ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2019 р. Справа№ 920/929/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Чорної Л.В.

Разіної Т.І.

за участю секретаря судового засідання Котенка О.О.

за участю представників: згідно з протоколом судового засідання від 26.02.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство по виробництву сільськогосподарської продукції"

на ухвалу господарського суду Сумської області

від 17.07.2018 (повний текст ухвали складено 18.07.2018)

у справі №920/929/16 (суддя Заєць С.В.)

за позовом керівника Шосткинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивачів:

1. Головного управління Держгеокадастру у Сумській області

2. Шосткинської районної державної адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство по виробництву сільськогосподарської продукції"

про повернення земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Шосткинської місцевої прокуратури звернувся до господарського суду Сумської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області та Шосткинської районної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство по виробництву сільськогосподарської продукції" про повернення на користь Головного управління Держгеокадастру у Сумській області за актом приймання-передачі трьох земельних ділянок загальною площею 239,3575 га, нормативна грошова оцінка яких в цілому станом на 01.01.2015 становить 2397340,25 грн., а саме: земельну ділянку площею 134,7983 га із кадастровим номером :01:003:0095, нормативна грошова оцінка якої станом на 01.01.2015 становить 1350108,46 грн.; земельну ділянку площею 60,4874 га із кадастровим номером :01:003:0096, нормативна грошова оцінка якої станом на 01.01.2015 становить 605819,49 грн.; земельну ділянку площею 44,0718 га із кадастровим номером :01:003:0097, нормативна грошова оцінка якої не проводилась; також прокурор происть судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Сумської області від 21.02.2017 у даній справі позов задоволено та зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство по виробництву сільськогосподарської продукції" повернути Головному управлінню Держгеокадастру у Сумській області за актом приймання-передачі три земельні ділянки загальною площею 239,3575 га ріллі, нормативна грошова оцінка яких в цілому станом на 01.01.2015 становить 2397340,25 грн., а саме: земельну ділянку площею 134,7983 га із кадастровим номером :01:003:0095, нормативна грошова оцінка якої станом на 01.01.2015 становить 1350108,46 грн.; земельну ділянку площею 60,4874 га із кадастровим номером :01:003:0096, нормативна грошова оцінка якої станом на 01.01.2015 становить 605819,49 грн.; земельну ділянку площею 44,0718 га із кадастровим номером :01:003:0097, нормативна грошова оцінка якої не проводилась.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.05.2017 у справі № 920/929/16 рішення господарського суду Сумської області від 21.02.2017 у даній справі залишено без змін.

Судові рішення мотивовано обґрунтованістю позовних вимог, а також тим, що відповідач не користується земельними ділянками, виділеними йому за договором оренди землі від 15.09.2005 після закінчення строку дії договору, тобто після 19.10.2015, проте повернення земельної ділянки за актом приймання-передачі у будь-якому випадку має відбутися, оскільки і за умовами договору і згідно з вимогами чинного законодавства після припинення дії договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку, а оформлення повернення має здійснюватися за актом приймання-передачі, що засвідчить факт виконання орендарем обов'язку повернути орендодавцеві земельну ділянку, отриману орендарем від орендодавця за актом приймання-передачі.

Постановою Верховного Суду від 22.03.2018 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство по виробництву сільськогосподарської продукції" задоволено частково. Рішення господарського суду Сумської області від 21.02.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.05.2017 у справі №920/929/16 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

12.06.2018 електронною поштою до господарського суду Сумської області від прокуратури надійшла заява про закриття провадження у справі в порядку ст. 231 ГПК України, посилаючись на те, що на момент звернення з даною заявою спір між позивачем та відповідачем з приводу повернення земельних ділянок відсутній. Також в даній заяві прокурор просив вирішити питання про повернення судового збору, сплаченого за пред'явлення позову у даній справі.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 17.07.2018 провадження у справі №920/929/16 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство по виробництву сільськогосподарської продукції" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу господарського суду Сумської області у справі №920/929/16 від 17 липня 2018 року про закриття провадження у справі, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті. Стягнути з держбюджету на користь скаржника судові витрати у справі, у вигляді сплаченого за розгляд апеляційної скарги судового збору.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив порушення судом норм процесуального права. При цьому скаржник стверджує, що суд першої інстанції, зазначивши мотиви закриття провадження у справи - відсутність предмету спору по причині виконання судового рішення, не звернув увагу на вказівки Верховного Суду з приводу відсутності предмету спору ще на час звернення прокурора до суду з даною позовною заявою та не дослідив, якими документами підтверджується факт виконання судового рішення, скасованого постановою Верховного Суду. Також скаржник вказує на те, що судом першої інстанції залишено без розгляду клопотання відповідача про розподіл судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 апеляційну скаргу залишено без задоволення. Ухвалу господарського суду Сумської області від 17.07.2018 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 28.11.2018 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство по виробництву сільськогосподарської продукції" задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 у справі №920/929/16 скасовано. Справу №920/929/16 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Харківський апеляційний господарський суд.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 року в газеті "Голос України" №185(6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018 року.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

