ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2019 р. м. Київ Справа№ 910/21517/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Разіної Т.І.

при секретарі судового засідання Вайнер Є.І.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 12.02.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2018 (повне рішення складено 12.03.2018)

у справі №910/21517/17 (суддя Головатюк Л.Д.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Полюс"

до Київської міської ради

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання договору №137 поновленим

В судовому засіданні 12.02.2019 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2017 Приватне акціонерне товариство "Полюс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 26.09.2014, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П., за реєстровим № 137, укладений між позивачем та відповідачем, на той самий строк та на тих самих умовах, визнання укладеної додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки, (державна реєстрація від 26.09.2014, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. 26.09.2014 за реєстровим № 137), між позивачем та відповідачем, в редакції, запропонованій позивачем.

Позов обґрунтований тим, що відповідач у встановлений законом строк не надав заперечень стосовно поновлення дії договору оренди земельної ділянки від 26.09.2014, внаслідок чого позивач просить суд визнати поновленим такий договір оренди на той самий строк і на тих самих умовах, а також визнати укладеною додаткову угоду про поновлення строку дії такого договору в запропонованій редакції.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.02.2018 у справі №910/21517/17 позов задоволено.

Визнано поновленим договір оренди земельної ділянки від "26" вересня 2014, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П., за реєстровим №137, що укладений між Публічним акціонерним товариством "Полюс" та Київською міською радою на той самий строк і на тих самих умовах.

Визнано укладеною Додаткову угоду про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки (державна реєстрація від " 26" вересня 2014, посвідченого Кравченко Н.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 26.09.2014 за реєстровим №137) між Приватним акціонерним товариством "Полюс" та Київською міською радою, в наступній редакції:

Додаткова угода

про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки (державна реєстрація від " 26" вересня 2014 року, посвідченого Кравченко Н.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 26.09.2014 року за реєстровим №137)

м. Київ " " року

Київська міська рада, код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України 22883141, розташована в місті Києві, вул. Хрещатик, 36 в особі Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича, який діє на підставі ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування в України" іменованому в подальшому "Орендодавець", з однієї сторони, та ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ПОЛЮС", код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України 19029704, розташоване в місті Києві, проспект Маяковського, будинок 5-В в особі Голови Правління Севериненка Василя Миколайовича, який діє на підставі Статуту, іменований в подальшому "Орендар", з другої сторони, відповідно до ст.ст.21, 33 Закону України "Про оренду землі" за домовленістю сторін уклали цю додаткову угоду:

1. Поновити термін дії договору оренди земельної ділянки (державна реєстрація від " 26" вересня 2014 року, посвідченого Кравченко Н.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 26.09.2014 року за реєстровим №137) на 3 роки.

2. Копія цієї додаткової угоди у 5 денний термін від дня державної реєстрації надається "Орендарем" до відповідної державної податкової інспекції міста.

3. Всі умови вищезгаданого договору залишається незмінними.

4. Ця додаткова угода є невід'ємною частиною договору оренди земельної ділянки від 26 вересня 2014 року, посвідченого Кравченко Н.П., приватним нотаріусом Київського

міського нотаріального округу 26.09.2014 року за реєстровим №137) та набирає чинності після підписання сторонами та її державної реєстрації.

Додаткова угода укладена у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, одна з яких знаходиться у "Орендодавця" Київської міської ради, другий у "Орендаря" ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПОЛЮС", третій у органі державної реєстрації за місцем розташування.

Реквізити

"Орендодавець" Київська міська рада 01044, м.Київ, вул.Хрещатик, 36, ідентифікаційний код 22883141"Орендар" ПрАТ "ПОЛЮС" 02225, м.Київ, просп. Маяковського, 5-В, ідентифікаційний код 19029704
Підписи сторін

"Орендодавець" Кличко В.В."Орендар" Севериненко В.М.
Стягнуто з Київської міської ради на користь Приватного акціонерного товариства "Полюс" 3200,00 грн. судового збору.

