РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.03.2019Справа № 910/16528/18

за позовом Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" на захист прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сушия"
провиплату компенсації за порушення майнових авторських прав.
Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:
від позивача:Молчанов П.В. - генеральний директор;
від відповідача:Власенко О.С. - адвокат.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (надалі - ПО "ОКУАСП") на захист прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" (надалі - ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна"/ позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сушия" (надалі також - ТОВ "Сушия"/відповідач) про стягнення 223 380, 00 грн за порушення майнових авторських прав за використання без дозволу об'єкта правового захисту - музичного твору "Into You" у виконанні "Casey Jean".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач використав у своїй діяльності музичний твір без належного дозволу та без сплати авторської винагороди, чим останнім допущені порушення, передбачені вимогами п. а, ст. 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Ухвалою суду від 17.12.2018 відкрито провадження у справі № 910/16528/18, вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 18.01.2019.

02.01.2019 від відповідача по справі надійшов письмовий відзив, у якому ТОВ "Сушия" заперечує проти заявленого позову в повному обсязі, оскільки ПО "ОКУАСП" не підтверджено належності позивачеві прав по відношенню до спірного музичного твору "Into You" у виконанні "Casey Jean" та окрім того, з доданих до позову доказів, встановити факт неправомірного публічного використання музичного твору «Into You» у виконанні "Casey Jean" саме з боку відповідача неможливо. Крім того, у відзиві на позов ТОВ "Сушия" визначено перелік питань в порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України.

Також, 18.01.2019 через канцелярію суду від ПО "ОКУАСП" надійшли заява з процесуальних питань № 1 щодо наданих стороною позивача і відповідача доказів та заява з процесуальних питань № 2 щодо висновків Верховного Суду в аналогічних справах.

Судове засідання 18.01.2019 відкладено до 15.02.2019, про що винесено відповідну ухвалу суду.

12.02.2019 позивач звернувся до суду із заявою з процесуальних питань №3, в якій повідомляє, що зміст питань, поставлених ТОВ "Сушия" не відповідають приписам ч. 2 ст. 87 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), оскільки стосуються обставин (фактів), які відповідно до закону відображаються у відповідних документах.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2019 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.03.2019.

12.03.2019 відповідачем через канцелярію суду надано письмові пояснення щодо відеозвукозапису.

Судом досліджено диск, який долучено позивачем до позовної заяви та виявлено неможливість його відтворення в судовому засіданні, про що складено відповідний акт.

Натомість, безпосередньо в судовому засіданні 15.03.2019 було заслухано відеозвукозапис, який розміщений на носіях, долучених учасниками процесу.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ПО "ОКУАСП" є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується свідоцтвом Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України про облік організацій колективного управління від 24.01.2011 № 18/2011.

Між ПО "ОКУАСП", як організацією, та ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна", як видавником, 24.01.2014 укладено договір №АВ-24012014/01 про управління майновими авторськими правами з Додатком №1.

На підставі цього Договору ПО "ОКУАСП" від ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна" передано повноваження здійснювати колективне управління майновими правами, а саме: дозволяти або забороняти від імені Видавника використання, а також збирати винагороду (роялті) за використання, зокрема, музичного твору музичного "Into You" у виконанні "Casey Jean", що підтверджується, зокрема, декларацією музичних творів №559 від 01.06.2017.

Відповідно до п. 2.1 вказаного Договору, Видавник надає Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори, а саме: дозволяти або забороняти від імені Видавника використання творів.

Згідно з розділом 9 Договору, у випадку виявлення порушень прав, Організація має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав.

Також, 01.11.2014 між ТОВ "Ворнер/Чаппел" та ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна" укладено ліцензійний договір №ВЧ-01112014/02-д з додатками, з яких вбачається отримання ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна" від ТОВ "Ворнер/Чаппел" авторських прав, зокрема, на музичний твір "Into You" у виконанні "Casey Jean".

Статтею 1108 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об'єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору. Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону. Невиключна ліцензія не виключає можливості використання ліцензіаром об'єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об'єкта у зазначеній сфері.

