ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

28 лютого 2019 року м. ОдесаСправа № 923/695/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної,

суддів С.В. Таран, І.Г.Філінюка

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від ДП «Санаторій «Гопри» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» - ОСОБА_1 директор;

від Фонду державного майна України - ОСОБА_2 за довіреністю;

від Приватного акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» - ОСОБА_3 за ордером.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Дочірнього підприємства «Санаторій «Гопри» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» та Приватного акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про зупинення провадження у справі при розгляді апеляційної скарги Дочірнього підприємства «Санаторій «Гопри» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»

на рішення господарського суду Херсонської області від 27 листопада 2018 року

у справі №923/695/18

за позовом Фонду державного майна України

до Дочірнього підприємства «Санаторій «Гопри» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 акціонерне товариство Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»

про усунення перешкод у користуванні державним майном шляхом виселення

встановив:

03.08.2018р. Фонд держмайна України звернувся до господарського суду Херсонської області з позовом до Дочірнього підприємства «Санаторій «Гопри» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (надалі відповідач, ДП «Санаторій «Гопри»), в якому просив суд виселити Дочірнє підприємство "Санаторій "Гопри" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" з незаконно займаного об'єкта нерухомого майна, а саме: грязелікувальниці, А; поліклініки, Б; столової, В; корпусів 1, 2, 7, 8; будинку культури, Є; адмінбудівлі, Ж; червоного куточка, К; корпусу лікувальної фізкультури, Л; котельної, М; гаражу, П, Т; складу О, У, Х, Ш; трансформаторної, Р; столярного цеху, С; огорожі 1, 2, 3, що знаходиться за адресою: Херсонська область, м.Гола Пристань, вул.Леніна (Санаторна), 72.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.12.2016р. у справі №5024/1350/11 визнано право власності за державою в особі Фонду державного майна України на будівлі та споруди санаторію « Гопри», що знаходяться за адресою: Херсонська область, м. Гола Пристань, вул.Леніна (Санаторна), 72; право державної власності підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав. Проте відповідач продовжує незаконно використовувати вищезазначене державне майно, що підтверджується листом РВ ФДМУ по Херсонській області від 22.06.2018р. №01-06-02255 та актом обстеження державного майна від 21.06.2018р.

З посиланням на норми ст.ст.319, 321, 391 ЦК України Фонд держмайна України просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

20.08.2018р. до господарського суду надійшло клопотання ДП «Санаторій «Гопри» про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_4 акціонерне товариство Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» як попереднього власника частини будівлі і споруд і власника частини будівель і споруд Санаторію «Гопри».

Ухвалою господарського суду від 27.08.2018р. клопотання ДП «Санаторій «Гопри» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про залучення до участі у справі співвідповідача залишено без задоволення.

07.09.2018р. до суду надійшло клопотання ДП «Санаторій «Гопри» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4 акціонерне товариство Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» як попереднього власника частини будівлі і споруд і власника частини будівель і споруд Санаторію «Гопри».

07.09.2018р. до суду надійшов відзив ДП «Санаторій «Гопри» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на позовну заяву, в якому відповідач просив надати строк на врегулювання спору за участі судді. Відповідач зазначає, що за власні кошти забезпечує охорону обєктів санаторію, підтримує їх у належному стані, своєчасно сплачує в повному обсязі всі необхідні податки, в тому числі податок на всю нерухомість, яка вилучена згідно судового рішення. Також стверджує, що 7.07.2017р. головним державним виконавцем Голопристанського МРВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області в присутності двох представників регіонального відділу ФДМ України в Херсонській області в присутності представника Голопристанського БТІ, без участі представників ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» складено акт прийому-передачі у власність держави в особі Фонду державного майна України будівель і споруд санаторію «Гопри». В акті є примітка, згідно якої в даних БТІ начебто не значиться огорожі №1, 2, 3, а значиться огорожі №3, 4, 8, а будинок культури літ «Є» начебто відповідає будівлі літнього кінотеатру літ. «Е», а будівля складу літ. «Х» - знесена. Відповідач вказує, що проведення передачі майна без участі попереднього власника цих будівель і споруд, а також проведення державної реєстрації вилученого майна не в Голопристанському БТІ, а в місті Херсоні, призвело до реєстрації у власності держави в особі ФДМ України будівель і споруд, які не підлягали вилученню: спальний корпус №3 (знесено), ворота №2, 3 відсутні в судових рішеннях, не підлягали вилученню і не вилучались по акту.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 11.09.2018р. залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 акціонерне товариство Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця".

