ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2019 Справа №914/36/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Львівського обласного центру зайнятості, м.Львів

до відповідача: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області, м.Львів

про стягнення 17020,67грн.

За участю представників:

від позивача - ОСОБА_2 представник,

від відповідача ОСОБА_3 - представник.

Встановив: Львівський обласний центр зайнятості, м.Львів звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області, м.Львів про стягнення 17020,67грн.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач посилається на те, що ОСОБА_4 звернувся до Сокальської районної філії Львівського обласного центру зайнятості в пошуках роботи та набув статус безробітного на підставі поданої заяви з 30.01.2018р. Допомогу по безробіттю ОСОБА_4 призначено відповідно до ч.1 ст.22, ч.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» залежно від страхового стажу в розмірі 70% середнього доходу. Допомога по безробіттю виплачувалась ОСОБА_4 з 06.02.2018р. по 19.04.2018р. у сумі 17020,67грн. Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 17.04.2018р. ОСОБА_4 поновлено на посаді завідувача сектору організаційної роботи та документообігу Червоноградського відділення фонду соціального страхування України у Львівській області. Виплату допомоги по безробіттю та реєстрацію ОСОБА_4 як безробітного припинено у зв»язку з поновленням зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву про стягнення виплаченої допомоги по безробіттю у сумі 17020,67грн. проти позову заперечує та просить суд в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити повністю. У відзиві відповідач зазначає, що ОСОБА_4, згідно з рішенням суду, Наказом від 17.04.2018р. № 180-ос поновлений на роботі 17.04.2018р., а тому виплата допомоги по безробіттю ОСОБА_4 мала бути припинена 17.04.2018р. Відповідач вважає, що ОСОБА_4 безпідставно виплачено допомогу по безробіттю за три дні квітня 2018р., а саме за 17, 18 та 19 квітня. Крім цього, відповідач зазначає, що за один період ОСОБА_4 отримав дві виплати, як компенсації втраченого заробітку (середній заробіток за час вимушеного прогулу та допомогу по безробіттю). Тому, на думку відповідача, утримання суми допомоги по безробіттю має проводитись саме із ОСОБА_4

22.02.2019р. позивачем подано суду відповідь на відзив, у якій він зазначає, що допомога по безробіттю виплачується не рідше, ніж два рази на місяць, а за згодою безробітного один раз на місяць. Період, за який здійснюється поточне нарахування допомоги по безробіттю, обмежується датою, що передує дню останнього відвідування безробітним центру зайнятості, де він зареєстрований. Останнє відвідування ОСОБА_4 Сокальської районної філії ЛОЦЗ, на якому ним було подано копію рішення Сокальського районного суду Львівської області від 17.04.2018р. та копію наказу про поновлення на роботі, було 20.04.2018р. На цьому відвідуванні прийнято рішення про припинення його реєстрації як безробітного. Нарахування допомоги по безробіттю ОСОБА_4 здійснено по 19.04.2018р. Позивач не погоджується із твердженнями відповідача про те, що кошти мають стягуватись із ОСОБА_4, оскільки йому була виплачена оплата за час вимушеного прогулу за період, який охоплює виплату допомоги по безробіттю з підстав, передбачених ч.1 ст.34 та ч.4 ст.35 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття . Позивач зазначає, що розмір отриманої ОСОБА_4 допомоги по безробіттю мав бути врахований при розрахунку йому оплати за вимушений прогул під час розгляду справи Сокальським районним судом Львівської області у справі про поновлення на роботі. Стягнення з роботодавця суми страхових коштів та вартості соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду не є трудовим спором по суті.

05.03.2019р. відповідачем надано суду копію наказу від 17.04.2018р. № 180-ос про поновлення ОСОБА_4 на роботі та копію табелю обліку робочого часу за квітень 2018р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.01.2019р. у справі № 914/36/19 позовну заяву Львівського обласного центру зайнятості, м.Львів до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області, м.Львів про стягнення 17020,67грн. залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви. У зв»язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.01.2019р. суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та справу призначив до розгляду в засіданні на 25.02.2019р. В судовому засіданні 25.02.2019р. судом оголошувалась перерва до 05.03.2019р., про що повідомлено учасників судового процесу.