Рішенням обґрунтовано тим, що у даній справі має місце порушення прав позивача, зв'язку зі зволіканням в укладенні додаткової угоди до договору з боку відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин справи.

Скаржник зазначає, що пролонгація договору відбувається автоматично, проте в силу приписів частин 7-9 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", у місячний строк обов'язково має бути укладена додаткова угода, яка посвідчує юридичний факт поновлення договору. Проте в порушення умов договору позивач звернувся до Київської міської ради, як орендодавця лише 13.07.2017, тобто менше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору.

Також апелянт вказує, що законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення на пленарному засіданні сесії ради. Однак, Київська міська рада не приймала рішення про продовження договору оренди земельної ділянки, а відтак відсутні правові підстави для укладання додаткової угоди до договору оренди, запропонованої позивачем.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Заперечуючи проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, позивач зазначає, що ч. 9 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що відмова, а також наявне зволікання в укладанні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді, тому у позивача наявні правові підстави для поновлення договору оренди землі на новий строк згідно ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", а також факт порушення законних прав та інтересів позивача у зв'язку зі зволіканням в укладанні додаткової угоди до договору з боку відповідача, що і було підтверджено рішенням суду першої інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2018 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., судді Тарасенко К.В та Іоннікова І.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2018 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 16.05.2018.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції склад колегії суддів змінювався, розгляд справи відкладався.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2018 зупинено апеляційне провадження у справі №910/21517/17 до закінчення перегляду судовою палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судового рішення у справі №920/739/17.

25.06.2018 на виконання Указу Президента України №454/2017 від 29.12.2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах", яким ліквідовано Київський апеляційний господарський суд, утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті "Голос України" №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Відповідно до акту прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 справу № 910/21517/17 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2018 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Агрикової О.В., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Хрипун О.О.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-07/70/18 від 05.12.2018 у зв'язку з перебуванням суддів Агрикової О.В. на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.49, 2.3.50 п. 2.3 положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/21517/17.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Разіна Т.І.

16.11.2018 від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі у зв'язку з розглядом Верховним Судом у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду справи №920/739/17, у якій 12.11.2018 опубліковано постанову в ЄДРСР, і до розгляду якої було зупинено провадження у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 колегією суддів у визначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження, поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 31.01.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2019, розгляд справи відкладено на 12.02.2019, приймаючи до уваги неявку представника позивача.

Явка представників сторін

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 12.02.2019 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Представник третьої особи в судовому засіданні апеляційної інстанції 12.02.2019 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Представник позивача в судове засідання апеляційної інстанції 12.02.2019 не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини його неявки суду невідомі.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

30.01.2019 від представника позивача надійшла заява, в якій, зокрема, викладено клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника позивача обов'язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

26.09.2014 Київською міською радою, як орендодавцем та Публічним акціонерним товариством "Полюс", як орендарем було укладено договір оренди земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. 26.09.2014 за реєстровим номером № 137 (надалі за текстом - договір).

Відповідно до умов даного договору оренди, орендодавець, діючи на підставі рішення Київської міської ради від 24.11.2005 № 464/2925 за Актом приймання-передачі передає орендарю в оренду строком на 3 роки земельну ділянку в оренду (строкове платне користування), яка знаходиться на за адресою вул. Електротехнічна, 18 у Деснянському районі міста Києва, загальною площею 0,4656 га, (за кадастровим номером :62:021:0083), з цільовим призначенням - для розширення оптової бази з адмінбудинком і будівництва та обслуговування гостьової автомобільної стоянки та майданчика для торгівлі сезонними овочами.

Пунктом 4.8. договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем рівними частками за податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом тридцяти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Контроль за правильністю обчислення і справляння орендної плати, нарахування пені за несвоєчасну сплату орендної плати та її стягнення здійснює орган доходів і зборів за місцезнаходженням земельної ділянки (п. 4.15. договору).

