ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" березня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/662/19

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

розглянувши матеріали за вх.№ 679

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УГЕЗ" (вул.Львівська, 1-б, м.Миколаїв, 54050)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ" (АДРЕСА_1, 68000)

про стягнення 3987367,91 грн.;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УГЕЗ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом (вх.№679/19 від 14.03.2019) до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ" про стягнення 3987367,91 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем договору поставки №ДГ-0000007 від 02.01.2019, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за поставлену позивачем сировину (м'ясо сире) у розмірі 3987367,91 грн.

Одночасно із позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову (вх.№2-1130/19), в якій позивач просить накласти арешт на грошові кошти, що належать ТОВ "МАЯК-ПІВДЕНЬ" (), та знаходяться у будь-яких банківських установах (банках), а також на ті кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб на суму 3987367,91 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову вказує, що до стягнення заявлена значна сума грошових коштів. Починаючи з початку лютого 2019 року відповідач припинив сплату грошових коштів по договору, відмовляється вести перемовини та підписувати акти звірок.

Надає докази відсутності у відповідача нерухомого майна, що унеможливлює звернення стягнення на таке майно в рахунок погашення заборгованості.

Вказує, що відповідач на момент настання строку виконання зобов'язань став здійснювати дії, спрямовані на ухилення від виконання своїх зобов'язань за договором з позивачем, а також, що існує велика ймовірність того, що відповідач як юридична особа взагалі припинить свою діяльність.

Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, суд встановив наступне.

Положеннями ст.136 ГПК України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ст.137 ГПК України визначено перелік заходів забезпечення позову, а також регламентовано, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Статтею 140 ГПК України встановлено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

-запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9).

Зі змісту заяви вбачається, що позивач припускає можливість ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду з даного спору у разі задоволення позову з підстав неналежного виконання відповідачем договору та ухилення від сплати 3987367,91 грн.

Між тим, на думку суду, наведені позивачем обставини не є достатньою підставою вважати імовірним утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття судом запропонованих заявником заходів.

Наразі заявником не надано жодних доказів на підтвердження свого припущення щодо можливості вчинення відповідачем дій, що істотно ускладнять або унеможливлять виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення заявленого позову.

Суд зазначає, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, підтвердженого належними доказами, не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Поряд з цим, судом встановлено, що заявником при зверненні до суду із даною заявою про забезпечення позову не було подано належних та допустимих в розумінні приписів ГПК України доказів наявності підстав, що можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких останній звернувся до суду.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заявник не довів суду, що невжиття вказаних ним заходів зможе істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення його порушених чи оспорюваних прав, за захистом яких позивач звернувся до суду, у звязку з чим у задоволенні заяви про забезпечення позову, слід відмовити.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, господарський суд вважає заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УГЕЗ» про забезпечення позову необґрунтованою, у звязку з чим така заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.136, ст.137, 140, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «УГЕЗ» (вх.№2-1130/19 від 14.03.2019) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набрала чинності 15.03.19 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали Господарського суду Одеської області.

Суддя Р.В. Волков