Згідно зі ст. 1109 цього ж Кодексу, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Позовні вимоги у даному спорі обґрунтовано тим, що відповідач використав музичний твір "Into You" у виконанні "Casey Jean", шляхом публічного виконання, у приміщені ресторану "Сушия" за адресою: м. Київ, пр-т. Оболонський, буд. 1 Б, торговий центр "Dream Town", для фонового озвучення закладу.

Відповідно до ст. 45 Закону України "Про авторське право і суміжні права", суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами, зокрема, через організацію колективного управління.

Частиною 1 ст. 47 Закону України "Про авторське право і суміжні права"передбачено, що суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав можуть доручати управління своїми майновими правами організаціям колективного управління.

Згідно ч. 4 ст. 47 Закону України "Про авторське право і суміжні права", організації колективного управління можуть управляти на території України майновими правами іноземних суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів з аналогічними іноземними організаціями, в тому числі й про взаємне представництво інтересів. Організації колективного управління можуть доручати на основі договорів з аналогічними іноземними організаціями управляти на колективній основі за кордоном майновими правами українських суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі й про взаємне представництво інтересів.

Згідно з підпунктом "г" ч. 1 ст. 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права", організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

У випадку, якщо організація колективного управління звертається на захист прав фізичних осіб, такий спір розглядається в порядку цивільного судочинства. Якщо ж вона звертається на захист юридичних осіб, то, залежно від суб'єктного складу, спір розглядається в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 49 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо в організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України "Про авторське право і суміжні права" - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Таким чином, наведені вище обставини свідчать про те, що ПО "ОКУАСП" здійснює колективне управління виключними майновими авторським правами на спірний музичний твір.

Разом із тим, відповідач проти даного факту заперечує, посилаючись, зокрема, на недоведеність належності позивачу виключних авторських прав на музичний твір "Into You" у виконанні "Casey Jean", виключного права дозволяти використання вказаного музичного твору та відповідно права на його захист, так як з доданих до позовної заяви документів не відслідковується передача майнових авторських прав на спірний музичний твір безпосередньо від авторів цього твору (первинних суб'єктів авторських прав) до ТОВ "Ворнер/Чаппел" та в подальшому до позивача.

Відповідач при цьому вказує на те, що він використовує музичні твори на підставі Договору доручення № 10-01/07/2015 КДС від 01.07.2015, укладеного між ТОВ "Сушия" та ТОВ "КДС", за умовами якого відповідач приєднався до усіх правочинів, які вже укладено ТОВ "КДС", так і тих, що можуть бути укладені у майбутньому, та Договору № 01/2014 від 27.12.2013, укладеного між ДО "УААСП" та ТОВ "КДС", за умовами якого ДО "УААСП" від імені авторів та їх правонаступників, включаючи іноземних, надало користувачам право (невиключну ліцензію) на публічне виконання творів.

За результатом дослідження матеріалів справи, господарський суд міста Києва встановив наступне.

27.12.2013 між Державною організацією "Українське агентство з авторських та суміжних прав" (УААСП), що відповідно до Закону України "Про авторське право і суміжні права" та на підставі Свідоцтва № 3/2003 від 22.08.2003р. Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіта і науки України здійснює колективне управління майновими правами суб'єктів авторського права, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Контент Делівері Сервіс" (КДС), укладено договір №01/2014.

Відомості про набуття Державною організацією "Українське агентство з авторських та суміжних прав" статусу організації колективного управління містяться у Реєстрі організацій колективного управління за посиланням http://me.gov.ua/Documents/Detail?lang=uk-UA&id=e200bfec-91ec-427a-baa5-10cd5204f56f&title=PerelikOrganizatsiiKolektivnogoUpravlinnia та є загальновідомими.

Як вказано у преамбулі Договору №01/2014, ТОВ "КДС" за даним договором управомочене набувати прав та обов'язків і самостійно їх реалізовувати як від власного імені, так і на підставі договорів доручення від імені Користувачів, що протягом дії Договору приєднаються до цього Договору.

