ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3525/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвій Л.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом ТОВ "Харківгаз Збут", м. Харків
до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району ХМР, м. Харків третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України в Київському районі м. Харкова
про стягнення 8222,10 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність Др-43-1218 від 28.12.18р.,

відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 2-3 від 02.01.19р.,

3-ї особи - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району ХМР, м. Харків заборгованість у загальній сумі 8 222,10 грн., яка складається з: 3% річних - 1 256,15 грн. та інфляційні втрати - 6 965,95 грн. за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, вивезення побутового сміття та рідких нечистот. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 26.12.18р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням учасників справи. Призначено судове засідання на "15" січня 2019 р. о(об) 15:30 год. Залучено до участі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: - Управління Державної казначейської служби України в Київському районі м. Харкова.

15.01.19р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі. Даний відзив долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 15.02.19р. оголошено протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 05 лютого 2019 року о 14:00 год.

21.01.19р. від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, яку долучено до матеріалів справи.

21.01.19р. від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Міністерство соціальної політики України.

30.01.19р. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, які долучено судом до матеріалів справи.

Судове засідання у справі №922/3525/18, яке було призначено на "05" лютого 2019 р. о(об) 14:00 год. не відбулось з причин довготривалої непрацездатності (перебування на лікарняному понад 14 днів) судді Шарко Л.В.

У відповідності до положень розділу 5 ЗАСАД використання автоматизованої системи документообігу господарського суду Харківської області, Затверджених рішенням зборів суддів господарського суду Харківської області №6-1/2016 від 28.03.2016 (із змінами, внесеними рішеннями зборів суддів ГСХО №8-2/2016 від 16.05.2016; №9-2/2016 від 02.12.2016; №2-2/2017 від 20.02.2017; №3-3/2017 від 13.04.2017; №6-3/2017 від 14.11.2017, №5-2/2018 від 22.11.2018):

5.1. У разі якщо в день слухання справи виявиться тимчасово неможливим виконання суддею, в провадженні якого перебуває справа, або який є головуючим у складі колегії суддів, обовязків судді з причин (тимчасова непрацездатність, відрядження, відпустка, навчання тощо) повторний автоматичний розподіл судової справи не здійснюється. В цьому разі:

5.1.1. судове засідання не проводиться;

5.1.2. секретар судового засідання пропонує сторонам заповнити явочний лист, подати до суду заяву передбачену ч.9 ст.120 Господарського процесуального кодексу України та повідомляє про неможливість проведення судового засідання у звязку з відсутністю судді;

5.1.3. нова дата судового засідання визначається з урахуванням часу поштового перебігу, необхідного для належного повідомлення про неї учасників судового процесу, а також з урахуванням наявної інформації про тривалість відсутності судді;

5.1.4. дата нового судового засідання доводиться до відома сторін та учасників судового процесу у спосіб, визначений ст.120 Господарського процесуального кодексу України, після усунення обставини, які перешкоджали виконанню обов'язків судді (суддів).

18.02.19р. судом направлено на адресу сторін ухвалу-повідомлення в порядку ст.ст. 120, 121 Господарського процесуального кодексу України із зазначення дати засідання - 20.02.19р. о 10:30 год.

В судовому засіданні 20.02.19р. оголошено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 21 лютого 2019 року до 12:00 год.

В судовому засіданні 21.02.19р. представник позивача просив суд не розглядати клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Міністерство соціальної політики України. Підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.02.19р. проти позову заперечував в повному обсязі, вказував на те, що даний спір має розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Представник 3-ї особи в судове засідання 21.02.19р. не з'явився.

Суд, розглянувши клопотання представника позивача, в якому просить суд не розглядати клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Міністерство соціальної політики України, вважає за можливе його задовольнити.

