ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2019м. ДніпроСправа № 904/4685/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м.Київ

до Публічного акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ", м.Кам'янське

про стягнення 12 430 091,33 грн.

Суддя Красота О.І.

За участю секретаря судового засідання Сліпченко С.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №14-165 від 30.08.2018р., адвокат

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність №33/016-юр від 27.12.2018р. адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулося до господарського суд з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" і просить суд стягнути 11 318 739,82 грн. - боргу, 633 175,41 грн. - пені, 241 732,33 грн. - 3% річних, 236 443,77 грн. - інфляційних витрат та судовий збір.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань за Договором №3312/1718-ТЕ-3 від 06.10.2017р. постачання природного газу в частині оплати отриманого газу.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 15.11.2018 о 14:00 год.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, 14.11.2018р. надав до суду відзив на позовну заяву мотивований тим, що:

- ним здійснено часткову оплату за поставлений газ у загальному розмірі 34 716 039,35 грн., на підтвердження чого надає: виписки по рахункам за періоди з 02.11.2017 по 03.01.2018, з 20.02.2018 по 21.08.2018, з 21.08.2018 по 12.09.2018, з 01.09.2018 по 05.10.2018, з 05.10.2018 по 12.11.2018; платіжне доручення № 1 від 29.01.2018 на суму 8 000 000,00 грн.; лист від 12.04.2018 № 800/01-6 на суму 6 194,55 грн.; платіжне доручення № 2 від 23.04.2018 на суму 15 000 000,00 грн.; платіжне доручення № 4 від 24.05.2018 на суму 4 000 000,00 грн.; платіжне доручення № 5 від 24.09.2018 на суму 2 000 000,00 грн.; платіжне доручення № 6 від 25.10.2018 на суму 3 000 000,00 грн.

- підприємство опинилося в скрутному економічному та матеріальному становищі, внаслідок чого не має можливості для одночасного та повного погашення заборгованості, через відсутність достатнього обсягу коштів та неможливості вишукати додаткові кошти для одночасної виплати стягнутої суми боргу;

- АТ "Дніпроазот" є єдиним постачальником теплофікаційної води для опалення Південного району міста Кам'янське. Відповідач зобов'язаний направляти отримані від реалізації хлорної продукції грошові кошти для технічної підготовки підприємства, зокрема його обладнання і комунікацій, для забезпечення теплом мешканців міста, державних, громадських та релігійних організацій в опалювальний період 2018-2019;

- для забезпечення підтримання устаткування підвищеної небезпеки у безпечному стані, забезпечення зберігання небезпечних хімічних продуктів, підприємство зобов'язане здійснювати повний комплекс заходів з охорони праці та екології, безперервне придбання (оплату) необхідних товарів (послуг), матеріалів та обладнання, енергоресурсів, у тому числі природного газу, електроенергії, води, тощо.

Відповідач також стверджує, що саме поточна діяльність підприємства, навіть знаходячись в простої, забезпечує і забезпечить погашення, як існуючих боргів перед ПАТ "НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" так і виконання поточних розрахунків з контрагентами, з урахуванням загальногосподарського інтересу.

Так, Відповідач заявляє про реальну можливість під час поточної діяльності здійснити повний розрахунок з Позивачем лише шляхом розстрочення сплати заборгованості перед Позивачем та судового збору на 1 (один) рік.

15.11.2018р. в підготовчому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представники Відповідача проти позовних вимог заперечували та в позові просили відмовити в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2018р. відкладено підготовче засідання на 13.12.2018р.

19.11.2018р. від представника Позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він не погоджується з позицією Відповідача, викладеною у відзиві на позовну заяву, та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

04.12.2018р. від представника Відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких він стверджує, що АТ "Дніпроазот" вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення порушення строку оплати природного газу, встановленого Договором, а тому просить не застосовувати до нього наслідки за порушення грошового зобов'язання у вигляді пені, 3% річних та індексу інфляції.

06.12.2018р. від представника Відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи судової практики щодо зменшення суми неустойки, нарахованої Позивачем своїм контрагентам за неналежне виконання ними грошових зобов'язань за договорами.

13.12.2018р. від представника Відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії виписки ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, відповідно до якої ним здійснено оплату за поставлений природний газ за договором №3312/1718-ТЕ-3 від 06.10.2017р. у розмірі 5 000 000,00 грн.

13.12.2018р. в підготовчому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2018р. продовжено строк розгляду справи у підготовчому провадженні на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 17.01.2019р.

15.01.2019р. від представника Відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії платіжного доручення№8 від 21.12.2018р., відповідно до якого ним здійснено оплату за поставлений природний газ за договором №3312/1718-ТЕ-3 від 06.10.2017р. у розмірі 1 068 026,44 грн.