11.01.2019 Східний апеляційний господарський суд відповідно до вимог ч. 5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, ч. 6 ст. 174 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передав до Північного апеляційного господарського суду справу №920/929/16 за позовом керівника Шосткинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивачів: Головного управління Держгеокадастру у Сумській області; Шосткинської районної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство по виробництву сільськогосподарської продукції" про повернення земельних ділянок.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство по виробництву сільськогосподарської продукції" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Чорної Л.В., Разіної Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство по виробництву сільськогосподарської продукції" на ухвалу господарського суду Сумської області від 17.07.2018 у справі №920/929/16; призначено апеляційну скаргу до розгляду на 26.02.2019.

25.02.2019 через канцелярію суду від скаржника надійшло додаткове обґрунтування апеляційної скарги, в якому скаржник зазначає про те, що судом першої інстанції розглянуто справу без проведення засідання в режимі відеоконференції та за відсутності представника відповідача, чим позбавив сторону відповідача надавати свої доводи та міркування з приводу клопотання прокурора щодо закриття провадження у справі з причин, викладених прокурором в його клопотанні. Також скаржник зазначає про відсутність підстав для звернення прокурора з даним позовом та відсутність спору на час порушення судом першої інстанції провадження у справі.

В судове засідання апеляційної інстанції 26.02.2019 представники позивачів не з'явились.

Оскільки явка представників учасників справи у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення учасників справи про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати апеляційну скаргу у відсутність представників позивачів.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, прокуратури, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт третій частини другої статті 129 Конституції України).

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" від 31.03.2005).

У рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Відповідно до частин 3 - 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

За змістом ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з абз. 2-3 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Таким чином, прокурор має право здійснювати в господарському суді представництво законних інтересів держави в особі органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб'єкта владних повноважень за умови його попереднього повідомлення, а також підтвердження представництва.

Як встановлено вище, керівник Шосткинської місцевої прокуратури звернувся до господарського суду Сумської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області та Шосткинської районної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство по виробництву сільськогосподарської продукції" про повернення на користь Головного управління Держгеокадастру у Сумській області за актом приймання-передачі трьох земельних ділянок загальною площею 239,3575 га, нормативна грошова оцінка яких в цілому станом на 01.01.2015 становить 2397340,25 грн., а саме: земельну ділянку площею 134,7983 га із кадастровим номером :01:003:0095, нормативна грошова оцінка якої станом на 01.01.2015 становить 1350108,46 грн.; земельну ділянку площею 60,4874 га із кадастровим номером :01:003:0096, нормативна грошова оцінка якої станом на 01.01.2015 становить 605819,49 грн.; земельну ділянку площею 44,0718 га із кадастровим номером :01:003:0097, нормативна грошова оцінка якої не проводилась; також прокурор просив судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що 15.09.2005 між Шосткинською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Підприємство по виробництву сільськогосподарської продукції" укладено договір оренди землі, відповідно до пунктів 1-2 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території Богданівської сільської ради за межами населених пунктів; в оренду передаються земельні ділянки із земель запасу загальною площею 245,1951 га, у тому числі 239,3575 га ріллі та 5,8376 га під господарськими будівлями та дворами. Проте, після припинення дії договору (20.10.2015) відповідач, в порушення п.16 договору та ст. 34 Закону України «Про оренду землі» так і не звільнив та не передав земельні ділянки за актом приймання-передачі і по теперішній час користується земельними ділянками загальною площею 245,1951га без достатніх правових підстав.

Прокурор зазначає, що порушення інтересів держави полягає у порушенні принципу забезпечення раціонального використання та охорони земель; територіальний орган центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, яким є Головне управління Держгеокадастру в Сумській області, позбавлений можливості передати у відповідності до ст. 122 Земельного кодексу України зазначені земельні ділянки у користування іншим особам. Заходи, спрямовані на повернення земельних ділянок, до цього часу Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області та Шосткинською районною державною адміністрацією не вжиті, тому інтереси держави залишаються незахищеними через бездіяльність уповноваженого державою органу, що, на думку прокуратури, є підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді у даній справі.

При цьому прокурор зазначив, що в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» на адресу позивача 19.08.2016 направлено повідомлення про намір реалізації представницьких повноважень шляхом звернення до суду. Проте прокурором не надано належних доказів на підтвердження даних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, передбачених частиною 8 статті 122 цього Кодексу, у власність або користування для всіх потреб.