Представник позивача у судове засідання з»явився, позовні вимоги підтримав, просив суд задоволити позов повністю.

Представник відповідача в судове засідання з»явився, проти позову заперечив, з підстав, зазначених у поданому суду відзиві на позовну заяву та просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у ній докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов»язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону, загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - це система прав, обовязків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Страховим випадком є подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття (п. 8 ст.1 Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, видами забезпечення за цим Законом є: допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності; допомога на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні.

Частиною 1 ст. 34 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Як встановлено п. 4 ст. 35 Закону, із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Таким чином, положеннями статей 34, 35 Закону передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та кореспондуючий йому обовязок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Відповідно до п.32 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» «….При присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчсовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлашутування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв»язку з незаконним звільненням або переведенням, відстроненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100….»

Враховуючи наведене, розмір отриманої ОСОБА_4 допомоги по безробіттю мав бути врахований при розрахунку йому оплати за вимушений прогул під час розгляду справи Сокальським районним судом Львівської області у справі про поновлення на роботі та Львівським апеляційним судом. Стягнення з роботодавця суми страхових коштів та вартості соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду не є трудовим спором по суті. Право центру зайнятості звертатись із позовом до роботодавців прямо визначено законодавством і виникає з моменту поновлення безробітного на роботі, незалежно від того чи провів роботодавець оплату за вимушений прогул.

Сплата відповідачем відповідної суми коштів третій особі на виконання судового рішення не є підставою для звільнення його від виконання вимог статей 34,35 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, а наслідки такої сплати врегульовані відповідним процесуальним законодавством. Аналогічна позиція щодо стягнення виплаченої допомоги по безробіттю з роботодавця міститься в постанові Верховного Суду від 21.03.2018р. у справі №910/12913/17.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобовязання між сторонами у справі виникли безпосередньо із актів законодавства України.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Наказом управління від 20.12.2017р. № 194-ос «Про звільнення ОСОБА_4 (Червоноградське відділення управління ВД ФСС України у Львівській області)» ОСОБА_4 звільнено з посади завідувача сектору організаційної роботи та документообігу Червоноградського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Львівській області.

30.01.2018 р. ОСОБА_4 звернувся до Сокальської районної філії Львівського обласного центру зайнятості з заявою про надання йому статусу безробітного.

На підставі наказу Сокальської районної філії Львівського обласного центру зайнятості від 30.01.2018 р. №НТ180130 ОСОБА_4, згідно поданої ним заяви, надано статус безробітного. Призначено допомогу по безробіттю та згідно з наказом від 06.02.2018р. № НТ180206 розпочато (поновлено) виплату допомоги по безробіттю з 06.02.2018р.

Громадянин ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Фонду Соціального страхування України управління виконавчої дирекції фонду у Львівській області, Начальника управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування у Львівській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди (справа №454/125/18). Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 17.04.2018р. позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Львівській області № 194-ос від 20.12.2017р. про звільнення ОСОБА_4 з посади завідувача сектору організаційної роботи та документообігу Червоноградського відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Львівській області. Поновлено ОСОБА_4 на посаді завідувача сектору організаційної роботи та документообігу Червоноградького відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Львівській області. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду Соціального страхування України у Львівській області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 56240грн. та 2000грн. відшкодування моральної шкоди. Рішення в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один місяць в розмірі 16730грн. звернуто до негайного виконання.

Постановою Львівського апеляційного суду від 20.11.2018р. рішення Сокальського районного суду Львівської області від 17.04.2018р. в частині стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 56240грн. та в частині стягнення середньої заробітної плати за один місяць в розмірі 16730грн., яке допущено до негайного виконання скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 29024,80грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

Наказом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області від 17.04.2018р. №180-ос поновлено ОСОБА_4 на попередній роботі на посаді завідувача сектору організаційної роботи та документообігу Червоноградського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області з 30.12.2017р. та скасовано наказ управління від 20.12.2017р. № 194-ос «Про звільнення ОСОБА_4 (Червоноградське відділення управління ВД ФСС України у Львівській області)» про звільнення з 29.12.2017р. ОСОБА_4

Загальна сума виплаченої ОСОБА_4 допомоги по безробіттю за період перебування його на обліку в Сокальській районній філії Львівського ОЦЗ складає 17020,67грн. Вказане підтверджується відомостями виплат за видами забезпечення № 15 за лютий 2018р., № 18 за лютий 2018р., № 24 за березень 2018р., № 27 за березень 2018р., № 33 за квітень 2018р.

