СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2019 р. Справа № 905/1846/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Медуниця О.Є., суддя Пелипенко Н.М.

за участю секретаря судового засідання Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача адвоката ОСОБА_1 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЗП №005121 від 05.01.2018; ордер серії ХВ № НОМЕР_1 від 26.02.2019)

відповідача адвоката ОСОБА_2 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3495 від 14.07.2010, довіреність № 09-18/6942 від 27.12.2018)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ», Донецька область, м. Маріуполь (вх. № 405 Д/3 від 04.02.2019) на рішення Господарського суду Донецької області від 12.12.2018 у справі № 905/1846/18 (суддя Зекунов Е.В.; повний текст рішення складено та підписано 17.12.2018)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІПІ ІНЖИНІРІНГ» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 7А, оф. 8-21, )

до Приватного акціонерного товариства «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» (87501, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського,1 )

про стягнення заборгованості у розмірі 139640 грн. 66 коп.,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІПІ ІНЖИНІРІНГ» у жовтні 2018 року звернувся до Господарського суду Донецької області із позовом до Приватного акціонерного товариства «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» про стягнення заборгованості за договором підряду, 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 139640,66 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобовязань за Договором на виконання технічного обслуговування, поточного та капітального ремонтів залізничного путі, стрілочних переводів, залізних переїздів та штучних споруд служби з ремонту залізничного путі, СЦБ та зв'язку № 2016/06 від 22.07.2016. Позивач вказує, що ним виконано, а відповідачем прийнято без зауважень роботи на суму 6398673,09 грн. На дату подання позовної заяви відповідачем заборгованість оплачена частково, внаслідок чого виник борг у розмірі 130080 грн. 90 коп.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 12.12.2018 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІПІ ІНЖИНІРІНГ» до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» про стягнення заборгованості у розмірі 139640,66 грн. задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» (87501, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІПІ ІНЖИНІРІНГ» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 7А, оф.8-21, ) заборгованість у розмірі 138292,53 грн., з яких:

-основний борг у розмірі 130080 грн. 90 коп.;

-3 % річних у розмірі 3479 грн. 56 коп.;

-інфляційні втрати у розмірі 4732 грн. 07 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІПІ ІНЖИНІРІНГ» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2074,39 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з ухваленим у справі рішенням та 15.01.2019 звернувся з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 12.12.2018 у справі № 905/1846/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з ПрАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» 139640,66 грн., які складаються з суми основної заборгованості в розмірі 130080,90 грн., інфляційних втрат 6080,20 грн., 3% річних в сумі 3479,56 грн. в повному обсязі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» на рішення Господарського суду Донецької області від 12.12.2018 у справі № 905/1846/18 повернута заявникові на підставі пункту 1 частини 5 статті 260 ГПК України, оскільки не містила підпису особи, що подала апеляційну скаргу.

31.01.2019 відповідач повторно звернувся до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Донецької області від 12.12.2018 у справі № 905/1846/18, яка надійшла до суду 04.02.2019. В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 12.12.2018 у справі № 905/1846/18 та ухвалили нове судове рішення у справі про відмову в позові.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається, зокрема на те, що відповідно до умов Договору № 2016/06 від 22.07.2016 та вимог чинного законодавства відповідачем було здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог, однак суд першої інстанції неправильно застосував приписи статті 601 Цивільного кодексу України та 203 Господарського кодексу України; не дослідив зміст заяви відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог, з якої вбачається наявність таких умов, як зустрічність і однорідність вимог та їх матеріальний зміст; не зясував, що строк виконання зобовязань настав, а заява про зарахування зустрічних вимог отримана позивачем ще у листопаді 2017 року, проте заперечення позивача на цю заяву датовані 20.08.2018.

Разом зі скаргою відповідачем заявлено клопотання про поновлення строк для подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у даній справі (вх. № 1191 від 04.02.2019).

Поряд із цим, 04.02.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІПі Інжинірінг» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 1138), в якому позивач із посиланням на повне та беззаперечне право вимагати в судовому порядку примусового виконання зобовязань відповідача зі сплати заборгованості за спірним договором, просить апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», Донецька область, м. Маріуполь залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 12.12.2018 у справі № 905/1846/18 залишити без змін.