02.10.2018р. позивачем надано до суду відповідь на відзив, згідно якого позивач вважає обставини викладені відповідачем у відзиві необґрунтованими, не підтвердженими доказами та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. При цьому ФДМУ зазначав, що не надає згоди на врегулювання спору за участі судді.

Позивач зазначав, що витребування майна з незаконного володіння було здійснено з дотриманням законодавства про виконавче провадження. Щодо твердження відповідача, що земельна ділянка на якій розміщені будівлі і споруди Санаторію «Гопри», з 22.04.1994р. належить Дочірньому підприємству на підставі державного акту на право постійного користування землею позивач зазначає, що докази на підтвердження права постійного користування у вигляді акта на право постійного користування землею не надано.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, у відзиві від на позов заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. У відзиві зазначає, що вилучення будівель і споруд проходило без участі представника попереднього власника та представника ДП «Санаторій «Гопри», звертає увагу, що з 22 квітня 1994 року будівлі і споруди санаторію належать ДП на підставі Державного акта на право постійного користування землею, а у вилучених об'єктах знаходиться обладнання, прилади, інвентар, які забезпечували ефективну санаторно-курортну роботу санаторію.

ФДМУ у відповіді на відзив третьої особи заперечував проти доводів викладених у відзиві, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 27.11.2018р. (суддя Литвинова В.В.) позов задоволено - виселено ДП «Санаторій «Гопри» Закритого акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів України «Укрпрофоздоровниця» з незаконно займаного обєкта нерухомого майна, а саме: грязелікувальниці, А; поліклініки, Б; столової, В; корпусів 1,2,7,8; будинку культури, Є; адмінбудівлі, Ж; червоного куточка, К; корпусу лікувальної фізкультури, Л; котельної, М; гаражу, П,Т; складу О,У, X, Ш; трансформаторної, Р; столярного цеху, С; огорожі 1,2,3, що знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Гола Пристань, вул. Леніна (Санаторна), 72; стягнуто з відповідача на користь Фонду державного майна України судовий збір в сумі 1762грн.

Ухвалюючи рішення, господарський суд виходив з того, що постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 у справі №5024/1350/11, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 07.06.2017, зокрема, визнано право власності за державою в особі Фонду державного майна України (далі - Фонд) на будівлі та споруди санаторію « Гопри», що знаходяться за адресою: Херсонська область, м. Гола Пристань, вул. Леніна (Санаторна), 72. На виконання пункту 3 наказу Фонду від 18.05.2012 № 711 «Про організацію роботи з реєстрації права власності на майно загальносоюзних громадських обєднань (організацій) колишнього Союзу PCP, яке повертається у власність держави за рішенням суду» Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Херсонській області зареєстровано право власності за державою в особі Фонду на вищевказане нерухоме майно. Право державної власності підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який надано до матеріалів справи. Факт незаконного користування державним майном підтверджується актом обстеження державного майна від 21.06.2018 з доданими до нього фотографіями. З посиланням на п.4 ст.4 ЗУ «Про Фонд державного майна України», ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у звязку з передчасністю заявленого позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом не прийнято до уваги докази, якими відповідач обґрунтовував свої заперечення та не надано оцінки доказам, які свідчать про те, що виселення ДП з частини будівель і споруд Санаторію порушує єдиний майновий комплекс санаторного типу, робить неможливим подальше використання вилучених будівель і споруд без будівель і споруд, які залишилися у власності ДП «Санаторій «Гопри». За твердженнями відповідача, ФДМУ у своїй позовній заяві, відповідях на відзиви та в наданих документах фактично підтвердив, що вилучення будівель і споруд санаторію «Гопри» було проведено на папері, без участі представників попереднього власника і ДП, без детального вивчення , огляду, обміру або хоча б ознайомлення з документацією на будівлі і споруди, вивчення розміщення будівель та їх наявності. При розгляді справи №5024/1350/2011 ДП «Санаторій «Гопри» було надано суду довідку про те, що на балансі відповідача рахується 62 одиниці будівель і споруд, із яких за позовом прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України через сім років судових засідань різних інстанцій було визнано право власності за державою на 23 обєкта, із яких будинок культури «літ Є» 1971 року побудови та склад «літ X» 1912 року побудови давно зруйновані та знесені ще до виникнення спору за ці будівлі і споруди.

