ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2019 р. Справа №907/308/16

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів: Мирутенка О.Л.

Якімець Г.Г.,

представники сторін в судове засідання не з'явилися.

розглянувши апеляційні скарги арбітражного керуючого Ракушинця Андрія Андрашовича, м. Ужгород б/н від 08.10.2018 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична група «Ініціаліс», м. Ужгород б/н від 04.10.2018

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 20.09.2018

у справі №907/308/16

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Виноградівський райагротехсервіс», м. Виноградів Закарпатської області

про банкрутство Приватного підприємства «АПК Унікор», м. Виноградів Закарпатської області

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 10.06.2016 у справі №907/308/16 відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства «АПК Унікор» (90300, Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Чапаєва, буд. 22Б, ), визнано розмір вимог ініціюючого кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Виноградівський райагротехсервіс» на загальну суму 2574415,36 грн, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено у справі №907/308/16 розпорядником майна боржника - арбітражного керуючого Ракущинця Андрія Андрашовича (свідоцтво №66 від 15.02.2013).

12.06.2016 здійснено оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ПП «Унікор» (90300, Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Чапаєва, буд. 22Б, ).

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 26.09.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів, визначено дату підсумкового засідання суду та зобов'язано розпорядника майна ПП «АПК Унікор» арбітражного керуючого Ракущинця А.А. надати суду уточнений реєстр вимог кредиторів, провести збори кредиторів боржника, повідомивши про дату, місце і час проведення зборів визнаного судом кредитора, уповноважену особу працівників та засновників (учасників) боржника (докази чого надати суду).

Постановою Господарського суду Закарпатської області від 08.11.2016 визнано боржника банкрутом та призначено ліквідатором боржника Ракущинця А.А.

03.07.2018 до місцевого господарського суду надійшла скарга кредитора - АТ «ОТП Банк» про усунення ліквідатора Ракушинця Андрія Андрашовича від виконання ним своїх обов'язків та призначення ліквідатором ПП «АПК Унікор» арбітражного керуючого Тритяченко Ольгу Володимирівну у зв'язку з неналежним виконанням ліквідатором своїх обов'язків щодо продажу майна боржника.

Суть спору.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 20.09.2018 скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» задоволено, припинено повноваження ліквідатора Приватного підприємства «АПК «Унікор», м. Виноградів - Ракущинця Андрія Андрашовича (свідоцтво №66 від 15.02.2013.). Призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Тритяченко Ольгу Володимирівну (свідоцтво на право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 13.05.2013 за №1009).

Вищезазначена ухвала суду мотивована тим, що ліквідатор боржника (Ракущинцем А.А.) в установлені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» терміни не звітував та не інформував комітет кредиторів з питань, зазначених у п.11.ст.30 Закону. Інформація про такі звіти відсутня у протоколах засідань комітету кредиторів і такі протягом року не проводились. Також судом встановлено, що ліквідатором не подано суду доказів проведення та складання фінансового аналізу боржника, а також про те, що фінансове становище і майно боржника фактично не змінювалось під час ліквідаційної процедури, використання коштів боржника, відкриті рахунки боржника та їх закриття, оскільки такі дані мають суттєве значення для процедури ліквідації боржника.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Не погоджуючись із зазначеною вище ухвалою суду першої інстанції, арбітражним керуючим Ракущинцем А.А. подано апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу задовольнити та ухвалу місцевого господарського суду скасувати. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального та матеріального права. Щодо порушення норм процесуального права апелянт зазначає, що судом не дотримано норми ч. 11 ст. 41 та ч. 3 ст. 114 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки оскаржити дії (бездіяльність) арбітражного керуючого до суду можуть учасники справи про банкрутство, права яких порушено діями (бездіяльністю) арбітражного керуючого. Крім того, ч. 3 ст. 114 Закону містить вичерпний перелік підстав для усунення арбітражного керуючого, однак з дій арбітражного керуючого підстави для припинення повноважень відсутні, що є порушення норм процесуального права. Також судом не вказано, які саме права кредитора були порушені арбітражним керуючим.

Щодо порушення норм матеріального права апелянт стверджує, що ним належним чином надсилались на адресу комітету кредиторів поточні звіти про діяльність арбітражного керуючого, відповідно на думку апелянта, не надіслані персонально на адресу АТ ПАТ «ОТП Банк», як члену комітету кредиторів боржника, поточних звітів ліквідатора за відсутності персональних запитів щодо надання копії такого звіту від скаржника не обґрунтовують порушення ліквідатором законодавства про банкрутство відповідно до ч. 9 ст. 41 Закону про банкрутство.

