РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.02.2019Справа № 910/14895/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., при секретарі судового засідання Яценко Я.М., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Транспортна компанія "Дніпротранснафта" (вул.Чайковського,3-ж, м.Кам'янське, Дніпропетровська область, 51909, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлас СМД Україна" (вул.Товарна, буд.18/2, Київ, 01103, )

про стягнення 189 802,00 грн.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засіданні

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Транспортна компанія "Дніпротранснафта" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлас СМД Україна" про стягнення 146 985,15 грн. заборгованості та 42 816,85 грн штрафних санкцій за договором про надання послуг по перевезенню вантажу № 2004-18 ТК від 20.04.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального провадження, судове засідання призначено на 06.12.2018.

05.12.18 через відділ діловодства (канцелярію) суду відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому заперечує щодо стягнення нарахування пені та 48% річних та клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.18 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Транспортна компанія "Дніпротранснафта" про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено судове засідання на 15.01.2019.

02.01.2019 через відділ діловодства суду позивач подав клопотання про уточнення позовних вимог у зв'язку з технічною помилкою.

09.01.2019 через відділ діловодства суду позивач подав відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2019 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 29.01.2019.

Ухвалою від 29.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.02.2019.

Представник позивача в судовому засіданні 21.02.2019 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, представник відповідача заперечив.

У судовому засіданні 21.02.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

20 квітня 2018 року між TOB ТК «Дніпротранснафта» (далі - Позивач, Перевізник) та ТОВ «АТЛАС СМД УКРАЇНА» (далі - Відповідач, Замовник) укладено договір про надання послуг по перевезенню вантажів за № 2004-18 ТК (надалі по тексту - Договір), згідно з яким, Замовник замовляє, а Перевізник надає послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом у внутрішніх та міжнародних сполученнях у відповідності до узгоджених сторонами в заявках маршрутів.

Відповідно до п. 4.1. Договору, сторони дійшли згоди, що розрахунки за цим договором здійснюється у безготівковій формі у грошовій одиниці України - гривні, шляхом перерахування грошових коштів у вигляді 100% передплати на розрахунковий рахунок Позивача (Перевізника) або потягом трьох банківських днів від дати виставлення рахунку - фактури, якщо в «Заявці на перевезення» не погоджені інші умови оплати за кожне окреме перевезення. Рахункок - фактура направляється Замовнику на електронну адресу, вказану в п.1.1. даного договору, таким чином рахунок - фактура вважається отриманим Замовником та підлягає сплаті у повному обсязі. Оригінал рахунку-фактури перевізник направляє поштою на адресу визначену у договорі.

Відповідно до п.8.4. договору, сторони передбачили, що договір, зміни та доповнення до нього «Заявка на перевезення» та інші документи, отримані від замовника за допомогою засобів електронного зв'язку, мають юридичну силу до обов'язкового обміну їх на оригінали.

Пунктом 8.1. договору, передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скраплення печатками сторін, тобто з 20.04.2018 і діє для 31.12.2018, а в частині виконання зобов'язань - до повного їх виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач надавав заявку з проханням про надання автомобілю для перевезення вантажу, в якій повідомлялась необхідна для нього інформація, а Позивач здійснював перевезення вантажу автомобільним транспортом на підставі вказаних умов і відомостей щодо кількості автомобілів, що заявлялась, маршруту, дати і часу завантаження, терміну доставки, типу вантажу, ваги, об'єм, вантажовідправника, адреси завантаження, відповідальної особи, вантажоодержувача, адреса вивантаження, контактної особи при вивантаженні, чергові телефони. Позивачем було надано автотранспортні послуги з перевезення вантажу за маршрутами: Кам'янське- м.Маріуполь-с.Новокраснівська Донецька обл. (Україна) автомобілями держ. ДАФ № НОМЕР_1/НОМЕР_2, ДАФ НОМЕР_3/НОМЕР_4.

На підтвердження належного виконання взятих зобов'язань за договором щодо надання послуг сторонами складено та підписано акти надання послуг № 1861 від 19.07.2018, №1892 від 19.07.2018 без зауважень та заперечень.