Скероване відповідачу повідомлення від 25.04.2018р. № 349/06 про необхідність повернення коштів у розмірі 17020,67грн., виплачених гр. ОСОБА_4, за період перебування його на обліку як безробітного, залишене Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області без задоволення.

У звязку з несплатою відповідачем коштів, виплачених позивачем як допомога по безробіттю, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 17020,67грн.

Рішенням суду, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано наказ № 194-ос від 20.12.2017р. стосовно звільнення ОСОБА_4 Цей наказ став підставою для втрати ним заробітної плати, що призвело до призначення та виплати ОСОБА_4 позивачем допомоги по безробіттю. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплаченої допомоги по безробіттю.

Твердження відповідача, викладені відзиві на позовну заяву від 18.02.2019р. № 06-08-451 про те, що ОСОБА_4 безпідставно виплачено допомогу по безробіттю за три дні квітня 2018р., а саме: за 17,18 та 19 квітня, спростовуються наступним.

05.03.2019р., на виконання вимог Господарського суду Львівської області, відповідачем подано суду копію наказу від 17.04.2018р. № 180-0с про поновлення ОСОБА_4 на роботі та копію табелю обліку робочого часу за квітень 2018р. Як вбачається з наказу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області від 17.04.2018р. №180-ос, з ним ОСОБА_4 ознайомлено 20.04.2018р. Про вказане свідчить відповідна відмітка, вчинена ним на наказі. Та обставина, що ОСОБА_4 приступив до роботи з 20.04.2019р., підтверджується табелем обліку робочого часу за квітень 2018р., поданим суду відповідачем. Відповідачем здійснювалось нарахування заробітної плати з 20.04.2018р. Суд дійшов висновку, що факт поновлення на роботі має місце за наявності відповідного наказу про поновлення на робочому місці, ознайомлення з ним особи, яку поновлено, та початку нарахування цій особі роботодавцем заробітної плати і здійснення ним відповідних відрахувань із неї у соціальні Фонди.

Твердження відповідача про те, що за один період ОСОБА_4 отримав дві виплати, як компенсації втраченого заробітку (середній заробіток за час вимушеного прогулу та допомогу по безробіттю) спростовуються наступним.

Вартість соціальної допомоги по безробіттю, стягнення якої є предметом даного позову, виплачена позивачем ОСОБА_4, підлягає відшкодуванню відповідачем в порядку, встановленому ст.34, ст.35 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Середній заробіток за час вимушеного прогулу - 29024,80грн. підлягає відшкодуванню ОСОБА_4 на підставі постанови Львівського апеляційного суду від 20.11.2018р. у справі № 454/125/18 в порядку, встановленому ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України. Види юридичної відповідальності відповідача перед позивачем та перед гр.ОСОБА_4 є різними. Пред»явлення ОСОБА_4 позову до суду про поновлення його на роботі, не позбавляло його права на отримання від позивача допомоги по безробіттю до моменту фактичного поновлення його відповідачем на роботі, а саме по 19.04.2018р. включно За таких обставин, відповідач зобов»язаний компенсувати позивачу вартість фактично здійснених ОСОБА_4 соціальних виплат з моменту реєстрації його як безробітної до зняття його з обліку внаслідок поновлення на роботі, а саме по 19.04.2018р. включно.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами та підлягають до задоволення в розмірі 17020,67грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, керуючись Законом України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», керуючись ст.ст. 2,3,13, 74,76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 238, 240, 241, 242, 247-252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Львівського обласного центру зайнятості (79039, м.Львів, вул.Бортнянського, 11а, ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області (79041, м.Львів, вул.Героїв УПА,73, корпус 8, ) задовольнити повністю.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області (79041, м.Львів, вул.Героїв УПА,73, корпус 8, ) на користь Львівського обласного центру зайнятості (79039, м.Львів, вул.Бортнянського, 11а, ) 17020,67грн. допомоги по безробіттю та 1762грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до або через Західний апеляційний господарський суд протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.03.2019 р.

Суддя Бортник О.Ю.