ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

11.03.2019

Справа № 910/2906/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянувши

заяву                     товариства з обмеженою відповідальністю «КРАФТ»

до                     відкритого акціонерного товариства «УКРСІЛЬГОСПРЕМНАЛАДКА»

про                     забезпечення позову

За участю представників сторін: без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КРАФТ» звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом:

-          накладення арешту на нерухоме майно, реєстраційний номер об’єкта нерухомого майна 000, майновий комплекс, загальною площею 474,9 кв. м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Промислова (Бортничі), буд. 14;

-          заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна, реєстраційний номер об’єкта нерухомого майна 000, майновий комплекс, загальною площею 474,9 кв. м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Промислова (Бортничі), буд. 14;

В обґрунтування поданої заяви, ТОВ «КРАФТ» зазначає, що між ним та ВАТ «УКРСІЛЬГОСПРЕМНАЛАДКА» був укладений договір лізингу. У зв’язку з виконанням договору лізингу, ВАТ «УКРСІЛЬГОСПРЕМНАЛАДКА» передало у власність ТОВ «КРАФТ» майно, яке належало ВАТ «УКРСІЛЬГОСПРЕМНАЛАДКА» (свідоцтво про право власності на майновий комплекс серії МК № 010001940 від 19.01.1999).

У подальшому ТОВ «КРАФТ» стало відомо, що державним реєстратором Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва було розглянуто заяву, подану ВАТ «УКРСІЛЬГОСПРЕМНАЛАДКА», за результатами розгляду якої державний реєстратор прийняв рішення про реєстрацію права власності на майновий комплекс, загальною площею 474,9 кв. м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Промислова (Бортничі), буд. 14, який на підставі договору лізингу належить позивачу.

Заявник стверджує, що у зв’язку з викладеним, ВАТ «УКРСІЛЬГОСПРЕМНАЛАДКА» може в будь-який час продати чи іншим способом відчужити спірне майно, передати його в заставу (іпотеку), що, в свою чергу, унеможливить виконання рішення про визнання права власності на спірне майно. Вимога про заборону вчиняти дії щодо нерухомого майна обґрунтована тим, що ВАТ «УКРСІЛЬГОСПРЕМНАЛАДКА» може вчинити дії щодо реконструкції, надбудови, прибудови спірного нерухомого майна з наступною реєстрацією права водності на новостворену річ, що обмежить позивача у вільному та безперешкодному користуванні майном, після набранням законної сили рішенням про визнання права власності.

Розглянувши вказану заяву, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

За приписами ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Проте, позивачем не було наведено достатніх належних та допустимих у розумінні ст.ст. 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України доказів вчинення відповідачем дій, які б могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі, як то, наприклад, дій, спрямованих на відчуження спірного об’єкта нерухомого майна чи перереєстрацію майнових прав на нього, здійснення реконструкції спірного об’єкту тощо.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, з огляду на доказову необґрунтованість заяви товариства з обмеженою відповідальністю «КРАФТ», суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «КРАФТ» про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви.

Ухвала підписана та набрала законної сили 11.03.2019. Ухвала підлягає оскарженню в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Суддя                                                                                                    О.Г. Удалова