Враховуючи те, що норми Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (далі - ТОЗ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», Постачальник, Позивач) з 01.07.2015 р. здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на підставі ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, виданої Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України (далі - НКРЕКП), згідно рішення №1588 від 21.05.2015 p. (переоформлена на безстрокову рішенням НКРЕКП від 08.09.2015 р. № 2283), з 11.05.2017 р. - на підставі рішення НКРЕКП № 633 від 11.05.2017 р.

ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» здійснює господарську діяльність з постачання природного газу для такої категорії споживачів як населення, відповідно до Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 р. № 758, що діяла до 31.03.2017 р. включно (далі - Положення №758), та відповідно до Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою КМУ від 22.03.2017 року № 187, ідо діє з 01 квітня 2017 р. (далі - Положення № 187).

Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» протягом липня - грудня 2015 р. здійснювало постачання природного газу населенню Київського району : Харкова (що підтверджується актами звіряння розрахунків по формі № 3-пільга), яке отримує субсидії, на загальну суму 8 085 832,86 грн.

ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (є Постачальником зі спеціальними обовязками щодо постачання газу населенню, до 1 жовтня 2015 р. - гарантованим постачальником) надає послуги з газопостачання населенню Київського району м. Харкова, яким призначено житлові субсидії.

Постачальник із спеціальними обовязками - субєкт господарювання, на якого відповідно до статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" Кабінетом Міністрів України покладені спеціальні обовязки з постачання природного газу певній категорії споживачів та який не має права відмовити таким споживачам в укладенні договору постачання природного газу (п. 5 розділу І Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2496).

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що державні соціальні гарантії є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець послуг має право отримувати компенсацію за надані відповідно до Закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг.

Законодавством України та Правилами постачання природного газу не передбачено жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.

Вказані вище положення законодавства закріплюють реалізацію державних соціальних гарантій певним категоріям громадян; визначеному законодавчо обов'язку ТОВ «Харківгаз Збут» надавати послуги з газопостачання тим категоріям громадян, що отримують субсидії, відповідає обов'язок держави в особі її органів відшкодувати вартість наданих послуг суб'єкту господарювання, який їх надає.

Пунктами 1, 6 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України зазначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту тощо.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець послуг має право отримувати компенсацію за надані відповідно до Закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 87 Бюджетного кодексу України видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України.

При цьому, порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 97 Бюджетного кодексу України).

Згідно з пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки на покриття витрат з оплати житлово-комунальних послуг (житлові субсидії населенню) здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання житлових субсидій на оплату природного газу за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (далі - Порядок), в редакції, що діяв до 01.01.2018 р.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Згідно з пунктами 5, 7, 8 Порядку головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення); Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та : гласного значення пропорційно фактичним зобов'язанням з пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати. Щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті Автономної Республіки Крим, обласних бюджетах для відповідних місцевих бюджетів. Органи Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби.

Отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу.

Поняття та функціонал розпорядників бюджетних коштів визначений підпунктом 47 статті 2 Бюджетного кодексу України, яким визначено, що розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань та здійснення витрат бюджету.

В даному випадку, головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо відшкодування витрат на послуги з постачання природного газу, які надавалися населенню Київського району м. Харкова, яким призначено житлові субсидії у 2015 році, є Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради (далі - Відповідач, УПСЗНА Київського району ХМР, Управління). Облік вказаного населення, яким призначено субсидію (відповідно до підпорядкованої зони діяльності - в зоні діяльності Оператора газорозподільної системи: «ПАТ «Харківміськгаз» - Київський район м. Харків) веде уповноважений орган - УПСЗНА Київського району ХМР.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20 затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (далі - Порядок № 20).

Відповідно до п. 6 Порядку № 20 органи Казначейства на підставі платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів перераховують кошти на рахунки постачальників ресурсів (товарів, послуг).

Розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків (п. 7 Порядку № 20).

Також, наказом Міненерговугілля України від 03.08.2015 р. № 493/688 затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію (дати - Порядок № 493).

