ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2019 р. Справа№ 910/10302/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Суліма В.В.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Кобилецький В.В., адвокат, довіреність № б/н від 20.07.2018;

від відповідача - Жила Ю.Ю. довіреність № б/н від 28.11.2018,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Сі Ті» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 у справі №910/10302/18 (суддя Зеленіна Н.І., повний текст складено - 09.01.2019) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інстех» до товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Сі Ті» про стягнення 185 491,03 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інстех» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Сі Ті» про стягнення 185 491,03 грн., з яких 155 763,64 грн. заборгованості, 25 366,01 грн. пені та 4 361,38 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язання за договором підряду №16 від 07.09.2017 щодо оплати виконаних позивачем робіт.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 у справі №910/10302/18 позов задоволено частково; вирішено стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Сі Ті» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інстех» 155 763,64 грн. заборгованості, 3 280,69 грн. інфляційних втрат, 25 366,01 грн. пені, 8 000,00 грн. витрат на послуги адвоката та 2 336,45 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Так, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем неналежним чином виконано договірні зобов'язання в частині здійснення оплати за виконані позивачем роботи і поставлені вироби. Відтак, за висновком суду позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 155 763,64 грн. та 25 366,01 грн. пені є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат, мотивовано тим, що при здійсненні розрахунку, позивачем не враховано від'ємні індекси інфляції. Тому, за розрахунком суду стягненню підлягає 3 280,96 грн. інфляційних втрат. Крім того, з огляду на достатність доказів підтверджуючих понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, судом також вирішено стягнути з відповідача 8 000,00 грн. витрат на послуги адвоката.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення в частині задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Інстех» та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування своїх вимог, апелянт зазначає, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували виконання ним взятих на себе зобов'язань. Крім того, за твердженнями апелянта, копія видаткової накладної не надходила на адресу відповідача. На думку апелянта, позивач не міг направити акт виконаних робіт без повідомлення про закінчення виконання робіт. Також, скаржник вважає, що суд стягнув з відповідача витрати на професійну правничу допомогу за відсутності належних та допустимих доказів.

Представник апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

У судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Ай Сі Ті» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Інстех» (підрядник) 07.09.2017 було укладено договір підряду №16, відповідно до п. 1.1 якого, підрядник зобов'язується на умовах цього договору поставити у власність замовникові вироби з натурального каменю і за завданням замовника виконати роботи з облицювання ними приміщень медично-оздоровчого центру за адресою: м. Київ, вул. Кудряшова, 9, а замовник зобов'язується створити умови для виконання робіт (надати фронт робіт, проектну документацію), прийняти вироби і результат робіт і сплатити їх ціну, обумовлену договором.

Вид, асортимент, колір та інші характеристики виробів, термін їх поставки, а також ціна визначається сторонами в додатку №1 (Специфікація виробів і робіт) до договору (п. 1.2 договору).

Згідно п. 1.3 вид і обсяги робіт, термін з виконання, а також ціна робіт визначаються сторонами в додатку №1 (Специфікація виробів і робіт) до договору.

Роботи проводяться підрядником відповідно до додатку №2, розробленим замовником. Місце поставки виробів і проведення робіт - адміністративна будівля замовника за адресою: м. Київ, вул. Кудряшова, 9 (п.п. 1.4, 1.5 договору).

Загальна ціна цього договору обчислюється в гривнях і складається з ціни виробів і ціни робіт. Ціна виробів визначається сторонами в специфікації виробів і робіт. Вартість транспортування виробів до місця поставки входить в їх ціну. Остаточна вартість виробів в гривні складається із сум усіх платежів та зазначається у видатковій накладній, що підписується сторонами, яка з моменту її підписання стає невід'ємною частиною договору (п.п. 2.1, 2.2 договору).

У підписаному сторонами додатку №1 від 07.09.2017 «Специфікація виробів та робіт» до договору підряду, сторони погодили найменування, матеріал, розмір, кількість, ціну та вартість виробів та робіт. Так, згідно специфікації загальна вартість виробів становить 276 190,13 грн., загальна вартість монтажу складає 86 748,00 грн.