Крім того, апелянт в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що відсутність звітів ліквідатора не є підставою для висновку про його бездіяльність, про що зазначено у висновку Вищого господарського суду України в постанові від 31.03.2015 у справі № 926/69-6/13-г.

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що ліквідатором належним чином не надсилались на юридичну адресу звіти всім учасникам комітету кредиторів апелянт заперечує, оскільки такі звіти надіслано згідно порядку та способу, визначеному Законом за адресою, встановленою протоколом комітету кредиторів від 10.10.2016, відтак всі зацікавлені члени комітету кредиторів отримали звіти ліквідатора.

Щодо тверджень суду про те, що арбітражним керуючим не завершено фінансовий звіт, апелянт заперечує, зазначаючи, що проведення фінансового звіту боржника не може бути завершено, оскільки судом не розглянуто всі вимоги кредиторів в процедурі розпорядження майном, а розгляд вимог кредитора «Уніматік» призначено судом на 18.10.2018.

Апелянт також зазначає, що неможливість проведення реалізації майна банкрута в межах ліквідаційної процедури зумовлена об'єктивними обставинами, в тому числі і через дії ПАТ «ОТП Банк», який заперечує щодо проведення незалежної оцінки майна банкрута, а тому ліквідатор ПП «АПК Унікор» об'єктивно позбавлений можливості провести аукціон з продажу майна (активів) банкрута за початковою вартістю у розмірі сукупності визнаних вимог кредиторів.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції також подано ТОВ «Юридична група «Ініціаліс», яке просить апеляційну скаргу задовольнити та ухвалу місцевого господарського суду скасувати. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального та матеріального права.

Апелянт стверджує, що ПАТ «ОТП Банк» не мало права звертатися до суду із заявою про оскарження дій арбітражного керуючого Ракущинця А.А., оскільки таким правом наділений комітет кредиторів. Крім того, скаржник стверджує, що припинення повноважень ліквідатора (арбітражного керуючого) та призначення нового ліквідатора в порядку, встановленому законом, можуть мати місце за клопотанням комітету кредиторів або за власною ініціативою суду, а не окремим кредитором, що є порушенням процесуального права.

Щодо порушення норм матеріального права апелянт зазначає, що судом не вірно застосовано ст. ст. 11, 12 та 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в частині ненадання комітету кредиторів щомісячних звітів про вжиті заходи, оскільки такі звіти були надіслані арбітражним керуючим за адресою, яка визначена зборами комітету кредиторів.

Апелянт вважає, що покликання суду на ст. 93 Цивільного кодексу України про місцезнаходження юридичної особи є недоцільним, оскільки згідно вищезазначеного Закону комітет кредиторів є колегіальним органом всіх кредиторів банкрута без створення юридичної особи. Також апелянт вважає, що судом невірно застосовано п. 11 ст. 30 та ст. 41 Закону, оскільки стаття 30 Закону встановлює порядок погодження плану санації, а не надання комітету кредиторів звіту.

Скаржник вважає необґрунтованими покликання суду на те, що арбітражним керуючим не виконано вимоги ухвали суду від 01.08.2016, оскільки цією ухвалою зобов'язано керівника боржника провести інвентаризацію майна в межах процедури розпорядження майном, однак ухвалою суду від 08.11.2016 повноваження арбітражного керуючого припинені у процедурі ліквідації банкрута, а тому виконати такі дії не є можливим та доцільним.

АТ «ОТП Банк» подано відзиви на апеляційні скарги апелянтів. У відзиві на апеляційну скаргу арбітражного керуючого Ракущинця А.А., банк зазначає, що саме неналежне виконання обов'язків арбітражного керуючого і є підставою для припинення його повноважень, що і передбачено в п. 1, ч. 3, ст. 114 Закону. Посилання апелянта на порушення судом ч. 11 ст. 41 Закону банк вважає безпідставним, оскільки дана норма регулює порядок оскарження дій або бездіяльності ліквідатора, натомість судом розглядалось питання і прийнято судове рішення про усунення ліквідатора за ініціативою комітету кредиторів за неналежне виконання обов'язків, що регулюється ч.12 ст.41 та ст. 114 вказано Закону, а тому посилання на постанову ВГСУ від 31.03.2015 у справі №926/69-6/13-г є недоречним.

Доводи апеляційної скарги, що арбітражним керуючим неможливо провести фінансовий аналіз боржника через те, що судом не розглянуто вимоги всіх кредиторів, банк вважає безпідставними, адже розгляд судами вимог інших потенційних кредиторів не передбачено законодавством як підставу зупинення чи припинення ліквідаційної процедури.