Згідно з п. 2.3 Порядку № 493 відповідні департаменти фінансів узагальнюють отримані дані га подають їх щомісяця до 20 числа Державній казначейській службі України (далі - Казначейство) та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України в областях, місті Києві (далі - головні управління Казначейства) у формі узгоджених з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними зведеними реєстрами актів звіряння, або реєстрами договорів за підписами керівників відповідних департаментів фінансів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг).

Отже, відповідно до Порядків №№ 493, 256, 20 порядок та строк розрахунків здійснюється у восьмиденний термін, а саме:

не пізніше наступного дня після підписання останнім учасником розрахунків спільного протокольного рішення (з присвоєнням номера та дати) усі учасники розрахунків, які підписали спільні протокольні рішення, подають до Казначейства та органів Казначейства, у яких відкрито їх рахунки, платіжні доручення на перерахування коштів відповідно до узгодженого спільного протокольного рішення;

органи Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби;

отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях /Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків;

головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки із постачальниками відповідних послуг.

Також, законодавством не передбачена залежність розміру відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, або повне чи часткове звільнення від обов'язку щодо здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах.

ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» з метою отримання оплати вартості спожитого природного газу у 2015 - 2016 р.р., відповідно до вищезазначених нормативних документів, уклав спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України (надалі - СГТР) підписані зі сторони Головного правління Державної казначейської служби України у Харківській області, Департаменту фінансів Харківської обласної державної адміністрації, ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», ПАТ «Харківміськгаз», Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», ПАТ «Укртрансгаз» на підставі актів звіряння розрахунків за надані послуги між ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» та Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради, що частково повинно було забезпечити відшкодування ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» вартість спожитого природного газу абонентами - фізичними особами Київського району м. Харкова, яким призначено субсидію.

Відповідно до розділів 1 протокольних рішень, їх предметом є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 р. "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

В розділі 2 протокольних рішень погоджено перелік підприємств, що беруть участь у проведенні розрахунків та послідовність їх виконання сторонами - учасниками.

Згідно з цими протокольними рішеннями сторони уклали їх з метою погашення взаємної заборгованості.

Відповідно до спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, по частині СПР на суму 7 389238,00 грн. (частково нарахування грудня 2015 р.) УПСЗНА Київського району ХМР по Київському району м. Харкова грошові кошти були перераховані в повному обсязі та своєчасно.

При цьому, по частині підписаних СПР на суму 9 670 398,00 грн. грошові кошти УПСЗНА Шевченківського району ХМР були перераховані Позивачу несвоєчасно, а саме: СПР № 759, 767/у від 23.02.2016 р. на суму 1 217 927,00 грн. (часткова сума у розмірі - 96 594,86 грн.).

Згідно частини 6 статті 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин 1-4 статті 48 Бюджетного кодексу України. Слід також зазначити, що у листі від 30.06.2011 №31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, що деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) унормовано, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за

відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (частина друга статті 193 ГК України).

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду від 27.07.2017 у справі №918/1302/16, від 16.08.2017 у справі № 905/3364/16, від 07.09.2016 у справі № 910/21894/15, від 17.10.2017 р. у справі № 920/244/17, постановах Верховного Суду від 13.02.2018 р. № 927/345/17, від 17.04.2018 р. № 906/621/17, від 17.04.2018 р. № 911/4249/16, а також у подібній справі від 23.05.2018 р. № 922/130/18 за позовом ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області та у справі від 28.11.2017 р. № 904/8852/17 ТОВ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ» до Управління соціального захисту населення Тернівської міської ради.

Всупереч положенням норм чинного законодавства Відповідач у встановлений строк кошти за надані послуги з газопостачання по субсидіям відшкодував несвоєчасно.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 617 ЦК України, частини другої статті 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446).