Скаржник вказує, що при подачі до суду відзиву на позовну заяву ним надавався план схема розміщення будівель і споруд на земельній ділянці площею 22,2 га як тих, що вибули до державної власності, так і тих, що залишились у власності ДП. Будівлі і споруди, які вибули до державної власності та будівлі, споруди, господарсько-побутові споруди та внутрішньо-дворові будівлі, які залишились у власності відповідача розміщені по території всієї земельної ділянки і реально виділити земельні ділянки окремо одна від другої неможливо. Неможливо ще й тому, що будівлі і споруди, що відійшли до державної власності - їх призначення для надання оздоровчо-лікувальних послуг населенню, а будівлі та споруди, що залишились у власності відповідача - забезпечувати, обслуговувати ці будівлі та споруди - водою, системою каналізації, теплом, електроенергією, газопостачанням, зберігання продуктів харчування, надання лікувальних процедур, відпочинку відпочивальників. Також відповідач ним надавались суду копія Указу Президента України від 27.07.2016р. № 312/2016, яким підтверджується факт знаходження 22,2 га земельної ділянки в постійному користуванні дочірнього підприємства «Санаторій «Гопри»; надано копія державного акта про право постійного користування земельною ділянкою від 22.04.1994р., рішення Голопристанської міськради від 18.02.2004р. та витяг з технічної документації на цю земельну ділянку та звертає увагу, що на дату розгляду даної судової справи державний акт на землю, рішення Голопристанської міськради та Указ Президента України - не скасовані.

Відповідач стверджує, що відповідно станом на 23 листопада 2018 року являється балансоутримувачем будівель і споруд, які вилучені судовим рішенням, вкладав власні кошти в підтримання в належному стані будівлі і споруди, капітально ремонтувало, підтримував збереження нерухомого майна, забезпечував цілорічну охорону, не дивлячись на сезонну роботу по наданню оздоровчих послуг громадянам. В будівлях і спорудах, які підлягають вилученню, ДП уклало договори і забезпечило в кожній будівлі охоронну сигналізацію, а по всьому периметру земельної ділянки, на якій розташовані будівлі і споруди санаторію, забезпечує охорону два охоронні пости. Тільки за 2017-2018роки Дочірнє підприємство сплатило охоронній фірмі 593 220,00 грн. в т.ч. і за охорону та сигналізацію будівель і споруд, які вилучені та сплатило до бюджету за 2016-2017роки 207 993,00грн. , за 2018 рік 43 456,73 грн. податку на нерухомість, в т.ч. за вилученні будівлі і споруди.

Апелянт вказує також, з метою збереження цілісного майнового комплексу 29 серпня 2018 року загальні збори первинної профспілкової організації ДП «САНАТОРІЙ «ГОПРИ» прийняли рішення звернутись до Фонду державного майна України з проханням передати в оренду колективу ДП «САНАТОРІЙ «ГОПРИ» вилучені обєкти нерухомості з метою провадження лікувально-оздоровчої, санаторно-курортної діяльності. 18 жовтня 2018 року відповідач звернувся до Регіонального відділення ФДМ в Херсонській області, АР Крим та м Севастополі з заявою про укладення договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності, яка залишена ФДМ без відповіді.

29 жовтня 2018 року відповідач звернувся до Фонду державного майна України з заявою дати згоду Регіональному відділенню на укладання договору оренди з ДІЇ «Санаторій «Гопри». Листом від 02.11.2018р. за № 10-16/22377 Фонд ДМ України відповів, що ним підготовлено проект розпорядження Кабінету Міністрів України «Про віднесення будівель і споруд санаторію «Гопри» до сфери управління Фонду державного майна України. На сьогодні Урядом не прийнято рішення щодо визначення органу управління вказаного майна. В звязку з цим, порушене у листі питання є передчасним, оскільки його має вирішувати уповноважений орган управління в установленому Порядку»

На думку скаржника, даним листом позивач підтвердив факт того, що на даний час ДІЇ «Санаторій «Гопри» являється балансоутримувачем вилученого нерухомого майна, Кабінетом Міністрів України до цього часу не визначений уповноважений орган управління даним майном, т.я. позивач до КМУ з цим питанням не звертався.