Обґрунтовуючи свою правову позицію у справі позивач посилається на те, що , умовою, за наявністю якої можливе припинення зобов'язання зарахуванням, є прозорість вимог, тобто коли між сторонами немає спору відносно характеру зобов'язання, його змісту та умов виконання. Проте між сторонами у справі наявний невирішений спір щодо необґрунтованих зустрічних претензій відповідача за Договором оренди нерухомого майна № 118/87 від 01 листопада 2016 року і відповідач обізнаний про наявність такого спору та заперечень щодо нарахованих ним сум до оплати. Позивач наголошує, що сам факт наявності або відсутності, або розмір зустрічної заборгованості позивача за Договором оренди нерухомого майна № 118/87 від 01 листопада 2016 року не є предметом даного судового розгляду та не підлягає доказуванню у цьому провадженні, але безпосередньо факт наявності такого спору виключає можливість зустрічного зарахування вимог в односторонньому порядку.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2019 для розгляду справи № 905/1846/18 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Барбашової С.В., судді Медуниці О.Є., судді Пелипенко Н.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 поновлено ПрАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД «АЗОВСТАЛЬ», Донецька область, м. Маріуполь пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Донецької області від 12.12.2018 у справі № 905/1846/18, відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено справу до розгляду на 26.02.2019 о 15:00 у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 118. Зупинено дію рішення Господарського суду Донецької області від 12.12.2018 у справі № 905/1846/18 до закінчення розгляду справи апеляційним господарським судом. Участь сторін у судовому засіданні визнано необов'язковою.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог частин першої, другої та пятої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши та проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи, заслухавши у судовому засіданні 26.02.2019 уповноважених представників сторін, які підтримали свої правові позиції у справі, розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, 22.07.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІПІ ІНЖИНІРІНГ» (Виконавець, позивач) та Приватним акціонерним товариством «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» (Замовник, відповідач) було укладено Договір № 2016/06 на виконання технічного обслуговування, поточного та капітального ремонтів залізничного путі, стрілочних переводів, залізних переїздів та штучних споруд служби з ремонту залізничного путі, СЦБ та зв'язку (далі Договір), відповідно до пунктів 1.1., 1.2. умов якого Виконавець зобов'язується в порядку та на умовах, передбаченим цим Договором, виконувати наступні роботи: технічне обслуговування (очищення залізничного путі від снігу та наледів, покіс трави та вирубка кущів), поточний та капітальний ремонт залізничного путі, стрілочних переводів, залізничних переїздів ЦРПС УЗДТ Замовника, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи.

Виконавець має право вимагати оплати виконаних робіт у відповідності з умовами цього Договору (пункт 2.2.2 Договору).

Вартість робіт, які виконуються Виконавцем за цим Договором, визначається згідно з цінами, зазначеними в Додатку № 6, який є невід'ємною частиною цього Договору та орієнтовно складає 3 079 737 (три мільйони сімдесят дев'ять тисяч сімсот тридцять сім) гривень 60 коп. разом з податком на додану вартість (пункт 5.1. Договору).

Згідно пункту 5.3. Договору розрахунок за виконані роботи в розмірі вартості виконаних робіт здійснюється Замовником шляхом оплати грошовими коштами на поточний рахунок Виконавця, зазначений в цьому Договорі, протягом 45 банківських днів з дати отримання рахунку Виконавця, виставленого на підставі підписаного ОСОБА_3 прийому-передачі виконаних робіт (Додаток № 2).

Згідно пункту 5.5. Договору датою оплати виконаних робіт вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Замовника.

Відповідно до пункту 1 Додаткової угоди до Договору № 2016/06 від 23.01.2017 орієнтована вартість робіт, які виконуються Виконавцем за цим Договором, була збільшена до 10471107,60 грн. разом з податком на додану вартість.

У пункті 6.1. Договору сторони погодили, що факт виконання робіт підтверджується актом (Додаток № 2), який підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється їх печатками.