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо оплати послуг перевезення за договором №2004-18-ТК про надання послуг по перевезенню від 20.04.2018 не виконав в зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 146 985,15 грн.

Відповідач у відзиві на позовну не заперечує проти суми основного боргу.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Відповідно до ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов'язки експедитора виконуються перевізником.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Доказів оплати відповідачем суми 146 985,15 грн. боргу, у т.ч. у визначені строки, суду не надано.

Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення 146 985,15 грн. основного боргу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 5.4. договору, визначено у випадку порушення строків оплати замовник сплачує перевізнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Яка діяла на момент прострочення від визначеної вартості неоплачених послуг, за кожен день прострочення платежу до моменту повного погашення боргу.

Відповідно до п. 5.5. договору, за прострочення виконання грошового зобов'язання по оплаті наданих послуг більш ніж на сім календарних днів, покупець сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь строк прострочення, а також 48% річних від простроченої суми заборгованості у відповідності до ст. 625 ЦК України, що не звільняє його від відповідальності, передбаченої п.5.4. договору.

Посилаючись на прострочення виконання відповідачем своїх зобов'язань позивачем нараховано 7 158,12 грн. інфляційних втрат, 20 489,17 грн. 48% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та п.5.5. договору, 15 169,56 грн. пені на підставі п. 5.4. договору та ст. 549 ЦК України.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок позивача про стягнення 7 158,12 грн. інфляційних втрат за період з серпня по вересень 2018, підлягає задоволенню, оскільки є арифметично вірним та обгрунтованим.

Перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення 48% річних, враховуючи п. 4.1. договору, що розрахунки за цим договором здійснюється протягом трьох банківських днів від дати виставлення рахунку, та враховуючи те, що позивачем було надіслано на електронну адресу відповідача 19.07.2018 (підтвердженням є скріншот електронної пошти позивача) рахунки, які мають юридичну силу у відповідності до п.8.4. договору, суд задовольняє вимоги позивача про стягнення 48 % річних на суму 20 102,58 грн. за період 22.07.2018 по 07.09.2018.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені також підлягають перерахунку у відповідності п. п. 4.1., 8.4 договору, та задовольняються судом в частині 14 887,66 грн. за період з 22.07.2018 по 07.09.2018.

Заперечення відповідача викладені у відзиві на позовну заяву в яких вказує, що позивачем рахунки були надіслані тільки 02.11.2018, отже датою оплати рахунків є 11.11.2018, нарахування пені та 48% річних з 20.07.2018 є передчасним, оскільки обов'язок зі сплати виник лише 09.11.2018. Вказані твердження не приймаються судом до уваги, оскільки відповідно до п. 8.4. договору, сторони передбачили, що договір, зміни та доповнення до нього «Заявка на перевезення» та інші документи, отримані від замовника за допомогою засобів електронного зв'язку, мають юридичну силу до обов'язкового обміну їх на оригінали, в матеріалах справи наявний скріншот електронної пошти позивача, відповідно до якого 19.07.2018 останнім було відправлено на адресу відповідача рахунки, в той час направлення оригіналів рахунків відбулося засобами поштового зв'язку - 02.11.2018. Тобто, суд дійшов висновку, що нарахування штрафних санкцій повинно здійснюватися з 22.07.2019.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення 146 985,15 грн. основної заборгованості, 7 158,12 грн. інфляційних втрат, 20 102,58 грн. 48% річних, 14 887,66 грн. пені. В решті позову належить відмовити у зв'язку з безпідставністю нарахування.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86,129,236-240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлас СМД Україна" (вул.Товарна, буд.18/2, м.Київ, 01103, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Дніпротранснафта" (вул.Чайковського, буд.3-ж, м.Кам'янське, Дніпропетровська область, 51909, ) 146 985 (сто сорок шість тисяч дев'ятсот вісімдесят п'ять) грн. 15 коп. заборгованості, 14 887 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн. 66 коп. пені, 7 158 (сім тисяч сто п'ятдесят вісім) грн. 12 коп. інфляційних, 20 102 (двадцять тисяч сто дві) грн. 58 коп. 48% річних та 2 837 (дві тисячі вісімсот тридцять сім) грн. 51 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 04.03.2019.

Суддя Н.І. Ягічева