За умовами п. 6.2 договору, підрядник передає замовникові фактично виконані роботи по акту прийому-передачі виконаних робіт. Підрядник складає, підписує і передає замовнику оформлені акти виконаних робіт в 2-х примірниках для перевірки в день їх складання. Акти виконаних робіт можуть бути відправлені поштою цінним листом з повідомленням.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором (п. 12.1 договору).

На виконання умов договору підряду, позивачем поставлено відповідачу визначені у специфікації вироби з натурального каменю на суму 276 190,13 грн. та виконано роботи з їх монтажу на суму 72 906,60 грн.

Проте, відповідач частково виконав взяте на себе зобов'язання щодо оплати вартості за поставлені вироби та виконані роботи, сплативши на користь позивача передоплату за вироби у сумі 193 333,09 грн.

Відтак, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 155 763,64 грн., у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом до суду.

Разом з тим, позивачем на суму заборгованості нараховано суму інфляційних втрат та пеню.

Судом першої інстанції позов задоволено частково.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 Цивільного кодексу України).

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Статтею 839 ЦК України передбачено, що підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії видаткової накладної №286 від 24.11.2017 (а.с. 18), згідно договору №16 від 07.09.2017 позивачем поставлено відповідачу товар (вироби) на суму 276 190,13, в тому числі ПДВ.

Крім того, 18.01.2018 актом виконаних робіт до договору підряду визначено вартість монтажних робіт у сумі 72 906,60 грн., в тому числі ПДВ (а.с. 19).

Також, у справі міститься копія товарно-транспортної накладної №Р286 від 24.11.2017, не підписана відповідачем.

Наявні у справі документи свідчать про виконання позивачем взятих на себе зобов'язань щодо поставки відповідачу виготовлених виробів, тому доводи скаржника в цій частині судом не приймаються.

Згідно копії опису вкладення у цінний лист (а.с. 20), акт виконаних робіт та видаткову накладну було надіслано засобами поштового зв'язку на адресу відповідача та отримано ним 26.01.2018, що підтверджується інформацією розміщеною на сайті ПАТ «Укрпошта», роздруківка якої додана до позовної заяви (а.с.21).

Натомість, за твердженнями позивача, відповідач зазначені акт та видаткову накладну не підписав, вартість поставлених товарів та виконаних робіт на загальну суму 155 763,64 грн. не сплатив, письмової відмови від підписання зазначених документів із зазначенням зауважень, що стали підставою для відмови від їх підписання, не надіслав.

Утім апелянт зазначає, що копія видаткової накладної не надходила на адресу відповідача.

Вказані доводи колегією суддів відхиляються, оскільки поштове відправлення, в тому числі видаткова накладна, згідно штрих-коду №082 вказаного на квитанції і копії опису вкладення (а.с. 20), було направлено за адресою місцезнаходження товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Сі Ті» та як вже вище зазначалось, отримано ним згідно даних сайту ПАТ «Укрпошта» - 26.01.2018.

Відповідно до п. 6.3 договору підряду замовник зобов'язаний оглянути виконані роботи та розглянути надані підрядником акти виконаних робіт протягом 5 (п'яти) днів з моменту їх надання та прийняти виконані роботи, підписавши і відправивши підряднику його примірник акта, або надати підряднику письмову мотивовану відмову в прийнятті виконаних робіт із зазначенням переліку виявлених недоліків.

Якщо замовник у встановлений п. 6.3 договору термін не підпише акт виконаних робіт або не надасть мотивовану відмову від його підписання, то по закінченню цього терміну з урахуванням строків, обумовлених в п. 14.4, термін виконання зобов'язання замовника по оплаті ціни такого акта вважається наставшим і починається відлік гарантійного терміну (п. 6.10 договору).

Замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (ч. 1 ст. 853 ЦК України).

Відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що позивачем не було дотримано процедури здачі результатів робіт. Так, на його думку, позивач не міг направити акт виконаних робіт без повідомлення про закінчення виконання робіт.

Дані доводи апелянта судом відхиляються, з огляду на те, що наведеними вище положеннями договору та приписами чинного законодавства не передбачено особливого порядку повідомлення підрядником замовника про готовність до передання робіт, а тому направлення акту виконаних робіт вважається повідомленням про закінчення робіт підрядником.