Відповідно до п. 8.3. Договору сторони передбачили, що після закінчення строку, на який було укладено цей договір, при умові належного виконання обов'язків відповідно до умов цього договору, орендар має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

Пунктом 11.3. договору внормовано, що договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з п. 11.7. договору після закінчення строку на який було укладено цей договір, орендар, за умови належного виконання своїх обов'язків має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію та сплачувати орендну плату за період від дня закінчення дії договору до дня поновлення його дії у порядку та у розмірах встановлених цим договором. У разі поновлення договору на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Із матеріалів справи вбачається, що 11.07.2017 позивач звернувся до відповідача з листом-повідомленням про поновлення договору оренди земельної ділянки, за формою встановленою рішенням Київської міської ради від 20.04.2017 №241/2463 "Про затвердження Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві" та разом з цим надав проект додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки, підписаний та скріплений печаткою орендаря. Даний лист-повідомлення було отримане відповідачем вх. КОП-1099 від 11.07.2017 та заведено справу А-23835.

Департаментом земельних ресурсів розглянуто лист - повідомлення позивача від 11.07.2017 № КОП - 1099 та надано позивачу лист вих. № 9 від 13.07.2017, в якому зазначено, що для підготовки проекту рішення Київської міської ради з порушеного питання позивачу необхідно уточнити вид використання земельної ділянки (відповідно до договору оренди земельної ділянки) та цільове призначення (код КВЦПЗ).

Позивачем була надана відповідь Департаменту земельних ресурсів 14.07.2017, в якій позивач просив врахувати, що цільове призначення земельної ділянки визначене в договорі оренди земельної ділянки для розширення оптової бази з адмінбудинком і будівництва та обслуговування гостьової автомобільної стоянки та майданчика для торгівлі сезонними овочами, код КВЦПЗ - 03.07.

На момент подачі позову до суду, позивач продовжував користуватися земельною ділянкою з кадастровим номером :62:021:0083 загальною площею 0,4656 га., та сумлінно сплачував всі орендні платежі.

Орендодавцем станом на момент подачі позову не було надано листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди земельної ділянки від 26.09.2014 протягом одного місяця після закінчення строку останнього.

Станом на день звернення до суду із даною позовною заявою, додаткова угода про поновлення договору оренди не укладена, що і стало підставою для звернення до суду з вимогами про визнання укладеною додаткову угоду про поновлення строку дії такого договору в запропонованій позивачем редакції.

Відповідач проти задоволення позову заперечує з тих підстав, що в порушення умов договору позивач звернувся до нього, як до орендодавця лише 11.07.2017, тобто менше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору, Київська міська рада не приймала рішення про продовження договору оренди земельної ділянки, а відтак відсутні підстави для укладання угоди до договору оренди; що будь - яких доказів щодо оскарження дій чи бездіяльності Київської міської ради з приводу не прийняття рішення позивачем не надано, договір оренди земельної ділянки може бути укладений лише за взаємним волевиявленням сторін; що позивач втратив переважене право на поновлення договору оренди.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; за статтями 142-144 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Порядок та умови набуття права користування земельною ділянкою на умовах оренди встановлено Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі", ст. 1 якого визначає, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі термінове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендарю для ведення підприємницької та іншої діяльності.

За статтею 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Пунктом. 3.1 договору визначено, що його укладено строком на 3 роки, тобто до 26.09.2017.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Згідно з ч.ч. 6-9 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Згідно з пунктом 2.17 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 "Про деякі питання практики розгляду справ спорах, то виникають із земельних відносин" відповідно до яких, у вирішенні спорів пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою і за відсутності протягом місяця після закінчення строку договору листа - повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. Відтак господарським судам у вирішенні відповідних спорів необхідно з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору.

Разом з тим, як правильно встановлено судом першої інстанції, до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на дату, з якої виникло переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що якщо відповідні правовідносини виникли між сторонами до внесення змін Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (набрав чинності з 12.03.2011) до ст. 33 Закону України "Про оренду землі", судам слід брати до уваги, що попередня редакція зазначеної статті Закону України "Про оренду землі" не передбачала автоматичного поновлення договорів оренди землі. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності пов'язувалася з наявністю відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Таким чином, нормами законодавства України, які є чинними під час виникнення спірних правовідносин (виникнення права на продовження дії договору) та на момент розгляду справи судом першої інстанції, було прямо встановлено можливість автоматичного поновлення договорів оренди та обов'язковість оформлення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту його поновлення.

Відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренди землі" орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частиною 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" було передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстави, передбаченої ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди: орендар продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв'язку з належним виконанням договору оренди землі.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" це окрема підстава для поновлення, тому посилання апелянта на недотримання процедури повідомлення про намір продовжити договір оренди землі, колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції визначених в оскаржуваному рішенні.

Матеріали справи не містять належних та допустимих в розмінні ст.ст. 73, 76-79 ГПК України доказів повернення земельної ділянки позивачем відповідачу після закінчення строку договору оренду землі.

Так, позивач продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення договору оренди та сплачувати орендну плату за користування землею.

Відповідачем факт продовження належного користування позивачем земельною ділянкою після закінчення терміну дії договору не спростовано, доказів заперечення протягом строку, встановленого ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", не надано.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що станом на 29.11.2017 заборгованість по сплаті орендної плати за землю у позивача відсутня, що підтверджується листом ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві №7094/10/26-52-12-03-38 від 29.11.2017 (наявний в матеріалах справи).

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів прийняття Київською міською радою рішення про відмову у пролонгації договору у встановлений ч. 3 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" місячний строк. Крім того, матеріали справи не містять доказів надання письмових заперечень орендодавця у визначений законом строк.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 654 ЦК України передбачена обов'язковість вчинення змін до договору в такій самій формі, що й договір.

В силу норм ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

За змістом ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про оренду землі" зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

З огляду на викладене та враховуючи, що у встановленому законом порядку відповідачем лист-повідомлення про відмову у поновленні договору позивачу не надано, переданий позивачем Київській міській раді примірник додаткової угоди до договору оренди відповідачем не підписано, позивачу із зауваженнями не повернуто. Протоколу розбіжностей до угоди, заперечень щодо її редакції Київською міською радою не представлено, зауважень щодо вказаної угоди не наведено, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного відповідачем в апеляційній скарзі

Скаржник не надав суду доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні.

При цьому помилковими є доводи апелянта про поновлення договору на інших умовах, оскільки в листах повідомленнях цільове призначення земельної ділянки визначено для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, виходячи з наступного.

Рішенням Київської міської ради від 13.11.2005 №464/2925 цільове призначення земельної ділянки визначено «для розширення оптової бази з адмінбудинком і будівництва та обслуговування гостьової автомобільної стоянки та майданчика для торгівлі сезонними овочами».

В листі - повідомленні від 11.07.2017 (а.с. 34) зазначено цільове призначення земельної ділянки «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі».

Листом від 13.07.2017 №9 (а.с. 36) Департамент земельних ресурсів для підготовки проекту рішення Київської міської ради з питання поновлення договору оренди просив уточнити вид використання земельної ділянки (відповідно до договору оренди) та цільове призначення (код КВЦПЗ).

У відповідь на вказаний лист позивач листом від 13.07.2017 №88/01 (а.с. 37) просив для подальшого опрацювання справи врахувати, що цільове призначення земельної ділянки визначене в договору оренди земельної ділянки для розширення оптової бази з адмінбудинком і будівництва та обслуговування гостьової автомобільної стоянки та майданчика для торгівлі сезонними овочами, код КВЦПЗ - 03.07.

Лист отриманий Департаментом земельних ресурсів 14.07.2017 за вх.№057/11691, про що є відмітка у нижньому правому куті вказаного листа.

Отже, матеріалами справи не підтверджується поновлення договору оренди на інших умовах.

Також, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 ГПК України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про задоволення позову.

Доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає обґрунтованими з вищевикладених підстав.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2018 у справі №910/21517/17.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2018 у справі №910/21517/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2018 у справі №910/21517/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/21517/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 01.03.2019.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Т.І. Разіна