Разом із цим, пунктом 6.6. Договору сторони погодили, що Виконавець зобов'язаний до 1 числа місяця, наступного за звітним, надати Замовнику акти приймання-передачі виконаних робіт (Додаток № 2), а Замовник зобов'язаний впродовж одного дня з моменту отримання акту приймання-передачі виконаних робіт, розглянути його та у випадку відсутності зауважень підписати його, після чого передати акт Виконавцю.

Договір набирає сили з дня його підписання сторонами й скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2016 включно. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобовязань по цьому Договору (пункт 14.1. Договору).

Згідно з пунктом 5 Додаткової угоди до Договору № 2016/06 від 23.01.2017 строк дії Договору продовжено до 31.12.2017.

Як зазначає позивач, протягом строку дії Договору № 2016/06 ТОВ «ДІПІ ІНЖИНІРІНГ» виконав підрядні роботи та надав послуги на загальну суму 6398673,09 грн., склавши про це відповідні ОСОБА_3 прийому-передачі виконаних робіт. Ці акти були підписані уповноваженими особами та скріплені печаткою Замовника, та один з двох оригінальних примірників кожного з ОСОБА_3 повернений Виконавцю, що підтверджує факт прийняття Замовником виконаних робіт на суму 6398673,09 грн. без зауважень та заперечень. Проте, виконані ТОВ «ДІПІ ІНЖИНІРІНГ» по Договору № 2016/06 роботи відповідач оплатив не в повному обсязі.

Факт надання послуг на 6398673,09 грн. по Договору № 2016/06 та часткового розрахунку на суму 6268592,19 позивач підтверджує оборотно-сальдовою відомістю ТОВ «ДІПІ ІНЖИНІРІНГ» по рахунку 361 за період з 01.01.2016 по 24.09.2018.

Позивач стверджує, що згідно ОСОБА_3 про надання послуг з виробництва № ГОІНЖ000175 від 21.09.2017 та виставленого рахунку, Замовник мав перерахувати позивачу 334699,79 грн., але 08.12.2017 платіжним дорученням № НОМЕР_2 на рахунок ТОВ «ДІПІ ІНЖИНІРІНГ» відповідач перерахував лише 204618,89 грн., внаслідок у ПрАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» виникла заборгованість перед виконавцем у сумі 130080,90 грн.

21 серпня 2018 року позивач направив на адресу відповідачу ОСОБА_4 з вимогою негайно погасити заборгованість у сумі 130080,90 грн., яка виникла за Договором № 2016/06, однак претензія та направлений ОСОБА_3 звірки взаємних розрахунків (отримані відповідачем 27.08.2018) залишені відповідачем без відповіді та будь-якого реагування.

Невиконання ПрАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» грошових зобовязань по Договору № 2016/06 стало підставою для звернення ТОВ «ДІПІ ІНЖИНІРІНГ» до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 130080,90 грн.

Крім вимоги про стягнення суми основного боргу позивачем завлено до стягнення з ПрАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» 3% річних в сумі 3479,56 грн. та інфляційні втрати в сумі 60080,20 грн., що нараховані за прострочення виконання відповідачем грошових зобовязань на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Задовольняючи позов в частині вимог по стягненню заборгованості в сумі 130080,90 грн. господарський суд першої інстанції правильно зазначив, що правовідносини сторін врегульовано договором № 2016/06 від 22.07.2016, який за своєю юридичною природою є змішаним договором, в якому містяться елементи договору підряду та договору надання послуг.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Статтею 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (виконавець) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

В силу статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно до статті 902 Цивільного кодексу України виконання договору про надання послуг повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

У відповідності до статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно частини четвертої статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов'язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором.

Такими актами за висновками суду першої інстанції є двосторонні ОСОБА_3 прийому-передачі виконаних робіт за Договором на загальну суму 6398673,09 грн., які достеменно підтверджують виконання позивачем підрядних робіт та надання послуг згідно Договору і їх прийняття відповідачем без зауважень.

Крім того, на підставі наявних в матеріалах справи документів судом першої інстанції визнано підтвердженим факт виникнення у відповідача заборгованості перед позивачем за Договором № 2016/06 від 22.07.2016 в розмірі 130080,90 грн., яка утворилася внаслідок часткової оплати відповідачем рахунку на оплату № ГОІНЖ000175 від 21.09.2017 (том 1 аркуш справи 82).