Крім цього, у п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 зазначено, що, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 526 ЦK України, статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

З огляду на вказані норми законодавства у Позивача виникло цивільне право на відшкодування вартості послуг з постачання природного газу особам, яким згідно з чинним законодавством нараховані субсидії, а у Відповідача як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - цивільний обов'язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 UK України): по-друге, держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Частиною другою статті 218 ГК України та статтею 617 UK України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, щодо доводів відповідача про те, що він не несе відповідальності за своєчасні та в повному обсязі розрахунки нарахованих субсидій, повязаних із споживанням природного газу населенням, то вони є безпідставними, адже у цих спірних правовідносинах саме Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради (розпорядник коштів бюджетного фінансування) виступає як зобов'язана сторона і є належним відповідачем, оскільки згідно пункту 2 Порядку №256 саме Відповідач, як розпорядник коштів місцевих бюджетів, здійснює розрахунки з постачальниками послуг, що надає йому право на компенсацію видатків за рахунок коштів державного бюджету, зокрема, і в судовому порядку.

Поняття та функціонал розпорядників бюджетних коштів визначений підпунктом 47 статті 2 Бюджетного кодексу України, яким визначено, що розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань та здійснення витрат бюджету.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням п.3 Порядку № 256, де зазначено, що Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, обєднаних територіальних громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення, саме Управлінню праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради Державою делеговане право взяття на себе бюджетних зобовязань та здійснення видатків на фінансування нарахованих субсидій за спожитий природний газ мешканцями Київського району Харківської області.

Так, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» протягом липня - грудня 2015 р. здійснювало постачання природного газу населенню Київського району м. Харкова (що підтверджується актами звіряння розрахунків по формі № 3-пільга), яке отримує субсидії.

Так, між сторонами щомісячно складались акти звіряння (а.с. 20-23), що підтверджується актами звіряння розрахунків за 2015 рік (станом на 01.01.2016 р. - 01.04.2016 р.), затвердженої форми №3, підписаними Управлінням та ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», надані останнім Управлінню відповідно до Порядку №20

на підставі спільних протокольних рішень (а.с. 27-28, 30-31) та норм чинного законодавства.

Абзацом третім пункту 2 Постанови КМУ № 256 від 04.03.2002 р. «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», яким передбачено, що головні розпорядники місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів (актів звіряння) щодо послуг, наданих особам.

Також, дані акти звіряння підписані Сторонами підтверджують факт належного виконання Позивачем своїх зобовязань (спеціальних обовязків). Тобто, узгоджуючи відповідний акт звірки заборгованості («Форма № З») УПСЗНА Київського району ХМР тим самим, визначило та погодилось з кожним відповідним періодом прострочення відшкодування субсидій, сумою заборгованості та періодом її виникнення.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі ГК України) унормовує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян, відповідно до приписів статей 89, 102 Бюджетного кодексу України, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.4. Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 333 від 12.03.2012 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.03.2012 р. за № 456/20769, сплата сум боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та відсотків річних від простроченої суми договору проводиться за тим кодом, за яким має бути проведений основний платіж, тобто - за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, вивезення побутового сміття та рідких нечистот.

На підставі вищевикладеного, враховуючи прострочення виконання УПСЗНА проведення розрахунків за надані населенню послуги з газопостачання, на які надаються субсидії, що мало місце протягом грудня 2015 р., ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» нараховано 3 % річних в розмірі 562,17 грн. та інфляційні втрати в розмірі 3 117,50 грн.

Згідно з ст. З Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Суд, перевіривши розрахунок Позивача, перевіривши період нарахування останнім вказаної суми 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 612, 623-625 Цивільного кодексу України; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради (61002, Харківська обл., м. Харків, вул. Сумська, 78, ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (61004, Харків, вул. Москалівська, 57/59, п/р 8 в АБ «Кліринговий дім» м. Київ, МФО 300647, ) 3% річних в сумі 1 256,15 грн. та інфляційні втрати в сумі 6 965,95 грн. за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, вивезення побутового сміття та рідких нечистот; судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 26.02.19р.

Суддя ОСОБА_3