УХВАЛА

14 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 923/498/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТОФИС" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 (головуючий суддя Савицький Я.Ф., судді Колоколов С.І., Ярош А.І.) у справі № 923/498/18

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТОФИС"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк"

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТОФИС" через Південно-західний апеляційний господарський суд подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 у справі № 923/498/18.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТОФИС", колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає поверненню з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами частини 1 статті 304 Господарського процесуального кодексу України ухвали судів першої та апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 12.09.2018 призначено судову оціночну-будівельну експертизу та зупинено провадження у справі № 923/498/18 на підставі пункту 2 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 скасовано ухвалу Господарського суду Херсонської області від 12.09.2018 у справі № 923/498/18.

Так, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Водночас у вичерпному переліку ухвал суду першої інстанції, що підлягають касаційному оскарженню після їх перегляду в апеляційному порядку, наведеному в пункті 2 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, ухвал суду першої інстанції про призначення експертизи (пункт 11 частини 1 статті 255 ) та про зупинення провадження у справі (пункт 12 частини 1 статті 255 ) не зазначено, а отже такі ухвали оскарженню не підлягають.

Отже, касаційну скаргу у даному випадку подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

В контексті викладеного Суд вважає за необхідне зазначити, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до процесу правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики.

Згідно з частиною 2 статті 304 Господарського процесуального кодексу України скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову. У разі подання касаційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення чи постанови суду, суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Від Національного банку України надійшло заперечення проти відкриття касаційного провадження у даній справі, яке обґрунтовано тим, що ухвали суду першої інстанції про призначення експертизи у справі не входять до переліку ухвал, які підлягають окремому касаційному оскарженню, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Крім того, від Національного банку України надійшло клопотання, в якій банк просить визнати подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 у справі № 923/498/18 зловживанням процесуальними правами, оскільки ТОВ "Приватофис" подано скаргу на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню. При цьому, банк вважає за необхідне повідомити Дніпропетровську обласну дисциплінарну комісію адвокатури про наявність в діях адвоката Трушева О.П., що представляє інтереси відповідача у справі, ознак дисциплінарного проступку у зв'язку з порушенням ним Правил адвокатської етики.

Приписами частини 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства.

Колегія суддів, розглянувши подане клопотання, з огляду на конкретні обставини у даній справі не вбачає підстав для його задоволення. Водночас, звертає увагу адвоката Трушева О.П. на те, що у разі подання касаційної скарги на судові рішення, що не підлягають оскарженню, суд може визнати такі дії зловживанням процесуальними правами та вжити відповідні заходи.

У зв'язку з наявністю підстав для повернення касаційної скарги, клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження залишається без розгляду.

Керуючись статтями 234, 287, 304 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 у справі № 923/498/18 повернути.

2. Скаржнику надіслати копію даної ухвали разом з копією касаційної скарги та доданими до скарги матеріалами, а іншим учасникам справи - копію ухвали.

3. Касаційну скаргу залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.