Судом першої інстанції встановлено, що платіжним дорученням № НОМЕР_2 від 08.12.2017 відповідач перерахував на рахунок позивача 204618,89 грн., внаслідок чого у ПрАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІПІ ІНЖИНІРІНГ» у сумі 130080,90 грн. (том 1 аркуш справи 83).

Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, ПрАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» послалося на те, що згідно умов пункту 5.7. Договору № 2016/06 від 22.07.2016, з ініціативи Замовника розрахунки за даним договором можуть здійснюватися шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України без наявності письмової згоди Виконавця. У разі ініціювання заліку зустрічних однорідних вимог Виконавцем, проведення заліку може здійснюватися лише при наявності письмової згоди Замовника. Сторони згодні з тим, що під зустрічними зобовязаннями за справжнім договором розуміються будь-які грошові зобовязання, у тому числі зобовязання по сплаті штрафних санкцій або відшкодуванню збитків, виражені в грошовій формі.

Відповідач у суді першої інстанції наполягав на відсутності у нього грошових зобов'язань зі сплати заборгованості за Договором № 2016/06 з посиланням на проведене зарахування зустрічних однорідних вимог ПрАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» до ТОВ «ДІПІ ІНЖИНІРІНГ» за Договором оренди нерухомого майна № 118/87 від 01.11.2016 на підставі статті 601 Цивільного кодексу України.

Однак доводи ПрАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» щодо припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог визнані судом першої інстанції необґрунтованими, а вимоги позивача про стягнення суми невиконаного відповідачем грошового зобовязання у розмірі 130080,90 грн. за Договором № 2016/06 від 22.07.2016 навпаки визнані такими, що підтверджені належними та допустимими доказами, з чим повністю погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних однорідних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до норм статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управленої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами, а також згідно частини 2 цієї статті в разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Згідно з вимогами частини третьої статті 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

За змістом наведених норм зарахування зустрічних однорідних вимог можливе за умов зустрічності вимог - одночасна участь сторін у двох зобов'язаннях і при цьому кредитор за одним зобов'язанням є боржником в іншому зобов'язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі); настання строку виконання зобов'язання або визначення строку моментом запитання або щоб термін виконання не був вказаний взагалі, тобто виконання можна було вимагати в будь-який момент; ясність вимог, тобто відсутність спору відносно характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання; звернення з заявою однієї сторони до іншої.

Крім того, умовою, за наявністю якої можливе припинення зобов'язання зарахуванням, є прозорість вимог, тобто коли між сторонами немає спору відносно характеру зобов'язання, його змісту та умов виконання, оскільки лише за наявності всіх умов у сукупності можливо здійснити таке зарахування.

Перевіркою наявних у справі доказів судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що між позивачем та відповідачем існує спір відносно змісту зобов'язання та розміру виконання зобовязань за зустрічними однорідними вимогами, тобто, відсутня безспірність заявлених однорідних вимог.

Так, в підтвердження аргументів щодо припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог відповідач як у суді першої, так і апеляційної інстанції посилається на те, що:

-відповідно до акту від 30.06.2017, про знаходження в оренді об'єкта оренди, згідно договору №118/87 від 01.11.2016 Орендодавцем (Відповідачем) у червні 2017, надані в повному обсязі послуги з оренди приміщень ЦРПС Орендарю (Позивачу), вартість послуг склала 11 469,56 грн. у т.ч. ПДВ 1 911,59 коп. Даний акт підписаний представниками сторін;

-30.06.2017 сторонами оформлено акт витрат, пов'язаних з використанням об'єкта оренди згідно договору №118/87 від 01.11.2016, відповідно до якого в червні 2017, Орендодавцю (Відповідачу) підлягають відшкодуванню витрати, пов'язані з використанням об'єкта оренди на загальну суму 14 316,72 грн. в т.ч. ПДВ;