Умовами Договору №01/2014 передбачено, що Користувач (Користувачі) - суб'єкти господарювання, які шляхом укладення із КДС договору доручили останньому врегулювати від їх імені та за їх рахунок шляхом укладення господарських договорів усі питання щодо використання ними способом публічного виконання творів. Твори - оприлюднені літературні, музичні твори з текстом або без тексту, що охороняються авторським правом, повноваженні на колективне управління якими на території України передано УААСП аналогічними іноземними авторсько-правовими організаціями на підставі договорів про взаємне представництво інтересів, українськими суб'єктами авторського права та їх правонаступниками на підставі письмових договорів, а також повноваження по управлінню якими УААСП здійснює на підставі Закону (розділ 1 Договору).

Пунктами 2.1. - 2.6. Договору №01/2014 визначено, що УААСП від імені авторів та їх правонаступників, включаючи іноземних, надає Користувачам, у порядку та на умовах, визначених цим Договором, право (невиключну ліцензію) на публічне виконання творів у приміщеннях закладів Користувачів, розташованих на території України, а Користувачі зобов'язуються виплачувати УААСП авторську винагороду (роялті) відповідно до умов цього Договору та Закону. Сторони окремо погодили, що з метою реалізації положень цього Договору Користувачі та КДС отримують невиключне право на відтворення і зберігання творів з метою їх подальшого використання способом публічного виконання. Сторони погодили, що в кожному конкретному випадку днем отримання Користувачем невиключного права на використання творів на умовах цього Договору (днем набуття чинності невиключною ліцензією УААСП на користь Користувача) буде день укладення КДС із Користувачем договору, умовами якого передбачено уповноваження Користувачем КДС на врегулювання від його імені усіх питань стосовно використання останнім способом публічного виконання творів (у такий спосіб Користувач приєднується до цього Договору). Користувачі не мають права передавати отримані за цим Договором права третім особам. Цей Договір не поширюється на: а) немайнові права авторів; б) права виконавців, виробників фонограм, відеограм, організацій мовлення; в) будь-які інші способи та види використання творів, не зазначені в цьому Договорі. Розміри авторської винагороди (роялті), яка сплачується Користувачами за надання невиключного права на публічне виконання творів за розрахунковий період - календарний рік (тарифи), визначені у Додатку до цього Договору. Визначена Сторонами сума авторської винагороди (тариф) не залежить від тривалості та кількості використання творів протягом розрахункового періоду. КДС протягом 30-ти календарних днів, які слідують за останнім днем розрахункового періоду, надає УААСП звіт за формою, визначеною Додатком до цього Договору, який містить перелік Користувачів, від імені яких КДС виплачує УААСП авторську винагороду (роялті) за використання творів способом публічного виконання. Разом із звітом КДС зобов'язується надати УААСП у довільній формі точний перелік використовуваних Користувачами протягом розрахункового періоду творів, як це передбачено чинним законодавством України.

Пунктом 5.1. Договору сторони встановили, що цей Договір набирає чинності з 01 січня 2014 року і діє по 31 грудня 2020 року. При цьому, п. п. 2.6.-2.8. залишаються в силі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань, що виникли під час дії цього Договору.

Умовами п. 7.4. Договору №01/2014 передбачено, що сторони розуміють, що відносини, що склалися та/або складуться між КДС та кожним із Користувачів згідно з укладеними договорами є комерційним представництвом (ст. 243 ЦК України).

Дослідивши умови Договору №01/2014, зокрема, і положення п. 2.2. цього договору (з урахуванням вказівок Вищого господарського суду України у даній справі), суд зазначає наступне.

Згідно з п. 2.2. Договору, сторони окремо погодили, що з метою реалізації положень цього Договору Користувачі та КДС отримують невиключне право на відтворення і зберігання творів з метою їх подальшого використання способом публічного виконання.

Згідно зі ст. 1109 Цивільного кодексу України, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Таким чином, за своєю правовою природою вказаний правочин являється ліцензійним договором, за яким ДО "УААСП" виступає ліцензіаром, а ТОВ "КДС" - ліцензіатом.