В підготовчому засіданні 17.01.2019р. представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник Відповідача проти позовних вимог заперечував та в позові просив відмовити в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2019р. відкладено підготовче засідання на 22.01.2019р.

21.01.2019р. від Відповідача надійшла заява про зменшення розміру штрафних санкцій, в якій він просить суд у разі прийняття рішення про задоволення позовної заяви ПАТ "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" зменшити розмір нарахованих Позивачем штрафних санкцій (пені) за Договором №3312/1718-ТЕ-3 від 06.10.2017р. постачання природного газу на 90 %.

22.01.2019р. на адресу суду від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи сальдо та довідки по операціях, відповідно до яких сума основної заборгованості повністю сплачена Відповідачем.

22.01.2019р. в підготовчому засіданні представник Позивача вимоги в частині стягнення пені, 3% річних, інфляційних витрат та судового збору підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник Відповідача в підготовче засідання не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.02.2019 о 12:00год.

В судовому засіданні 21.02.2019р. Позивач підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні 21.02.2019р. підтримує заперечення викладені у відзиві на позов.

В судовому засіданні 21.02.2019р. оголошено перерву до 21.03.19р. о 10:00 год.

Після перерви в судовому засіданні 21.03.2019р. Позивач підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні 21.03.2019р. підтримує заперечення викладені у відзиві на позов.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.10.2017р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі-Постачальник, Позивач) та Публічним акціонерним товариством "Дніпроазот" (далі-Споживач, Відповідач) укладено Договір постачання природного газу №3312/1718-ТЕ-3 (далі-Договір) (а.с.24-33 т.1).

Відповідно до пункту 1.1. Договору Постачальник зобовязується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а Споживач зобовязується оплатити його на умовах цього договору.

За умовами пункту 1.2. Договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Пункт 2.1. Договору передбачає, що Постачальник передає Споживачу з 01 жовтня 2017р. по 31 березня 2018р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 7695,000 тис куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис.куб.м.):

- жовтень в обсязі 368,000; листопад в обсязі 1241,000; грудень в обсязі 1568,000; січень в обсязі 1674,000; лютий в обсязі 1490,000; березень 1354,000.

Додатковою угодою №6 від 31.03.2018р. (а.с.41 т.1) викладено пункт 2.1. Договору в наступній редакції: Постачальник передає Споживачу з 01 жовтня 2017р. по 31 березня 2018р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 6 882,857 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис.куб.м.):

- жовтень в обсязі 188,860; листопад в обсязі 1064,841; грудень в обсязі 1041,621; січень в обсязі 1605,061; лютий в обсязі 1471,324; березень 1511,150.

Згідно з пунктом 3.1. Договору Постачальник передає Споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі:

- природного газу власного видобутку у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи;

- імпортованого природного газу у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, повязану з правом власності на природний газ.

Відповідно до пункту 4.1. Договору кількість природного газу, яка передається Споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу Споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2494, та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2493.

За умовами пункту 5.2. Договору ціна за 1000 куб.м. газу на дату укладання договору становить 4942 грн. 00 коп., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5930 грн. 40коп.

Пунктом 5.4. Договору загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Згідно з умовами пункту 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору (зі змінами внесеними додатковою угодою №2/2 від 23.01.2018р.) укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

За змістом пункту 12.1. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 року до 31 березня 2018р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов Договору Позивач поставив протягом періоду з жовтня 2017р. по березень 2018р. включно, а Відповідач прийняв природний газ на загальну суму 40 818 095,14 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу (а.с. 43-48 т.1). Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до них.

Оплату за переданий газ Відповідач здійснював несвоєчасно, внаслідок чого у Відповідача утворилась заборгованість в сумі 11 318 739,82 грн., що і стало причиною виникнення спору.

Як вказувалось вище, 14.03.2019р. Відповідач подав відзив на позов та зазначив, що Відповідач на виконання зобовязань по оплаті за поставлений Позивачем газ перерахував грошові кошти в загальному розміру 34 716 039,35 грн. в період з 02.11.2017р. по 09.11.2018р., що підтверджується випискою по рахункам з 02.11.2017р. по 03.01.2018р, з 20.02.2018р. по 21.08.2018р., з 21.08.2018р. по 12.09.2018р., з 01.09.2018р. по 05.10.2018р., з 05.10.2018р. по 12.11.2018р.(а.с.83-158 т.1) та платіжними дорученнями №1 від 29.01.2018р. на суму 8 000 000,00 грн., №2 від 23.04.2018р на суму 15 000 000,00 грн., №4 від 24.05.2018р. на суму 4 000 000,00 грн., №5 від 24.09.2018р. на суму 2 000 000,00 грн., №6 від 3 000 000,00 грн., лист від 12.04.2018р. №800/01-6 на суму 6194,55 грн. (а.с.159-162 т.1).