Аналогічно безпідставним є посилання апелянта на те, що AT «ОТП Банк» перешкоджає здійсненню реалізації майна боржника через заперечення проти заяви кредитора ТОВ «Юридична група «Ініціаліс» щодо призначення судом незалежної оцінки для встановлення початкової вартості майна боржника та проведення аукціону з продажу майна за такою вартістю, оскільки той чи інший спосіб визначення початкової вартості майна боржника не може бути умовою вчинення чи невчинення дій ліквідатором за ліквідаційною процедурою.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Юридична група «Ініціаліс» банк зазначає, що покликання апелянта на невідповідність назви документа не є підставою неналежного обрання способу захисту, оскільки бездіяльність арбітражного керуючого порушує права одного з кредиторів.

Також банк заперечує доводи апелянта, що звіти арбітражного керуючого були скеровані на належну адресу, визначену у протоколі засідання комітету кредиторів, оскільки Закон зобов'язує надсилати звіти всім членам комітету кредиторів, відтак просить апеляційні скарги залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду без змін.

Арбітражним керуючим Тритяченко О.В. подано відзиви на апеляційні скарги апелянтів, в яких заперечуються доводи апеляційних скарг з мотивів зазначених у відзивах на апеляційні скарги подані банком.

Оцінка суду.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута веде реєстр вимог кредиторів; не рідше ніж один раз на місяць надає комітету кредиторів звіт про свою діяльність, інформацію про фінансове становище і майно боржника на день відкриття ліквідаційної процедури та при проведенні ліквідаційної процедури, використання коштів боржника, а також іншу інформацію на вимогу комітету кредиторів.

Згідно з ст. 98 вказаного Закону арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний: неухильно дотримуватися вимог законодавства; здійснювати заходи щодо захисту майна боржника; аналізувати фінансову, господарську, інвестиційну та іншу діяльність боржника, його становище на ринках та надавати результати таких аналізів господарському суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію; подавати відомості/документи та інформацію щодо діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у порядку, встановленому законодавством; створювати умови для проведення перевірки додержання арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) вимог законодавства; здійснювати заходи щодо забезпечення охорони державної таємниці відповідно до встановлених законодавством вимог; у порядку, встановленому законодавством, надавати державному органу з питань банкрутства інформацію, необхідну для ведення Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство; вживати заходів до недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно повідомляти суду про наявність такого конфлікту; надсилати органам Національної поліції чи органам прокуратури повідомлення про факти порушення законності, виявлені в діяльності працівників підприємств та організацій, що містять ознаки дії (бездіяльності), переслідуваної у кримінальному чи адміністративному порядку; виконувати інші повноваження, передбачені законодавством про банкрутство.

Під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

Статтею 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси. Ліквідатор, виявивши частку, яка належить банкруту в спільному майні, з метою задоволення вимог кредиторів у встановленому порядку порушує питання про виділення цієї частки.

З аналізу вищезазначених норм, Законом передбачена певна сукупність дій, яку необхідно вчинити ліквідатору в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків, які додаються до звіту ліквідатора, та що є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, яке проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів); подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за наслідком всіх проведених ним дій в ході ліквідаційної процедури.

Як підтверджується матеріалами справи та не спростовано учасниками справи, постановою Господарського суду Закарпатської області від 08.11.2016 визнано боржника банкрутом та призначено ліквідатором боржника Ракущинця А.А.

При цьому, постанова Господарського суду Закарпатської області від 08.11.2016 набирає законної сили з дня її прийняття відповідно.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, арбітражним керуючим з моменту його призначення (08.11.2016) по даний час не подано суду доказів виконання вимог ухвали суду щодо забезпечення проведення інвентаризації майна боржника.

Щодо доводів апелянтів про те, що інвентаризацію майна не можливо провести у зв'язку із запереченням банку щодо оцінки майна, такі є безпідставними, оскільки арбітражний керуючий повинен діяти в межах Закону.

Крім того, ліквідатором у порушення вимог Закону не подано комітету кредиторів та суду відомості стосовно отримання від боржника у процедурі розпорядження майном та ліквідації балансу, звіту про фінансові результати, звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал, звіту про наявність і рух основних засобів, інвентаризаційного опису, наказу про проведення інвентаризації тощо.