При цьому, умовами вказаного договору передбачено можливість надання ДО "УААСП" невиключної ліцензії не тільки визначеному ліцензіату, яким являється ТОВ "КДС", а і невизначеній кількості осіб, з якими ТОВ "КДС" укладе відповідні договори приєднання, і які набудуть статусу ліцензіатів за Договором №01/2014.

Водночас, суд зазначає, що чинним законодавством України передбачено можливість укладання ліцензійних договорів між конкретними особами, які вчинили відповідне волевиявлення станом на момент укладення договору, а не невизначеним колом осіб.

Суд врахував, що ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено можливість укладання багатосторонніх договорів.

Так, ч. 4 вказаної статті передбачено, що до договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Згідно зі ст. 628 ЦК, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Статтею 638 ЦК встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 640 Кодексу, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи і умови Договору №01/2014, суд дійшов висновків про те, що вказаний договір являється ліцензійним договором, укладеним між ДО "УААСП" та ТОВ "КДС", із можливістю приєднання до вказаного договору інших осіб.

При цьому, приєднання таких осіб має відбуватись за умови їх ознайомлення із умовами Договору №01/2014, направлення оферти та отримання акцепту.

У той же час, матеріали справи не містять доказів наявності відносин між ДО "УААСП", як ліцензіаром, та ТОВ "Сушия", як ліцензіатом, щодо погодження і прийняття обома сторонами умов саме договору №01/2014.

Суд звертає увагу учасників судового процесу на те, що суб'єктний склад учасників ліцензійного договору має бути відомим особам, які його укладають, у даному випадку - ПО "УААСП", як ліцензіару, та ТОВ "Сушия", як ліцензіату, і лише у такому випадку відповідний правочин може вважатись укладеним.

Судом враховано, що у матеріалах справи міститься Договір доручення №10-01/07/2015/КДС від 01.07.2015, укладений між ТОВ "КДС" та ТОВ "Сушия", як довірителем.

Пунктом 1.1. Договору доручення №10-01/07/2015/КДС передбачено, що Довіритель даним приєднується до усіх правочинів, як вже укладених КДС, так і тих, що можуть бути укладені від його імені КДС у майбутньому, у такий спосіб надаючи відповідне уповноваження КДС на укладення від імені Довірителя таких правочинів. виконання їх умов, їх подальшу зміну та/або припинення, положеннями яких забезпечується врегулювання усіх питань правомірності використання першим об'єктів права інтелектуальної власності з Музичного та/або Аудіовізуального репертуару та інших об'єктів авторського права у погоджених згідно із умовами цього Договору закладах Довірителя. Вказане схвалення обмежується Довірителем погодженим сторонами у цьому Договорі розміром сум винагороди (роялті), які Довіритель сплачує через КДС на користь суб'єктів майнових прав за використання способом публічного виконання (показу) об'єктів права інтелектуальної власності з Музичного та/або Аудіовізуального репертуару у погоджених згідно із умовами цього Договору закладах Довірителя та за використання Довірителем бази ліцензованого контенту.

Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що умови п. 1.1. Договору доручення №10-01/07/2015/КДС не можуть вважатись договором приєднання до ліцензійного Договору №01/2014, укладеного між ТОВ "КДС" та ДО "УААСП", у розумінні приписів ст. 634 Цивільного Кодексу України.

Згідно з п. 1.2., 1.3. Договору доручення №10-01/07/2015/КДС визначено, що Довіритель даним уповноважує КДС від його імені та за його рахунок у порядку, передбаченому цим Договором, здійснювати оплату винагороди (роялті) за використання способом публічного виконання (показу) об'єктів права інтелектуальної власності з Музичного та/або Аудіовізуального репертуару та за використання Довірителем бази ліцензованого контенту на користь суб'єктів майнових прав на об'єкти права інтелектуальної власності та їх представників, з якими КДС укладено відповідні правочини, а також здійснювати усі необхідні та передбачені вказаними правочинами дії, спрямовані на виконання їх умов (повідомлення, звітність тощо). Усі дії, на які цим Договором Довіритель уповноважує КДС мають характер виключних прав КДС, як це передбачено ст. 1000 ч.2 ЦК України, чинність яких обмежується строком дії цього Договору та територією України (далі - територія).