Органом, уповноваженим державою розпоряджатись землями державної власності сільськогосподарського призначення на території Сумської області станом на час звернення прокурора з позовом у даній справі є Головне управління Держгеокадастру у Сумській області.

Відповідно до п. 5 ст. 28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» для реалізації наданих повноважень місцеві державні адміністрації мають право звертатися до суду та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Саме лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що органи, уповноважені здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, неналежним чином здійснюють відповідні повноваження захисту державних інтересів, не достатньо для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

У такому разі прокурор повинен надати відповідні докази відповідно до вимог ст.ст. 73, 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України (зокрема: докази внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст. 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 02.11.2016 у справі №923/1006/15, від 02.08.2017 у справі №922/2885/16.

Як зазначено вище, відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов'язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об'єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.99 N 3-рп/99 Конституційний Суд України, з'ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи N806/1000/17).

Водночас пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Відповідна правова позиція викладена також в постановах Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №924/1237/17, від 05.12.2018 у справі №923/129/17, від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі №910/4345/18, від 06.02.2019 у справі №927/426/18.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність у даному випадку передбачених законом виключних випадків, коли прокурор може звернутися до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області та Шосткинської районної державної адміністрації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Враховуючи викладену норму та той факт, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти, а не прокурор та те, що прокурор виконує субсидіарну роль, та не може вважатись альтернативним суб'єктом звернень до суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення позову без розгляду.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.278 ГПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

В додатковому обґрунтуванні апеляційної скарги скаржник вказує, що судом першої інстанції розглянуто справу без проведення засідання в режимі відеоконференції та за відсутності представника відповідача, чим позбавлено сторону (відповідача) надавати свої доводи та міркування з приводу клопотання прокурора щодо закриття провадження у справі з причин, викладених прокурором в його клопотанні.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою господарського суду Сумської області від 16.07.2018 задоволено клопотання відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №920/929/16; доручено Шосткинському міськрайонному суду Сумської області забезпечити проведення судового засідання у справі №920/929/16, призначене на 17.07.2018 в режимі відеоконференції в приміщенні Шосткинському міськрайонному суду Сумської області.

Проте, як вбачається з протоколу судового засідання від 17.07.2018 у справі №920/929/16, судове засідання проведено без застосування системи відеоконференцзв'язку з програмною складовою "TrueConf". При цьому в матеріалах справи міститься клопотання представника прокуратури та позивача-1 про розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного запису.

За змістом статей 2, 7, 13 ГПК основними засадами господарського судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін; правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин; суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 42 ГПК учасники справи, серед іншого, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

За змістом статті 120 ГПК суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п'ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалу суду, якою задоволено клопотання відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №920/929/16 та доручено Шосткинському міськрайонному суду Сумської області забезпечити проведення судового засідання у справі №920/929/16, призначене на 17.07.2018 в режимі відеоконференції в приміщенні Шосткинському міськрайонному суду Сумської області, постановлено лише 16.07.2018 (тоді як з відповідним клопотанням відповідач звернувся до суду 14.06.2018), тобто за день до дати, на яку призначено розгляд справи, що унеможливило належне повідомлення учасників справи, зокрема відповідача, про здійснення судового засідання в режимі відеоконференції.

Можливість приймати участь в судовому засідання в режимі відеоконференції є практичним застосуванням принципів гласності і відкритості судового процесу та його повного фіксування технічними засобами, а також рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Дані обставини унеможливили участь представника відповідача у судовому засіданні 17.07.2018, при цьому, місцевий господарський суд залишив поза увагою прохання ТОВ "Підприємство по виробництву сільськогосподарської продукції" щодо участі його представника у судовому засіданні 17.07.2018, відповідно до положень статей 202, 216 ГПК не вирішив питання щодо відкладення розгляду справи в межах встановлених цим Кодексом строків з метою надання можливості учаснику справи скористатися своїми процесуальними правами та розглянув справу за відсутності представника відповідача, чим фактично позбавив останнього на участь у судовому засіданні.

Наведене також свідчать про порушення судом першої інстанції принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як основних засад судочинства, встановлених пунктами 1, 3 частини 2 статті 129 Конституції України.

Згідно з п.3 ч.3 ст.277 ГПК України, порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 226, ст.ст. 269, 275, 277, ч. 1 ст. 278, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство по виробництву сільськогосподарської продукції" частково задовольнити.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 17.07.2018 у справі №920/929/16 скасувати.

Позов керівника Шосткинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області та Шосткинської районної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство по виробництву сільськогосподарської продукції" про повернення земельних ділянок залишити без розгляду.

Матеріали справи №920/929/16 повернути до господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

повний текст постанови складено 11.03.2019

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Л.В. Чорна

Т.І. Разіна