Відтак, докази проведення боржником інвентаризації майна останнього, в порушення вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та ухвали Господарського суду Закарпатської області від 01.08.2016 не були долучені ліквідатором боржника - арбітражним керуючим Ракущинцем А.А.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що звіти про проведену арбітражним керуючим роботу у ліквідаційній процедурі не були належним чином надіслані усім учасникам комітету кредиторів, з огляду на те, що у Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» неодноразово зазначено (ст.ст.11, 12 та інші), що вся пошта у межах справ про банкрутство повинна направлятися за місцезнаходженням учасників провадження. Окрім того, адреса комітету кредиторів відповідно до вимог ст. 26 Закону зазначається виключно за місцезнаходженням боржника і не свідчить про те, що відповідні звіти про свою роботу ліквідатор повинен направляти не кредиторам, які входять до комітету кредиторів, а за місцем проведення зборів комітету кредиторів.

Згідно ч.1 ст.93 Цивільного кодексу України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.89 ЦК України до єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно - правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, тощо. Зазначена інформація є достовірною для третіх осіб і набирає чинності з моменту її державної реєстрації. Згідно ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Приписами ч. 4 ст. 40 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом» встановлено, що у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії (бездіяльність) учасників ліквідаційної процедури та здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

З огляду на вищевикладене, необхідно заначити, що ліквідатор в установлені Законом терміни не звітував та не інформував комітет кредиторів з питань, зазначених у п.11.ст.30 Закону. Інформація про такі звіти відсутня у протоколах засідань комітету кредиторів і такі протягом року не проводились. Також ліквідатором не подано суду доказів проведення та складання фінансового аналізу боржника, а також про те, що фінансове становище і майно боржника фактично не змінювалось під час ліквідаційної процедури, використання коштів боржника, відкриті рахунки боржника та їх закриття ліквідатором і інформація з цього приводу має суттєве значення для процедури ліквідації боржника.

Окрім того, ліквідатором незважаючи на сплив строку проведення ліквідаційної процедури боржника, не подано суду відповідної заяви щодо продовження повноважень ліквідатора.

Відповідно до ч. 11 ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дії (бездіяльність) ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права яких порушено такими діями (бездіяльністю).

Процедура усунення ліквідатора визначено ст. 114 згаданого Закону, відповідно до якого усунення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від виконання ним своїх обов'язків здійснюється господарським судом за клопотанням комітету кредиторів, органу, уповноваженого управляти державним майном (для державних підприємств та підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків) або за власною ініціативою у разі:

1) невиконання або неналежного виконання обов'язків, покладених на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора);

2) зловживання правами арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора);

3) подання до суду неправдивих відомостей;

4) відмови в наданні допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску;

5) припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора);

6) наявності конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 46, ч.1 ст.97, ч.1 ст.114 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у разі якщо господарський суд дійшов висновку, що ліквідатор не виконує або неналежно виконує обов'язків, покладених на нього, суд виносить ухвалу про призначення нового ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом, якщо інше не передбачено цим Законом.

Арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) може бути громадянин України, який має повну вищу юридичну або економічну освіту, стаж роботи за фахом не менше трьох років або одного року на керівних посадах після отримання повної вищої освіти, пройшов навчання та стажування протягом шести місяців у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства, володіє державною мовою та склав кваліфікаційний іспит.

Кандидатура арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) для виконання повноважень розпорядника майна визначається судом самостійно із застосуванням автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень керуючого санацією або ліквідатора визначається судом за клопотанням комітету кредиторів, а у разі відсутності такого клопотання - за ініціативою суду, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідним протокольним рішенням комітету кредиторів боржника від 25.06.2018 прийнято рішення про призначення у справі про банкрутство ліквідатором арбітражного керуючого Тритяченко Ольгу Володимирівну (АДРЕСА_1; адреса для листування: АДРЕСА_2), яка звернулась до суду із відповідною заявою.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив скаргу ПАТ «ОТП Банк» про бездіяльність ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Ракушинця А.А. та призначив ліквідатором ПП «АПК «Унікор» - арбітражного керуючого Тритяченко О.В.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи та заперечення, викладені апелянтами у апеляційних скаргах не спростовують імперативних норм чинного законодавства про банкрутство якими обґрунтована оскаржувана ухвала суду першої інстанції, норми якого є спеціальними нормами закону на відміну від загальних норм, якими є норми, що регулюють податкові відносини, і при цьому навіть відсутня конкуренція таких норм у даних спірних правовідносинах.

З огляду на вищевикладене, ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення судового збору за подання апеляційних скарг за апелянтами.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 20.09.2018 у справі № 907/308/16 залишити без змін, а апеляційні скарги арбітражного керуючого Ракушинця Андрія Андрашовича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична група «Ініціаліс» - без задоволення.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтами.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо або через Західний апеляційний господарський суд до Верховного Суду (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 13.03.2019

Головуючий суддя О.І. Матущак

Судді О.Л. Мирутенко

Г.Г.Якімець