-відповідно до акту від 31.07.2017, про знаходження в оренді об'єкта оренди, згідно договору №118/87 від 01.11.2016 Орендодавцем (Відповідачем) у липні 2017, надані в повному обсязі послуги з оренди приміщень ЦРПС Орендарю (Позивачу), вартість послуг склала 11 469,56 грн. у т.ч. ПДВ 1 911,59 коп. Даний акт підписаний представниками сторін;

-31.07.2017 сторонами оформлено акт витрат, пов'язаних з використанням об'єкта оренди згідно договору №118/87 від 01.11.2016 р., відповідно до якого в липні 2017 Орендодавцю (Відповідачу) підлягають відшкодуванню витрати, пов'язані з використанням об'єкта оренди на загальну суму 15 714,43 грн. в т.ч. ПДВ;

-відповідно до акту від 31.08.2017, про знаходження в оренді об'єкта оренди, згідно договору №118/87 від 01.11.2016 року Орендодавцем (Відповідачем) у серпні 2017, надані в повному обсязі послуги з оренди приміщень ЦРПС Орендарю (Позивачу), вартість послуг склала 11 469,56 грн. у т.ч. ПДВ 1 911,59 коп. Даний акт підписаний представниками сторін;

-31.08.2017 сторонами оформлено акт витрат, пов'язаних з використанням об'єкта оренди згідно договору №118/87 від 01.11.2016 р., відповідно до якого в серпні 2017 Орендодавцю (Відповідачу) підлягають відшкодуванню витрати, пов'язані з використанням об'єкта оренди на загальну суму 16 277,77 грн. в т.ч. ПДВ;

-відповідно до акту від 30.09.2017, про знаходження в оренді об'єкта оренди, згідно договору №118/87 від 01.11.2016 року Орендодавцем (Відповідачем) у вересні 2017, надані в повному обсязі послуги з оренди приміщень ЦРПС Орендарю (Позивачу), вартість послуг склала 11 469,56 грн. у т.ч. ПДВ 1 911,59 коп. Даний акт підписаний представниками сторін;

-30.09.2017 сторонами оформлено акт витрат, пов'язаних з використанням об'єкта оренди згідно договору №118/87 від 01.11.2016 р., відповідно до якого в вересні 2017 Орендодавцю (Відповідачу) підлягають відшкодуванню витрати, пов'язані з використанням об'єкта оренди на загальну суму 13 071,00 грн. в т.ч. ПДВ;

-відповідно до акту від 31.10.2017, про знаходження в оренді об'єкта оренди, згідно договору №118/87 від 01.11.2016 року Орендодавцем (Відповідачем) у жовтні 2017, надані в повному обсязі послуги з оренди приміщень ЦРПС Орендарю (Позивачу), вартість послуг склала 11 469,56 грн. у т.ч. ПДВ 1 911,59 коп. Даний акт підписаний представниками сторін;

-31.10.2017 сторонами оформлено акт витрат, пов'язаних з використанням об'єкта оренди згідно договору №118/87 від 01.11.2016 р., відповідно до якого в жовтні 2017 Орендодавцю (Відповідачу) підлягають відшкодуванню витрати, пов'язані з використанням об'єкта оренди на загальну суму 13 353,18 грн. в т.ч. ПДВ;

-відповідно до договору оренди №118/87 від 01.11.2016 позивачу (Орендарю) були виставлені рахунки на загальну суму 130080,90 грн. (№№ від 30.06.2017 на суму 11469,56 грн., НОМЕР_3 від 30.06.2017 на суму 14316,72 грн., НОМЕР_4 від 31.07.2017 на суму 11469,56 грн., НОМЕР_5 від 31.07.2017 на суму 15714,43 грн., НОМЕР_6 від 31.08.2017 на суму 11469,56 грн., НОМЕР_7 від 31.08.2017 на суму 16 277,77 грн., НОМЕР_8 від 30.09.2017 на суму 11 469,56 грн., НОМЕР_9 від 30.09.2017 на суму 13 071,00 грн., НОМЕР_10 від 31.10.2017 на суму 11 469,56 грн., НОМЕР_11 від 31.10.2017 на суму 13 353,18 грн.), які позивачем не були сплачені, в порядку та строки передбачені договором;

