ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2019 р. Справа№ 920/805/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Хрипуна О.О.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Вовк Н.С., представник згідно довіреності № 07/23 від 03.01.19 р.

від відповідача: Іваницька А.С., представник згідно довіреності № 5/06.2-16 від 27.12.18 р.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області

на рішення Господарського суду Сумської області від 12 грудня 2018 року (повний текст складено 13.12.2018 р.)

у справі № 920/805/18 (суддя Спиридонова Н.О.)

за позовом Сумського міського центру зайнятості

до Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області,

про стягнення 67 283,96 грн., -

в с т а н о в и в :

Сумський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду Сумської області з позовною заявою про 67 283,96 грн. (а.с. 5-7).

Рішенням Господарського суду Сумської області від 12 грудня 2018 року у справі № 920/805/18 позовні вимоги задоволено (а.с. 72-83).

08 січня 2019 року Головне управління Пенсійного фонду в Сумській області звернулось з апеляційною скаргою в якій просило скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 12.12.2018 р. у справі №920/805/18 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 січня 2019 року, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області у судовій справі № 920/805/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.

23 січня 2019 року від Сумського міського центру зайнятості надійшли заперечення проти відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою у справі № 920/805/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28 січня 2019 року у справі № 920/805/18 у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області про звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області на рішення Господарського суду Сумської області від 12 грудня 2018 року у справі №920/805/18 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

13 лютого 2019 року Головне управління Пенсійного фонду в Сумській області звернулось до Північного апеляційного господарського суду з листом від 12.02.2019, відповідно до якого, на виконання ухвали від 28 січня 2019 року у справі № 920/805/18 усунуло недоліки апеляційної скарги.

18 лютого 2019 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження у справі № 920/805/18 за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області на рішення Господарського суду Сумської області від 12 грудня 2018 року, справу № 920/805/18 призначено до розгляду на 05 березня 2019 року.

21 лютого 2019 року від Сумського міського центру зайнятості надійшло клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відео конференції.

26 лютого 2019 року ухвалою Північного апеляційного господарського суду задоволено клопотання Сумського міського центру зайнятості про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, проведення судового засідання в режимі відеоконференції, що призначено на 05 березня 2019 року доручено Господарському суду Сумської області.

01 березня 2019 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 05 березня 2019 року, проведеному у режимі відеоконференції, представник Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційних скарг та просив їх задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник Сумського міського центру зайнятості, у судовому засіданні 05 березня 2019 року, проведеному у режимі відеоконференції, надав пояснення, в яких заперечував задоволення апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, встановила наступне.

03 жовтня 2017 року громадянин ОСОБА_4 звернувся до Сумського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю, у якій також містилась інформація про те, що вказана особа пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує (а.с. 12) та Заявою про виплату матеріального забезпечення (а.с. 13).

Наявною у матеріалах справи копією персональної картки №00008 щодо громадянина ОСОБА_4 підтверджується, що датою надання вказаній особі статусу безробітного є 03.10.2017 р., датою припинення реєстрації/обліку 14.08.2018 р., пі (а.с. 11).

На обліку позивача у статусі безробітного з 03.10.2017 перебував гр. ОСОБА_4, який не належав до категорії зайнятого населення у розумінні статті 4 Закону України "Про зайнятість населення", у тому числі не отримував пенсію на пільгових умовах, що підтверджується персональною карткою №00008 (а.с. 11).

З 12.10.2017 р. позивачем розпочато виплату гр. ОСОБА_4 допомоги по безробіттю, що підтверджується витягом з наказів Сумського міського центру зайнятості про прийняті рішення по особі по персональній картці №00008 (а.с. 15).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.07.2018 р. у справі №818/2080/18, яке набрало законної сили 02.08.2018, визнано протиправним та скасовано рішення відповідача про відмову у призначенні гр. ОСОБА_4 пенсії за вислугу років; зобов'язано відповідача призначити гр. ОСОБА_4 пенсію за вислугу років з 12.09.2017 (а.с. 25-27).