Також Відповідач в період з 12.11.2018р. по 27.11.2018р. сплатив заборгованість в сумі 34 029,35 грн., що підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків станом на 03.01.2019р. (а.с.86-89).

03.12.2018р. на виконання умов спірного Договору Відповідач перерахував Позивачу грошові кошти в розмірі 5 000 000,00 грн., що підтверджується випискою ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області по рахунку (а.с.73).

З урахуванням здійсненої Відповідачем оплати 03.12.2018р., заборгованість Відповідача за поставлений Позивачем природний газ за Договором станом на 12.12.2018р. становить 1 068 026,44 грн.

В подальшому, Відповідач сплатив суму заборгованості в розмірі 1 068 026,44 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8 від 21.12.2018р. (а.с.84).

Оскільки матеріали справи містять докази про часткову оплату в період з 21.08.2018р. по 17.10.2018р. включно Відповідачем суми основного боргу в розмірі 2 154 072,76 грн. до подачі позовної заяви до господарського суду (18.10.2018р.), суд вважає за необхідне в задоволенні в цій частині позову відмовити.

В частині позовних вимог про стягнення 9 164 667,08 грн. провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України, оскільки заборгованість Відповідачем сплачено в період з 18.10.2018р. по 21.12.2018р., тобто після відкриття провадження у справі.

На час розгляду справи представники сторін надали докази сплати заборгованості Відповідачем у сумі 9 164 667,08 грн.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога Позивача щодо стягнення суми основного боргу в розмірі 2 154 072,76 грн. задоволенню не підлягає, в частині вимог про стягнення 9 164 667,08 грн. провадження у справі підлягає закриттю.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до частин першої, третьої статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобовязується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобовязується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Права та обовязки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Стаття 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник має передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пункт 8.2. Договору передбачає, що у разі прострочення Споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобовязується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у періоду, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Нарахування пені не здійснюється Постачальником на суми оплат, проведення Споживачем відповідно до постави Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. №20.

Додатковою угодою №2/2 від 23.01.2018р. сторони внесли зміни в п.8.2. Договору, виклавши в наступній редакції: у разі прострочення Споживачем оплати згідно п.6.1. цього Договору він зобовязується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Нарахування пені не здійснюється Постачальником на суми оплат, проведений Споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р.

У зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання Позивачем нараховано Відповідачу пеню за загальний період прострочки з 28.11.2017р. по 20.08.2018р. у розмірі 633 175,41 грн.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 90% від заявленої суми, розглянувши яке суд зазначає про наступне.

Згідно із частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами частини четвертої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, правовий аналіз наведеної норми свідчить про те, що зменшення розміру неустойки це право суду, при якому повинні враховуватись певні обставини, які в своїй сукупності утворюють винятковість.

Обґрунтовуючи подане клопотання Відповідач посилається на посилається на скрутне фінансове становище підприємства, дебіторську заборгованість споживачів фізичних та юридичних осіб.

В силу приписів ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу.

Дослідивши матеріали справи та врахувавши, що основний борг був Відповідачем погашений під час розгляду справи, прострочка носила нетривалий характер, суд вважає за доцільне зменшити суму неустойки на 50%, тобто на 316 587,70 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, Позивачем нараховано Відповідачу 3% річних за період з 28.11.2017р. по 20.08.2018р. у сумі 241 732,33 грн. та інфляційні втрати у розмірі 236 443,77 грн. за період з 01.12.2017 по 31.07.2018р.

Перевіривши розрахунок 3% річних, судом встановлено, що вказаний розрахунок Позивачем зроблено вірно, та з цього приводу суд вважає, що вказана вимога повинна бути задоволена в розмірі 241 732,33 грн. 3% річних.

Суд перевіривши розрахунок інфляційних витрат, встановив, що вказаний розрахунок Позивачем зроблено також вірно, та з цього приводу суд вважає, що вказана вимога повинна бути задоволена в розмірі 236 443,77 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 193, 216-218, 230, 232, 233 Господарського Кодексу України, ст. ст.525, 526, 530, 549, 551, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 123, 129, 231, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Провадження у справі стосовно суми 9 164 667,08 грн. закрити.

Стягнути з Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ", (51909, м.Кам'янське, вул.С.Х.Горобця, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", (01001, м.Київ, вул.Б,Хмельницького, 6, ) 316 587,70 грн. пені, 241 732,33 грн. 3% річних, 236 443,77 грн. інфляційних витрат та судовий збір у розмірі 154 140,27грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

22.03.2019р.

Повне рішення складено 22.03.2019