ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

27.02.2019 м. ХарківСправа № 922/255/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву (вхідний № 4823 від 25 лютого 2019 року) Приватного підприємства "Торгівельні ряди" про відвід судді Ольшанченка В.І.

за позовом Приватного підприємства "Торгівельні ряди", смт. Кегичівка
до Фізичної особи - підприємця Зозулі Сергія Григоровича, смт. Кегичівка
про стягнення 66838,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Харківської області знаходиться справа №922/255/19 за позовом Приватного підприємства "Торгівельні ряди", смт. Кегичівка до Фізичної особи - підприємця Зозулі Сергія Григоровича, смт. Кегичівка про стягнення 66838,00 грн.

25 лютого 2019 року позивач надав заяву про відвід судді, посилаючись на те, що суддя Ольшанченко В.І. встановив Приватному підприємству "Торгівельні ряди" строк до 20 лютого 2019 року для подання Господарському суду Харківської області доказів наявності у позивача правових підстав для укладання з відповідачем договору найму та з'ясування цього питання знаходиться поза межами позовних вимог, заявлених позивачем, не стосується предмету доказування у цій справі, і викликають у Приватного підприємства "Торгівельні ряди" сумнів у неупередженості або об'єктивності судді та його спроможності постановити законне і обґрунтоване судове рішення у цій справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25 лютого 2019 року суддя Ольшанченка В.І. прийшла до висновку про необґрунтованість відводу заявленого позивачем та провадження у справі зупинено до вирішення питання про відвід судді Ольшанченка В.І.

Відповідно до Витягу від 26 лютого 2019 року з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяви позивача про відвід судді Ольшанченка В.І. призначено суддю Хотенця П.В.

Суд, розглянувши заяву позивача про відвід судді Ольшанченка В.І. у справі №922/255/19, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення у зв`язку з наступним.

Згідно статті 2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України справи у судах першої інстанції розглядаються суддею одноособово, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно статті 35 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Проте, обставини, на які посилається позивач як на підставу відводу суді, свідчать лише про незгоду заявника з процесуальними рішеннями судді Ольшанченка В.І. у даній справі, а саме вихід за межі позовних вимог на користь відповідача.

Разом з тим, суд зазначає, що господарське судочинство в Україні ґрунтується, зокрема, на принципі диспозитивності. Сторони є вільними у поданні суду доказів та доведеності перед судом їх переконливості. Суд опріорі не має жодних можливостей примусити позивача зайняти ту чи іншу позицію у справі, виявляти ті чи інші конкретні міркування чи обґрунтовувати свою позицію тими чи іншими конкретними доказами. Суд лише оцінює надані стронами докази, вирішувати справу на засадах справедливості, добросовістності та розумності. Незгоду з процесуальними рішеннями суду учасники справи можуть виявляти шляхом подання апеляційної скарги або включення заперечень проти таких дій до апеляційної скарги на рішення суду у справі.

Відповідно до усталеної практики Суду наявність безстронності відповідно до пункту 1 статті 6 повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріям. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (Рішення у справі "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та 30; Рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії") № 33958/95, п. 42 ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (Рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10 червня 1996 року, п.38)

Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (Рішення у справі "Ветштайн проти Щвейцарії", п. 43)

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд у встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід судді та відмовляє в задоволенні заявленої позивачем заяви про відвід судді Ольшанченка В.І.

На підставі викладеного та керуючись статтями 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви (вхідний № 4823 від 25 лютого 2019 року) Приватного підприємства "Торгівельні ряди" про відвід судді Ольшанченка В.І. відмовити.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвалу підписано 27.02.2019 року.

Суддя П.В. Хотенець