Про призначення з 12.09.2017 гр. ОСОБА_4 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відповідачем надана позивачеві довідка від 13.08.2018 за № 2242 (а.с. 14).

14 серпня 2018 року гр. ОСОБА_4 звернувся до Сумського міського центру зайнятості із заявою про відмову від послуг служби зайнятості у зв'язку із призначенням йому пенсії за вислугу років Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області на підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.07.2018 № 818/2080/18 (а.с. 18).

З 14.08.2018 р. позивачем припинено реєстрацію гр. ОСОБА_4 як безробітного відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення". Прийняті рішення Сумського міського центру зайнятості щодо безробітного гр. ОСОБА_4 підтверджені витягом з наказів по персональній картці №00008 (а.с. 15).

Позивачем прийнято наказ від 20.08.2018 № 89 про повернення коштів відповідачем в сумі 67283,96 грн. (а.с. 19).

Позивач звернувся до відповідачі з повідомленням № 07/1305 від 21.08.2018 про повернення коштів з довідкою-розрахунком від 20.08.2018 про суму шкоди 67283,96 грн. (а.с. 22-23).

Проте, зазначене повідомлення позивача з вимогою повернути грошові кошти відповідач листом від 24.09.2018 № 9501/06.2-14 залишив без задоволення (а.с. 24).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача відповідачем заподіяно шкоди Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття у розмірі 67283,96 грн. - суми виплаченої за період з 12.10.2017 по 06.08.2018 допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_4 за обставин не призначення відповідачем йому пенсії з 12.09.2017 за вислугу років, що в т.ч. підтверджується судовим рішенням у справі №818/2080/18.

У апеляційній скарзі відповідач зазначає, що: виплата допомоги по безробіттю здійснювалась позивачем гр. ОСОБА_4 добровільно; позивачем не доведено обов'язок органів Пенсійного фонду України повідомляти центри зайнятості про прийняття рішення про призначення громадянину пенсії, як і не надано доказів обізнаності фонду із тим, що ОСОБА_4 отримував допомогу по безробіттю; судом не встановлено, що в діях відповідача наявний склад цивільного правопорушення. Також, відповідач заперечуючи проти позовних вимог посилається на постанову Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 916/1599/17.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що підставами для стягнення шкоди з відповідача є: незаконне рішення ГУ ПФУ в Сумській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_4, протиправність якого визнана Сумським окружним адміністративним судом у справі №818/2080/18; наявність шкоди та причинно-наслідковий зв'язок полягають у сумі витрат Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття на виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_4, права на яку останній не отримав би за умови своєчасного призначення пенсії за вислугу років і перебування у статусі пенсіонера. Позивач вказує, що відповідачем не надано доказів отримання документів для призначення пенсії ОСОБА_4 у травні 2018 року. Також позивач зазначає про безпідставність посилань відповідача на добровільне здійснення позивачем виплати допомоги по безробіттю, з посиланням на те, що така виплата здійснювалась не добровільно, а на підставі законодавства. Додані відповідачем до апеляційної скарги матеріали судової практики (за доводами позивача, стосуються інших за правовою природою відносин.

З'ясувавши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 11 ЦК України встановлює, що підставою виникнення цивільних прав і обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідності до статті 1173 ЦК України шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 ЦК України передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Відповідно до частини 1 статті 107 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Таким чином, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Суб'єктами відповідальності, відповідно до статті 1173 ЦК України є органи державної влади або місцевого самоврядування.

Згідно статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно п.7 Положення, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

З огляду на викладене Пенсійний фонд є органом виконавчої влади, тобто суб'єктом відповідальності в розумінні статті 1173 ЦК України.

Факт неправомірного рішення - протиправної відмови відповідача у призначенні пенсії за вислугу років гр. ОСОБА_4 встановлено рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.07.2018 № 818/2080/18, що набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставина, встановлена рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини протиправної поведінки відповідача у даній справі, яка виявилась у безпідставній та незаконній відмові в призначенні гр. ОСОБА_4 пенсії на пільгових умовах, є встановленими та не підлягають доведенню.

