ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2283/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів Аленіна О.Ю., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ

на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2019 р.

по справі № 916/2283/18

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Білгород -Дністровськтеплоенерго м. Білгород Дністровський

про стягнення 667 716,03 грн.

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_2

час та місце ухвалення рішення: 16.01.2019 р., м. Одеса, пр. т Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області,

повний текст складено та підписано: 25.01.2019 р.

за участю представників сторін:

від Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ: ОСОБА_3

Ухвалою Південно західного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2019 р. по справі № 916/2283/18 та призначено її до розгляду.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ розглянута в межах процесуального строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

В жовтні 2018 р. Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 підприємства Білгород - Дністровськтеплоенерго м. Білгород Дністровський про стягнення 667 716,03 грн., з яких:

- 408 374,94 грн. пеня;

- 60 063,08 грн. 3 % річних;

- 199 278,02 грн. інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням ОСОБА_1 підприємством Білгород-Дністровськтеплоенерго м. Білгород Дністровський зобовязань за договором про постачання природного газу від 27.10.2016 р. № 3510/1617-БО-23 в частині прострочення терміну оплати поставленого газу.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.01.2019 р. позов Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 підприємства Білгород -Дністровськтеплоенерго м. Білгород Дністровський на користь позивача:

- 40 837,94 грн. пені (що складає 10% від заявленої суми);

- 60 063,08 грн. - 3 % річних;

- 199 278,02 грн. інфляційних втрат;

- 10 015,74 грн. судового збору.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий господарський суд зазначив про те, що Комунальне підприємство Білгород -Дністровськтеплоенерго м. Білгород Дністровський надає послуги з централізованого теплопостачання, а тому основним джерелом доходу такого підприємства є кошти, що надійшли за надані послуги від споживачів (населення).

Крім того, відповідачем погашено основний борг за договором постачання природного газу від 27.10.2016 р. № 3510/1617-БО-23 у повному обсязі.

Нарахування та стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки, повязані з порушенням відповідачем умов договору, а стягнення з ОСОБА_1 підприємства Білгород - Дністровськтеплоенерго м. Білгород Дністровський пені у повному обсязі, не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобовязання.

Також, Господарський суд Одеської області, частково задовольнивши позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ, в п. 1 резолютивної частини рішення від 16.01.2019 р. помилково зазначив про задоволення позову у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Одеської області від 16.01.2019 р. в частині зменшення пені до 40 837,94 грн., Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ оскаржило його в цій частині до Південно - західного апеляційного господарського суду.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим суд дійшов помилкового висновку щодо зменшення розміру пені.

Комунальне підприємство Білгород - Дністровськтеплоенерго м. Білгород Дністровський в поданому відзиві проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, заперечує та просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.10.2016 р. між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ та ОСОБА_1 підприємством Білгород -Дністровськтеплоенерго м. Білгород Дністровський укладено договір постачання природного газу № 3510/1617-БО-23.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобовязується поставити споживачеві у 2016 2017 р. р. природний газ, а споживач зобовязується оплатити його на умовах договору.

Згідно з п. 5.2 наведеного договору ціна за 1000 куб.м. газу за договором з 01.10.2016 р. становить 5 916,00 грн., крім того ПДВ (20%) 1183,00 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу з ПДВ 7099,20 грн.

За приписами п. 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 8.2. договору передбачено, що у разі невиконання споживачем п. п. 6.1 договору він зобовязується сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 10.3. договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 років.

Згідно з п. 12.1. договору, він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 р. по 31.03.2017 р. включно, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов договору, Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ поставило ОСОБА_1 підприємству Білгород - Дністровськтеплоенерго м. Білгород Дністровський природний газ на суму 11 807 734,53 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу.

ОСОБА_3, оплату за поставлений природний газ відповідачем здійснено несвоєчасно та з порушенням вимог п. 6.1 договору, у звязку з чим позивачем нараховано ОСОБА_1 підприємству Білгород - Дністровськтеплоенерго м. Білгород Дністровський штрафні санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами статей 6, 627, 628 та 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

В силу вимог ст. 610, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

За приписами ч. 5 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.6.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем порушувались строки оплати за придбаний газ, що підтверджується виписками з рахунків позивача.

За приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частинами 2, 3 статті 549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивачем обґрунтовано здійснено нарахування ОСОБА_1 підприємству Білгород - Дністровськтеплоенерго м. Білгород Дністровський пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Поряд з цим, суд першої інстанції оскаржуваним рішенням зменшив заявлену до стягнення суму пені до 40 837,94 грн., посилаючись на наступні обставини:

- Комунальнє підприємство Білгород - Дністровськтеплоенерго м. Білгород Дністровський є підприємством, яке надає послуги з централізованого теплопостачання на території м. Білгород - Дністровський, основним джерелом доходів якого є кошти, що надійшли за наданні послуги з теплопостачання;

- основний борг за договором постачання природного газу від 27.10.2016 р. № 3510/1617-БО-23 погашено ОСОБА_1 підприємством Білгород -Дністровськтеплоенерго м. Білгород Дністровський у повному обсязі;

- Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ не доведено понесення збитків в результаті неналежного виконання відповідачем умов договору.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора.

При цьому повинно бути взято до уваги:

- ступінь виконання зобов'язання боржником;

- майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні;

- не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.11 року № 18 вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

З огляду на викладене, Південно - західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першу інстанції щодо зменшення нарахованої суми пені до 40 837,94 грн.

Доводи, викладені Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду.

Разом з тим, враховуючи той факт, що судом першої інстанції у п. 1 резолютивної частини оскаржуваного рішення здійснено помилку, щодо повного задоволення позовних вимог, Південно західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність змінити рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2019 р. шляхом викладення резолютивної частини у редакції суду апеляційної інстанції.

Щодо стягнення з відповідача судового збору в сумі 10 015,74 грн., суд апеляційної інстанції зазначає, що оскаржуване рішення в цій частині підлягає залишенню без змін, оскільки виникнення спору між позивачем та відповідачем обумовлено несвоєчасним виконанням ОСОБА_1 підприємством Білгород -Дністровськтеплоенерго м. Білгород Дністровський зобовязань за договором про поставлення природного газу від 27.10.2016 р. № 3510/1617-БО-23.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 272 282 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2019 р. по справі № 916/2283/18 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції: «Позов Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 підприємства „Білгород -Дністровськтеплоенерго (67708, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Перемоги, 2, ) на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) пеню в сумі 40 837, 94 грн., 3% річних в сумі 60 063,08 грн., інфляційні витрати в сумі 199 278, 02 грн., судовий збір в сумі 10 015, 74 грн.

В іншій частині Публічному акціонерному товариству Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ у задоволенні позову відмовити.».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, в порядку та випадках, передбачених ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.03.2019 р.

Головуючий суддя Л.В. Лавриненко

Судді О.Ю. Аленін

ОСОБА_4