-21.09.2017 відповідачем на адресу позивача було виставлено рахунок №175 згідно договору №2016/06 від 22.07.2016 по сплаті послуг по ремонту на суму 130080,90 грн.;

-в подальшому, відповідачем у відповідності до пункту 5.7 Договору направлено позивачу заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.11.2017 №, яка підписана в.о. Директора ПрАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» та головним бухгалтером ПрАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ»;

-відповідно до заяви про зарахування, ПрАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» в порядку, передбаченому ст. 601 ЦК України, провело залік наступних однорідних вимог:

1) Вимога ПРАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» до ТОВ «ДІПІ Інжинірінг» по сплаті за послуги, оренду на суму 130 080,90 грн., відповідно до виставлених рахунків (№№ від 30.06.2017 на суму 11469,56 грн., НОМЕР_3 від 30.06.2017 на суму 14316,72 грн., НОМЕР_4 від 31.07.2017 на суму 11469,56 грн., НОМЕР_5 від 31.07.2017 на суму 15714,43 грн., НОМЕР_6 від 31.08.2017 на суму 11469,56 грн., НОМЕР_7 від 31.08.2017 на суму 16 277,77 грн., НОМЕР_8 від 30.09.2017 на суму 11 469,56 грн., НОМЕР_9 від 30.09.2017 на суму 13 071,00 грн., НОМЕР_10 від 31.10.2017 на суму 11 469,56 грн., НОМЕР_11 від 31.10.2017 на суму 13 353,18 грн.),

2) Вимога ТОВ «ДІПІ ІНЖИНІРІНГ» до ПРАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» по сплаті за послуги по ремонту на суму 130 080,90 грн., відповідно до виставленого рахунку №175 від 21.09.2017 на суму 130 080,90 грн.,

3) Залік проводився на суму 130 080,90 грн.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що на момент предявлення позовної заяви у позивача було відсутнє право на предявлення позовної заяви до відповідача про стягнення основної суми боргу у розмірі 130080,90 грн., оскільки відповідно до умов Договору № 2016/06 та статті 601 Цивільного кодексу України ПрАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» було здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог на цю суму.

Поряд із цим із матеріалів справи вбачається, що позивач - ТОВ «ДІПІ ІНЖИНІРІНГ» проти зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 130080,90 грн. заперечувало, посилаючись на наявність невирішеного спору між ТОВ «ДІПІ ІНЖИНІРІНГ» та ПрАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» щодо необґрунтованих зустрічних претензій відповідача до позивача за Договором оренди нерухомого майна № 118/87 від 01.11.2016.

ТОВ «ДІПІ ІНЖИНІРІНГ» зазначило, що не погоджується з розміром витрат, пов'язаних з використанням об'єкта оренди нарахованих ПрАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» на підставі Договору оренди нерухомого майна № 118/87 від 01.11.2016, оскільки вважає, що розрахунок вартості проведений Орендодавцем не на підставі чинних тарифів на послуги та даних приборів обліку, не відповідає умовам цього Договору та фактичним обсягам послуг.

В якості доказів наявності такого спору позивач надав до матеріалів справи листи від 04 березня 2018 року № 20, від 16 серпня 2018 року № 112, від 20 серпня 2018 року № 144/08, від 17 вересня 2018 року № 134, якими ТОВ «ДІПІ ІНЖИНІРІНГ» повідомляв відповідача, що акт витрат, пов'язаних з використанням об'єкта оренди згідно договору №118/87, не відповідає умовам Договору оренди нерухомого майна № 118/87 від 01.11.2016 та фактичним обсягам послуг, тому підлягає перерахунку.

20.08.2018 ТОВ «ДІПІ ІНЖИНІРІНГ» направив до ПрАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» заперечення щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, відображених у заяві відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.11.2017 №, та просив негайно здійснити перерахунок вартості послуг, за увесь час оренди по Договору №118/87 від 01.11.2016.

Таким чином, доводи відповідача про те, що зарахування зустрічних однорідних вимог було проведено ще у листопаді 2017 року без будь-яких зауважень та заперечень з боку позивача не знайшли свого підтвердження.

Наведене свідчить про відсутність умов за яких можливе зарахування зустрічних однорідних вимог.

