ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2019 Справа № 917/220/19

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автохімкомплект Кременчук», 39627, Полтавська обл., м. Кременчук, пр-тЛ. Українки, 119, Код

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІПОХЛОРСЕРВІС», 39891, Полтавська обл., м. Горішні Плавні, с. Дмитрівка, вул. Левадна, 19, Код

про стягнення 6 977,17 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автохімкомплект Кременчук» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІПОХЛОРСЕРВІС» про стягнення 6 977,17 грн. заборгованості за послуги з ремонту (технічного обслуговування) автомобіля на підставі Акту надання послуг №2043 від 28.12.2016 р. , у тому числі суми основного боргу в розмірі 6649, 00 грн.; трьох відсотки річних - 68,86 грн.; інфляційних втрат в розмірі 259,31 грн.

Ухвалою від 11.02.2019р. суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні, судове засідання у справі призначити на 07.03.2019р., викликати учасників справи у судове засідання, зобов'язати відповідача надати докази сплати заборгованості за послуги з ремонту (технічного обслуговування) автомобіля, запропонувати відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 11.02.2019 року була надіслана учасникам справи 12.02.2019 року рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали.

Сторони отримали ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується підписами про вручення на повідомленнях про вручення поштового відправлення.

В судове засідання 07.03.19 представники сторін на виклик суду не з»явилися.

Відповідач відзив на позов не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, оскільки містить достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Позивач вказує, що 28 грудня 2016 року надав ТОВ «Гіпохлорсервіс» (далі за текстом- Відповідач) послуги з ремонту (технічного обслуговування) автомобіля марки Opel VIVARO, кузов (шасі) №WOLF7ABA54V633382, державний реєстраційний № НОМЕР_1, а саме ремонт турбіни.

В підтвердження цього позивач надав Акт надання послуг №2043 від 28.12.2016 р. на сумі 6649,00 грн. (шість тисяч шістсот сорок девять грн.)

За твердженням позивача, підписавши вищезазначений Акт ТОВ «Гіпохлорсервіс» погодився, що претензій по обєму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

24 вересня 2018 року позивач направив на адресу ТОВ «Гіпохлорсервіс» Вимогу за вих. №39 щодо погашення суми боргу.

Згідно електронного сервісу відстеження відправлення ПАТ «Укрпошта» вказану Вимогу Відповідач отримав 25 вересня 2018 року.

Оскільки станом на 04.02.2019 року оплата Відповідачем не була здійснена , вважаючи свої права порушеними відповідач звернувся до суду з позовом про стягнення стягнення 6 977,17 грн. заборгованості за послуги з ремонту (технічного обслуговування) автомобіля на підставі Акту надання послуг №2043 від 28.12.2016 р. , у тому числі суми основного боргу в розмірі 6649, 00 грн.; трьох відсотки річних - 68,86 грн.; інфляційних втрат в розмірі 259,31 грн.

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Також, ст.639 Цивільного кодексу України передбачено, що Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Аналогічна правова позиція викладена у частині 1 статті 181 Господарського кодексу України, якою передбачено, що допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень.

Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Таким чином, між сторонами існують правовідносин з надання послуг, які виникли на підставі акту- прийому виконаних послуг, укладення яких у спрощеній формі узгоджується з вищевикладеними нормами чинного законодавства.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 28 грудня 2016 року ТОВ «Автохімкомплект Кременчук» (далі за текстом- Позивач) було надано ТОВ «Гіпохлорсервіс» (далі за текстом- Відповідач) послуги з ремонту (технічного обслуговування) автомобіля марки Opel VIVARO, кузов (шасі) №WOLF7ABA54V633382, державний реєстраційний № НОМЕР_1, а саме ремонт турбіни, що підтверджується Актом надання послуг №2043 від 28.12.2016 р. на сумі 6649,00 грн. (шість тисяч шістсот сорок девять грн.)

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки сторони не визначили строк оплати наданих послуг суд дійшов висновку, що позивач мав вчинити дії, пов"язані з пред"явленням вимоги про оплату виконаних робіт, для виникнення у відповідача обов"язку щодо їх оплати.

Так, 24 вересня 2018 року ТОВ «Автохімкомплект Кременчук» направило на адресу ТОВ «Гіпохлорсервіс» Вимогу за вих. №39 щодо погашення суми боргу. Згідно електронного сервісу відстеження відправлення ПАТ «Укрпошта» вказану Вимогу Відповідач отримав 25 вересня 2018 року.

З огляду на положення ч.2 ст.530 ЦК України, Відповідач повинен був сплатити на користь Позивача 6649,00 грн не пізніше 01.10.2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов'язок доведення факту належної оплати за виконані роботи закон покладає на замовника.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань за договором та сплати коштів за виконані роботи не надав, крім того, доказів пред'явлення позивачу претензій та зауважень щодо якості виконаних робіт суду також не надав, відповідно доводи позивача не спростував.

За відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача факт наявності заборгованості у визначеному позивачем розмірі приймається судом як юридичний факт із подальшими відповідними наслідками.

Враховуючи наведене, позивачем обґрунтовано пред"явлено позов про стягнення суми основного боргу з відповідача та позовні вимоги в частині стягнення суми боргу у розмірі 6649,00 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за договором позивач нарахував відповідачу три відсотки річних за період з 02.10.2018 по 04.02.2019 у розмірі 68,86 грн.та інфляційні втрати за період з жовтня 2018року по грудень 2018року в розмірі 259,31 грн.

Приймаючи до уваги, що судом встановлено прострочення відповідачем грошового зобов"язання, вимоги позивача про стягнення річних та інфляційних втрат, суд, перевіривши розрахунок позивача, визнає правомірними та такими, що підлягають задоволенню, оскільки період їх нарахування та розмір є обґрунтованим.

Згідно з ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За даних обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 130, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІПОХЛОРСЕРВІС», 39891, Полтавська обл., м. Горішні Плавні, с. Дмитрівка, вул. Левадна, 19, Код на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автохімкомплект Кременчук», 39627, Полтавська обл., м. Кременчук, пр-тЛ. Українки, 119, Код суму основного боргу в розмірі 6649, 00 грн.; три відсотки річних - 68,86 грн.; інфляційні втрати в розмірі 259,31 грн.;1921,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 07.03.2019 р.

Суддя Киричук О.А.