Статтею 1000 ЦК України передбачено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного (ч. 2 ст. 1000).

ТОВ "СУШИЯ" та ТОВ "КДС" у розділі 2 Договору доручення №10-01/07/2015/КДС встановили зміст доручення та порядок його виконання.

Так, п. п. 2.1. - 2.1.5. Договору доручення №10-01/07/2015/КДС сторони погодили, що КДС згідно із умовами цього Договору набуває виключних прав представляти Довірителя у відносинах із суб'єктами (та їх представниками) майнових прав на об'єкти права інтелектуальної власності, що використовуються Довірителем, що, зокрема, проте не обмежуючись, передбачає;

- здійснення від імені та за рахунок Довірителя у порядку, передбаченому цим Договором, виплат винагороди (роялті) за використання у його закладах способом публічного виконання (показу) об'єктів права інтелектуальної власності з Музичного та/або Аудіовізуального репертуару на користь суб'єктів майнових прав на об'єкти права інтелектуальної власності та їх представників;

- отримання для Довірителя дозволу та реквізитів доступу для використання Бази ліцензованого контенту і здійснення від імені та за рахунок Довірителя у порядку, передбаченому цим Договором, виплат винагороди (роялті) за її використання;

- укладення у подальшому від імені Довірителя правочинів, виконання їх умов, їх подальша зміна та/або припинення, положеннями яких забезпечується врегулювання усіх питань правомірності використання Довірителем об'єктів інтелектуальної власності з Музичного та/або Аудіовізуального репертуару у погоджених згідно із умовами цього Договору закладах останнього;

- вчинення від імені Довірителя усіх необхідних та передбачених укладеними правочинами дій, спрямованих на виконання їх умов (повідомлення, звітність, тощо);

- за умови належного виконання Довірителем умов цього Договору КДС гарантує належне виконання укладених ним від імені та в інтересах Довірителя правочинів, у зв'язку із чим несе солідарну із сторонами таких правочинів відповідальність за усіма вимогами, що випливають із фактів використання Довірителем об'єктів права власності з Музичного та/або Аудіовізуального репертуару у погоджених згідно із умовами цього Договору закладах останнього. При цьому, вказане положення застосовується виключно у разі негайного залучення до врегулювання усіх спірних питань уповноважених представників КДС, яким необхідні уповноваження від Довірителя та копії матеріалів спору повинні бути надані не пізніше 2-х робочих днів з моменту їх отримання Довірителем.

Відповідно до п. 6.1. Договору доручення №10-01/07/2015/КДС , протягом строку дії цього Договору видані на підставі укладених КДС від імені Довірителя правочинів невиключні ліцензії є чинними. Цей Договір набирає чинності з 01.07.2015 року і діє до 31.12.2020 року. При цьому пункти 2.4. - 2.9. залишаються чинними до повного виконання своїх зобов'язань Довірителем, що виникли під час дії цього Договору.

Пунктом 7.1. цього ж Договору визначено, що сторони розуміють, що відносини, у яких вони беруть участь відповідно до положень цього Договору, є комерційним представництвом (посередництвом) (глава 31 ГК України, ст. 243 ЦК України), а КДС - комерційним представником Довірителя, на що сторони цього Договору даним дають свою вільну згоду.

Статтею 243 ЦК України передбачено, що комерційним представником є особа, яка постійно та самостійно виступає представником підприємців при укладенні ними договорів у сфері підприємницької діяльності. Комерційне представництво одночасно кількох сторін правочину допускається за згодою цих сторін та в інших випадках, встановлених законом. Повноваження комерційного представника можуть бути підтверджені письмовим договором між ним та особою, яку він представляє, або довіреністю. Особливості комерційного представництва в окремих сферах підприємницької діяльності встановлюються законом.