Поряд із цим колегія суддів вважає необхідним зазначити те, що сам факт наявності/відсутності заборгованості, її розмір за Договором оренди нерухомого майна № 118/87 від 01.11.2016 не є предметом даного судового розгляду та не підлягає доказуванню в даному судовому провадженні, але безпосередньо факт наявності такого спору виключає можливість зустрічного зарахування вимог в односторонньому порядку.

За таких обставин є вірними висновки суду першої інстанції про те, що між позивачем та відповідачем існує спір відносно змісту зобов'язання та розміру виконання зобовязань за зустрічними однорідними вимогами, тобто, відсутня безспірність заявлених однорідних вимог, а тому доводи ПрАТ «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ» щодо припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог є необґрунтованими.

Зазначені фактичні обставини справи не спростовані відповідачем в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищенаведене доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправильно застосував приписи статті 601 Цивільного кодексу України та 203 Господарського кодексу України, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, оскільки спростовуються вищенаведеним.

Отже доводи відповідача, що викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, а тому в їх задоволенні судом апеляційної інстанції відмовляється.

Що стосується заявлених позивачем до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 3479,56 грн. та інфляційних втрат в сумі 60080,20 грн., то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову в цій частині, з огляду на наступне.

Статтями 525, 526, 629 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено, що рахунок на оплату № ГОІНЖ000175 на суму 334699,79 грн. був виставлений позивачем та отриманий відповідачем 21.09.2017, тобто в день підписання ОСОБА_3 приймання передачі виконаних робіт № 175 від 21.09.2017 (том 1 аркуші справи 81-82).

В силу пункту 5.3. Договору оплата повинна проводитися відповідачем протягом 45 банківських днів з дати отримання рахунку на оплату.

За таких обставин суд першої інстанції визначився, що строк для виконання зобов'язання з оплати починається з наступного дня після виставлення рахунку 22.09.2017 та закінчується 24.11.2017, тому прострочення боржника починається з 25.11.2017.

Поряд із цим, суд першої інстанції на підставі дослідження наданих до справи доказів зясував, що часткова оплата на виконання виставленого рахунку в розмірі 204618,89 грн. надійшла на рахунок позивача 08.12.2017.

Отже, за період з 25.11.2017 по 07.12.2017 інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних від суми простроченого грошового зобов'язання обґрунтовано нараховані позивачем на повну суму заборгованості за виставленим рахунком в розмірі 334699,79 грн., а за період з 08.12.2017 по 25.09.2018 на залишок заборгованості в розмірі 130080,90 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних за зазначені позивачем періоди, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновками місцевого господарського суду про те, що цей розрахунок є методологічно та арифметично правильним, в звязку з чим позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 3479,56 грн. обґрунтовано задоволено судом.

Поряд із цим, дослідженням розрахунку інфляційних втрат судом першої інстанції встановлено, що позивачем застосовано суму боргу за зобов'язаннями з 08.12.2017 по 25.09.2018.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Згідно із положеннями статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Відповідно до статті 3 цього Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Отже, зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен місяць щодо якого обчислюється відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат у межах визначеного періоду (з 01.01.2018 по 31.08.2018), суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що арифметично вірною є сума 4732,06 грн.

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає про обґрунтованість позовних вимог про стягнення інфляційних втрат за період з січня 2018 року по серпень 2018 року в розмірі 4732,06 грн., а тому такі вимоги підлягають задоволенню.

Підстави для скасування оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції в цій частині, яке ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, у суду апеляційної інстанції відсутні.

Згідно частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи те, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які в даному випадку не підтверджують ухвалення судом першої інстанції рішення у даній справі із порушеннями, визначеними статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку частини четвертої статті 269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, тому апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ», Донецька область, м. Маріуполь залишається без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 12.12.2018 у справі № 905/1846/18 - без змін.

З огляду на те, що доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, яке у повному обсязі відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки апеляційна скарга відповідача залишена без задоволення, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «АЗОВСТАЛЬ», Донецька область, м. Маріуполь залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 12.12.2018 у справі №905/1846/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 28.02.2019

Головуючий суддя С.В. Барбашова

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя Н.М. Пелипенко