квітня 2017р. за період з 01.06.2017р. по 30.11.2017р. 820,80грн.;

· загальна сума пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань з оплати переданого у березні-квітні 2017 року природного газу, нарахованих позивачем на відповідача за період з 26.04.2017р. по 25.11.2017р. (включно), становить 23 899,50грн., у тому числі за зобовязаннями:

- березня 2017р. за період з 26.04.2017р. по 25.10.2017р. 22 130,82грн.;

- квітня 2017р. за період з 26.05.2017р. по 25.11.2017р. 1 768,68грн.;

· зауважень щодо розрахунку здійснених позивачем нарахувань відповідачем не заявлено,

господарський суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Задовольняючи позов щодо штрафних санкцій судом враховано також наступне:

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч.1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

При цьому, відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як встановлено судом, пеня розрахована позивачем з дотриманням встановлених п.6 ст.232 Господарського кодексу України вимог, розрахунок пені відповідає фактичним обставинам справи та є арифметично вірним. Заявлення позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені за порушення строків оплати поставленого природного газу є правомірними.

Заперечення відповідача судом до уваги не взяті, так як:

- позивачем не порушено п.9.1. договору;

- п.9.1. договору не регулює досудове врегулювання спору, він передбачає звільнення сторін від відповідальності внаслідок форс-мажорних обставин;

- порядок розвязання спорів врегульовано розділом 10 договору і при цьому обовязковість досудового врегулювання спору не передбачена;

- зобовязання КП «Тепломережа» щодо сплати пені не залежить від наявності чи відсутності вимоги ПАТ НАК «Нафтогаз України»;

- ст.5 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» передбачено, що реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року, у той час як спірні стосунки виникли між сторонами після 1 січня 2017 року.

Клопотання відповідача про зменшення санкцій, 3% річних і інфляційних на 90 % задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

- відповідачем не надано ніяких документів щодо того, хто саме не сплачує йому кошти за поставлену теплову енергію і які заходи застосовані підприємством до таких неплатників;

- 3% річних і інфляційні не є санкціями, а тому до цих нарахувань не може бути застосовані заходи, передбачені ст.233 ГК України.

Судові витрати в межах, встановлених законодавством, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.526, 530, 610-612, 625, 691, 692 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.193, ч.6 ст.232 Господарського кодексу України і керуючись ст.ст.210, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Комунального підприємства «Тепломережа» Вугледарської міської ради» (85670, Донецька область, м.Вугледар, вул. 13 Десантників, б.53, код ЄДРЮОФОПГФ 40175733) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м.Київ, вул. Б. Хмельницького, буд.6, код ЄДРЮОФОПГФ 20077720) 23 899,50грн. пені, 13 044,80грн. - інфляційних втрат, 3 706,18грн. 3% річних, 1 921,00грн. на відшкодування витрат з оплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, передбаченому п.17.5 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення (складення повного судового рішення).

Повний текст судового рішення складено 13.03.2019р.

Суддя В.І. Матюхін