Таким чином, за своєю правовою природою Договір доручення №10-01/07/2015/КДС має ознаки як договору доручення, так і договору комерційного представництва.

З урахуванням викладеного, виходячи з умов укладеного між ТОВ "Сушия" та ТОВ "КДС" Договору доручення №10-01/07/2015/КДС, останній передбачає права ТОВ "КДС" на укладення від імені ТОВ "Сушия" договорів з особами, уповноваженими управляти об'єктами авторських і суміжних прав, з метою забезпечення правомірності використання музичних творів шляхом їх публічного виконання у господарській діяльності ТОВ "Сушия".

При цьому, у матеріалах справи відсутні докази вчинення з боку ТОВ "КДС" дій, спрямованих на отримання ліцензії на використання музичних творів з боку ДО "УААСП".

Такі дії мали вчинятись після набрання чинності Договору доручення №10-01/07/2015/КДС (з 01.07.2015, відповідно до п. 6.1. Договору) та, відповідно не можуть поширюватись на раніше укладений договір №01/2014 - 27.12.2013.

Суд зазначає, що належними доказами отримання ТОВ "Сушия" ліцензії на використання музичних творів, у тому числі музичного твору "Into You" у виконанні "Casey Jean", з урахуванням умов договорів №01/2014 та №10-01/07/2015/КДС, мають бути відповідні угоди, за якими має бути визначений суб'єктний склад учасників правовідносин, і які мають ознайомитись та акцептувати умови ліцензійного договору №01/2014. Також, у будь-якому випадку, ДО "УААСП" має бути ознайомленим із повним колом осіб, яким він надає невиключну ліцензію на використання музичних творів, саме станом на дату надання такої ліцензії.

Чинне законодавство України передбачає можливість укладення такого правочину ТОВ "КДС" від імені та за дорученням ТОВ "Сушия", проте, відповідний договір або угода мають бути укладені саме після отримання повноважень на представництво - 01.07.2015 р. (дата набрання чинності Договору доручення №10-01/07/2015/КДС).

З урахуванням встановлених обставин суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази виключення з управління ДО "УААСП", як організації колективного управління авторськими і суміжними правами, спірного музичного твору, проте вказане не спростовує факту відсутності надання ДО "УААСП" ліцензії ТОВ "Сушия" на використання такого твору.

Таким чином, договори №АВ-24012014/01 від 24.01.2014 та №ВЧ-01112014/02-д від 01.11.2014 станом на час фіксації були чинні, недійсними не визнавалися; докази протилежного у матеріалах справи відсутні. А відтак, за результатом дослідження умов зазначених договорів, з урахуванням презумпції правомірності правочину, встановленої у ст. 204 Цивільного кодексу України, суд відхиляє доводи відповідача про недоведеність належності позивачу авторських прав на спірний твір.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах висловлена і Верховним судом, зокрема, у постанові від 27.02.2018 у справі №910/6037/16 за позовом Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ Мьюзік" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сушия" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Контент Делівері Сервіс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2 - Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав", про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав.

Так, до майнових прав інтелектуальної власності на твір, відповідно до ст. 440 ЦК України, відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Як передбачено ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання творів.

Як зазначено в пункті 41 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", використанням твору в силу статті 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання, в тому числі з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення) у місці, відкритому для публічного відвідування. Відповідальність за публічне виконання твору несе, зокрема, юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

На підтвердження вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Сушия" порушення майнових авторських прав позивача на музичний твір "Into You" у виконанні "Casey Jean", шляхом публічного виконання, у приміщені ресторану "Сушия" за адресою: м. Київ, пр-т. Оболонський, буд. 1 Б, торговий центр "Dream Town", для фонового озвучення закладу, позивачем надано Акт фіксації 12/07/17 від 25.07.2017 комерційного використання музичних творів способом публічного виконання, відеозапис фіксації використаного спірного музичного твору (відеозапис міститься на матеріальному носії та був досліджений судом) копію фіскального чеку №0015 від 25.07.2017.