За таких обставин, замовник безпідставно відмовився від підписання акта виконаних робіт та видаткової накладної, своєчасно не заявивши про недоліки виконаних робіт (за наявності таких), а відтак відповідач не звільняється від обов'язку оплатити роботи, виконані за договором підряду.

Отже, враховуючи положення п.п. 6.3, 6.10 договору підряду, з огляду на відсутність мотивованої відмови відповідача від підписання видаткової накладної та акту, термін виконання зобов'язання по оплаті вважається таким, що настав.

Разом з тим, надана відповідачем претензія від 27.08.2018 про прострочення виконання робіт за договором, як вірно вказав місцевий суд не є відмовою від підписання акта виконаних робіт і не містить мотивованої відмови від підписання акта.

Таким чином, наявні у справі документи свідчать про доведеність існуючої заборгованості у відповідача перед позивачем у сумі 155 763,64 грн., і за вірним висновком суду першої інстанції вказана сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Стосовно вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 25 366,01 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Пунктом 9.4 договору підряду визначено, що за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язання по оплаті виробів або робіт замовник зобов'язаний сплатити підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Враховуючи викладене та з огляду, на вірно складений позивачем розрахунок пені, судом першої інстанції правомірно стягнуто з відповідача на користь позивача 25 366,01 грн. пені за прострочення виконання зобов'язання в частині здійснення своєчасної оплати за виконані роботи в період з 01.02.2018 по 01.08.2018.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 4 361,38 грн., слід зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення 4 361,38 грн. інфляційних втрат, проте, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що при здійсненні нарахування позивачем не було враховано від'ємні індекси інфляції, що діяли в період з 01.02.2018 по 01.08.2018, і за правильним перерахунком місцевого суду стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати у розмірі - 3 280,96 грн.

Також, з огляду на підтвердження відповідачем належними доказами понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, судом правомірно стягнуто 8 000,00 грн.

Натомість, апелянт вважає, що судом задоволено вказану вимогу позивача за відсутності належних та допустимих доказів.

Стосовно наведеного, колегія суддів зауважує, що договір від 20.07.2018, квитанція до прибуткового касового ордера №1/10 від 01.10.2018 на суму 8 000,00 грн. та розрахунок витрат на правничу допомогу, наявні в матеріалах справи є належними доказами, на підставі яких місцевим судом обґрунтовано задоволено вказану вимогу позивача. Відтак, доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів погоджується з частковим задоволенням позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Інстех» судом першої інстанції щодо стягнення з відповідача 155 763,64 грн. заборгованості, 3 280,69 грн. інфляційних втрат та 25 366,01 грн. пені, а наведені доводи за апеляційною скаргою не приймаються, у зв'язку з їх безпідставністю та недоведеністю у встановленому законом порядку.

Крім того, у поданому відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить апеляційний господарський суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 5 000,00 грн.

Колегія суддів, проаналізувавши та дослідивши вказані доводи щодо стягнення витрат на правничу допомогу, вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Приписами статті 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з доданих до відзиву документів, позивачем сплачено за надані адвокатом Кобилецьким В.В. послуги - 5 000,00 грн. На підтвердження здійснення даних витрат додано квитанцію до прибуткового касового ордера №1/2 від 05.02.2019 на суму 5 000,00 грн. із зазначенням «підстава: договір про надання правової допомоги, по справі №910/10302/18 в Північному апеляційному господарському суді».

Зважаючи на наявність в матеріалах справи: договору про надання правової допомоги від 20.07.2018, укладеного між адвокатом Кобилецьким В.В. і товариством з обмеженою відповідальністю «Інстех»; довіреності б/н від 20.07.2018; платіжного документа (квитанція до прибуткового касового ордера №1/2 від 05.02.2019 на суму 5 000,00 грн.) та наведеного позивачем у відзиві розрахунку витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що викладені доводи є обґрунтованими.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Сі Ті» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 у справі №910/10302/18 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Сі Ті» (03032, м. Київ, вул. Кудряшова, 9, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інстех» (02002, м. Київ, вул. Каховська, буд. 64, ) 5 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 11.03.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

В.В. Сулім