Виходячи з наведених вище положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", здійснені позивачем виплати допомоги по безробіттю за рахунок коштів Фонду особі, якій призначено пенсію, є додатковими витратами позивача, оскільки така виплата допомоги по безробіттю не здійснювалася б позивачем у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії відповідачем гр. ОСОБА_4, що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв'язку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з п. 2 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна розпочати роботу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 зазначеного закону статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (частина 2 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення").

Зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону (п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення").

Сума завданої відповідачем шкоди Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття вимірюється сумою допомоги по безробіттю, отриманою гр. ОСОБА_4 у період з 12.10.2017 по 06.08.2018 у розмірі 67283,96 грн. за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, яка підтверджується довідкою позивача від 15.08.2018 № 895/102 щодо отриманої ОСОБА_4 допомоги по безробіттю за період з 12.10.2017 по 06.08.2018 та розрахунком (а.с. 20, 21).

Пунктом 7 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Таким чином, виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем не добровільно, а на виконання вимог Закону України "Про зайнятість населення", і така виплата відповідно до частини 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення", пункту 7 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не здійснювалася би у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії ОСОБА_4, що свідчить про неправомірність поведінки відповідача, наявність шкоди у позивача та причинного зв'язку між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою.

Факт обізнаності чи необізнаності відповідача про отримання гр. ОСОБА_4 статусу безробітного та пов'язаних з цим виплат допомоги по безробіттю не впливає на судовий спір у справі № 818/2080/18, за результатами вирішення якої встановлена та набула преюдиційного значення обставина неправомірності відмови відповідача у призначенні пенсії гр. ОСОБА_4

Відповідно ч. 1 ст. 7, ст. 8 та п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, який є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією, кошти якого не включаються до складу Державного бюджету України.

Виходячи з наведених вище положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" здійснені позивачем виплати допомоги по безробіттю за рахунок коштів Фонду особі, якій призначено пенсію, є додатковими витратами позивача, оскільки така виплата допомоги по безробіттю не здійснювалася б позивачем у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії гр. ОСОБА_4

Внаслідок неправомірних дій відповідача гр. ОСОБА_4 своєчасно не отримав призначення пенсійного забезпечення, яке йому гарантовано чинним законодавством, а Центр зайнятості безпідставно здійснив йому виплату допомоги по безробіттю, як особі, яка не має будь-яких доходів, за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв'язку між незаконними діями Пенсійного фонду та понесеними позивачем збитками.

Також колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції вірно відхилено як необґрунтовані твердження відповідача про отримання ним від гр. ОСОБА_4 заяви про призначення йому пенсії за вислугу років лише у травні місяці 2018 року, з огляду на не підтвердження вказаної обставинами будь-якими доказами.

Встановивши зазначені вище обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність складу цивільного-правопорушення та покладення на відповідача обов'язку відшкодувати позивачу понесені ним збитки.

Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів статей 1166 та 1173 ЦК України та статті 107 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у подібних правовідносинах, викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 915/282/17, від 18.06.2018 р. у справі №904/1284/17, від 07.12.2018 р. у справі №922/3435/17, від 21.06.2018 р. у справі №916/1371/17 та від 09.07.2018 р. у справі №921/202/17-г/4.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що додані відповідачем до апеляційної скарги матеріали судової практики (у справах №916/1599/17, №902/1116/17) стосуються інших за правовою природою відносин, у яких факт призначення пенсії за рішенням суду, що набрало законної сили, був прихований безробітними в порушення своїх обов'язків та ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Таким чином, рішення Господарського суду Сумської області від 12 грудня 2018 року у справі №920/805/18 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області на рішення Господарського суду Сумської області від 12 грудня 2018 року у справі №920/805/18 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області на рішення Господарського суду Сумської області від 12 грудня 2018 року у справі №920/805/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 12 грудня 2018 року у справі №920/805/18 залишити без змін.

3. Судові витрати у вигляді витрат по сплаті збору за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Пенсійного фонду в Сумській області.

4. Справу №920/805/18 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

О.О. Хрипун

Дата складення повного тексту - 07.03.2019 р.