При цьому, суд приймає до уваги, що за приписами ст. ст. 73, ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Крім того, в силу приписів ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 1 ст. 96 ГПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам'яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Так, за наслідками детального аналізу файлу з відеозвукозаписов, який міститься на оптичному носієїві, наданому позивачем до матеріалів справи, не вбачається за можливо достовірно встановити, що відеозвукозапис, що проводився представником ПО "ОКУАСП" Чередніченком Є.І. 25.07.2017 з 16 год. 20 хв. до 16 год. 38 хв. був здійснений саме у приміщенні ресторану "Сушия", який знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т. Оболонський, буд. 1 Б, торговий центр "Dream Town" та що у вказаному приміщенні звучать, відображені в акті фіксації № 12/07/17 комерційного використання музичних творів способом публічного виконання від 25.07.2017 року музичний твір "Into You" у виконанні "Casey Jean".

Так, відповідно до роз'яснень п. п .3, 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" від 17.10.2012 року зазначається, що відповідальність за порушення права інтелектуальної власності у вигляді відшкодування шкоди, завданої суб'єктові відповідного права, може наставати лише за одночасної наявності таких умов: 1) факту протиправної поведінки відповідача (зокрема, недодержання умов авторського, ліцензійного договорів, використання об'єкта права інтелектуальної власності без дозволу правовласника); 2) шкоди, завданої суб'єктові права інтелектуальної власності; 3) причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду.

Доказування наявності перших трьох умов покладається на позивача. При цьому судом застосовується презумпція вини особи, яка завдала шкоду: така особа вважається винною, поки не буде доведено інше. Наявність зазначених умов має з'ясовуватися судом також і у вирішенні спорів про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення права інтелектуальної власності. Суд, зокрема, повинен встановити, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з яких підстав він у цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У вирішенні питань, пов'язаних з відшкодуваннях згаданої шкоди, господарським судам слід враховувати викладене в роз'ясненні президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.94 № 02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" (у редакції рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 29.12.2007 № 04-5/239), зокрема, щодо розподілу між сторонами обов'язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач, а які - відповідач.

Відсутність вини порушника не звільняє його від обов'язку припинити порушення права інтелектуальної власності, а так само не виключає застосування щодо нього заходів, спрямованих на захист таких прав. Зокрема, опублікування в засобах масової інформації відомостей про порушення права інтелектуальної власності та змісту судового рішення щодо такого порушення, припинення дій, що порушують право інтелектуальної власності, здійснюються незалежно від вини порушника. Втім, наведене правило підлягає застосуванню лише до тих способів захисту прав, які не належать до заходів відповідальності. Відповідальність за порушення прав інтелектуальної власності (у вигляді відшкодування збитків, шкоди, сплати компенсації) настає лише за наявності вини.

Відтак, відеозвукозапис та акт № 12/07/17 комерційного використання музичних творів способом публічного виконання від 25.07.2017 не доводять факту використання відповідачем музичного твору "Into You" у виконанні "Casey Jean", на відповідача не може покладатися обов'язок із доведення факту правомірного використання відповідного твору, виходячи з презумпції винного заподіяння шкоди, оскільки така презумпція підлягає застосуванню лише у разі доведення позивачем факту завдання шкоди (факту неправомірного використання твору).

Таким чином, склад правопорушення, необхідний для покладення на відповідача відповідальності у вигляді сплати компенсації, ані позивачем, ані ПО "ОКУАСП" належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не доведений.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких ПО "ОКУАСП" звернулося до суду із вказаним позовом - не порушені відповідачем, а відтак вимоги ПО "ОКУАСП" про стягнення з відповідача на користь позивача 223 380,00 грн за порушення майнових авторських прав за використання без дозволу об'єкта правового захисту - музичного твору "Into You" є необґрунтованими та недоведеними, у зв'язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 45, 47, 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права" та ст. ст. 12, 13, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 96, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, 250, ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні решти позовних вимог Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" на захист прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворнер Мьюзік Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сушия" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п. п. 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 21.03.2019 року.

Суддя Ю.О. Підченко