ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року

м. Черкаси справа № 925/77/19

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., з секретарем судового засідання Олексенко Т.В. за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1, адвокат, відповідача ОСОБА_2 за посадою, розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом публічного акціонерного товариства "Національна компанія "Нафтогаз України" до Канівського комунального підприємства теплових мереж про стягнення 271363, 52 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 271 363, 52 гривень заборгованості за невиконання зобов"язань по договору постачання природного газу від 31.10.2016 №2625/1617-БО-36 з урахування пені, інфляційних та річних.

Позивач обґрунтував заявлені вимоги тим, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов'язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов'язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 Договору.

Ухвалою суду від 22.01.2019 розгляд справи призначено на 14.02.2019 в порядку спрощеного позовного провадження.

12.02.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач визнав заявлені вимоги частково.

14.02.2019 судом оголошена перерва в судовому засіданні до 11:00 год. 25 лютого 2019 р.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти розміру нарахувань втрат внаслідок інфляції за зобовязанням березня 2017 року і вважав суму нараховану в розмірі 58926,58 грн. безпідставною.

Також представник відповідача, посилаючись на наявні передбачені законом підстави для зменшення розміру стягуваної пені на 60% зауважив, що заборгованість за вищевказаним договором була повністю погашена з незначним порушенням строку оплати, а тому заявлений розмір пені є не співрозмірним із наслідками порушення відповідачем умов договору.

Суд, вислухавши представників сторін, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

Ст.11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

З матеріалів справи вбачається, що 31.10.2016 між сторонами був укладений договір постачання природного газу за № 2625/1617-БО-36, відповідно до умов якого постачальник зобов'язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобовязався оплатити його на умовах цього договору (далі Договір).

Факт виконання позивачем належним чином договірних зобовязань по вищевказаному Договору підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи та не оспорюються відповідачем.

За умовами п.6.1 Договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (стаття 626 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором.

Відповідач не оспорює, що ним оплата за переданий газ здійснювалась несвоєчасно.

Ст. 216 ГК України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 ст. 230 ГК України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

П. 8.2. Договору сторони визначили, що у разі невиконання відповідачем п. 6.1. Договору, відповідач сплачує позивачу, крім суми заборгованості, пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу.

Позивачем, з урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідача перед позивачем за Договором, нарахована відповідачу пеня в сумі 127 056,90 грн.

Суд, досліджуючи поданий позивачем розрахунок нарахувань господарських санкцій та оцінивши доводи відповідача щодо нарахованої суми пені, приходить до наступних висновків.

Суд враховує те, що відповідач є єдиним виконавцем послуг з теплопостачання в місті Каневі, основним видом діяльності якого є виробництво транспортування та постачання теплової енергії. Основним джерелами доходів Канівського комунального підприємства теплових мереж є частка коштів, які надходять на рахунки від здійснення виробництва, транспортування та постачання теплової енергії.

Кошти, що надходять на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками відповідно до Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 (далі - Порядок № 217).

Оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов'язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії.

Пунктом 8 Порядку № 217 передбачено, що всі кошти, які надходять на рахунки зі спеціальним режимом використання розподіляються гарантованому постачальнику та теплогенеруючій організації згідно реєстру нормативів затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Тобто, розрахунки за використаний природний газ здійснюються в межах нормативного регулювання під контролем державних органів та не залежать від відповідача.

Остання сплата заборгованості відповідачем була здійснена 25.07.2017.

За 2018 рік збитки відповідача склали 2075 тис.грн, що підтверджується витягом із звіту про фінансові результати «Форма №2» Канівського КПТМ за 2019 рік.

За приписами ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Ст.233 ГК України передбачає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про наявність передбачених ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України виняткових підстав для зменшення розміру стягуваної з боржника пені на 50%, яка становить 63528 грн. 45 коп.

Аналогічна правова позиція викладена у постанова Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 923/1587/17 та від 18.12.2018 у справі № 923/227/18.

Щодо заявленої до стягнення з відповідача суми 126 155,64 грн. втрат внаслідок інфляції та поданий позивачем до суду відповідний розрахунок, суд оцінює критично, оскільки нараховані відповідачу 58926,58 грн. є завищеною сумою у звязку з тим, що в інфляційних нарахуваннях за зобов'язаннями березня 2017 р. зазначено, що індекс інфляції за період 05.2017 - 06.2017 становить 110,000745784 %, але відповідно зведеної таблиці індексів споживчих цін в травні 2017, індекс інфляції становив - 101,3%, а в червні - 101,6%.

Відтак, суд вважає розрахунок позивача щодо нарахувань інфляційних необґрунтованим, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише 67229,06 грн. втрат внаслідок інфляції.

Позивач, посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, нарахував відповідачу 3% річних від основного боргу, розмір яких становить 18 150,99 грн.

Розрахунок позивача щодо нарахування відповідачу 3% річних, суд вважає обґрунтованим, і таким, що підлягає до задоволення.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 149 008 грн. 50 коп., з яких:

- 63628 грн. 45 пені;

- 18150 грн.99 коп. 3% річних;

- 67229 грн. 06 коп. втрат внаслідок інфляції за неналежне виконання грошових зобовязань по розрахунках по договору постачання природного газу від 31.10.2016 №2625/1617-БО-36.

За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення.

Також з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені останнім судові витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Канівського комунального підприємства теплових мереж (; вул.Енергетиків,30, м.Канів, Черкаська область, 19001) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна компанія "Нафтогаз України" (; вул.Б.Хмельницького,6, м.Київ, 01001) - 149 008 грн. 50 коп., з яких: 63528 грн. 45 пені; 18150 грн.99 коп. 3% річних; 67229 грн. 06 коп. втрат внаслідок інфляції та 3186,55 грн. витрат на сплату судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст складено і підписано 4.03.2019.

СУДДЯ К.І. Довгань