Апелянт також звертає увагу, що п. 7 Порядку визначення субєкта управління обєктами, що повернуті у власність держави, та іншим майном, субєкт управління якого не визначений, затвердженого КМУ 07.10.2015р. № 817 яким передбачено: Мінекономрозвитку в установленому порядку вносить на розгляд КМУ узгоджений проект рішення.. Визначений відповідно до цього Порядку субєкт управління майном, повернутим у власність держави за рішенням суду, що набрало законної сили, забезпечує у місячний строк з дати прийняття рішення Кабінетом Міністрів України внесення відомостей про таке майно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, як свідчить інформація з Держреєстру, позивач 18.10.2017р. зареєстрував в ДР речових прав на нерухоме майно за державою, але частково не у відповідності до судового рішення: зареєстрований будинок культури літ. «Є» як залишки будівлі без зазначення розміру (площі), спальний корпус № 2 літ «И» без зазначення площі, склад літ «X» - без зазначення площі та замість огорож N° 1, 2, 3 зареєстровані ворота N° 3, 2 та огорожа № 1.

На думку скаржника, державна реєстрація 18.10.2017р. вилученого майна в Держреєстрі речових прав проведена Регіональним відділенням ФДМ в Херсонській області незаконно, в порушення вимог ст.. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 67 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затв. Постановою КМУ 25.12.2015р. № 1127 і грубого порушення Порядку визначення субєкта управління обєктами, що повернуті у власність держави, та іншим майном, субєкт управління якого не визначений, затвердженого Постановою КМУ від 07.10.2015р. № 817. Без рішення Кабінету Міністрів України щодо визначення субєкта управління вилученими будівлями і спорудами санаторію «Гопри» позивач не мав права реєструвати це майно в Держреєстрі і звертатись з позовом про виселення ДП з вилучених будівель і споруд

Також скаржник вказує, що у звязку з тим, що на сьогоднішній день субєкт управління майном, яке повернуте у власність держави, не визначений, неможливо визначитись, яким чином будуть співіснувати на земельній ділянці в 22,2 га дві юридичні особи колишнього єдиного оздоровчого майнового комплексу санаторію.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2018р. апеляційну скаргу залишено без руху; встановлено Дочірньому підприємству «Санаторій «Гопри» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» строк 7 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 08.01.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП «Санаторій «Гопри» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на рішення господарського суду Херсонської області від 27.11.2018р. у справі №923/695/18; встановлено іншим учасникам справи строк для подання суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу та будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань до 21.01.2019р. .

19.01.2019р. скаржник надіслав суду апеляційної інстанції клопотання, в якому просив забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції із дорученням проведення відеоконференції господарському суду Херсонської області. Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.01.2019р. призначено справу до розгляду на 06.02.2019р.; допущено участь в судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду 06.02.2019р. об 14.00год. в режимі відеоконференції представника ДП «Санаторій «Гопри» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» із дорученням проведення відеоконференції господарському суду Херсонської області.

25.01.2019р. від ПрАТ Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа зазначає, що з апеляційною скаргою погоджується в повному обсязі та просить її задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати, посилаючись на те, що вилучення будівель і споруд проходило без участі представника попереднього власника та представника ДП «Санаторій «Гопри». Третя особа вказує, що з 22 квітня 1994 року будівлі і споруди санаторію належать ДП на підставі Державного акта на право постійного користування землею який не скасований та не оскаржений, а у вилучених об'єктах знаходиться обладнання, прилади, інвентар, які забезпечували ефективну санаторно-курортну роботу санаторію.

ПрАТ Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» також звертає увагу, що позивачем при зверненні з позовом не надано документів - актів про вилучення спірного майна, актів прийому-передачі спірного майна в розпорядження позивача, документів на підставі яких ним проведена 11.10.2017р. державна реєстрація майна за Державою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Також, на думку третьої особи, державна реєстрація 18.10.2017р. вилученого майна в Держреєстрі речових прав проведена Регіональним відділенням ФДМ в Херсонській області незаконно, в порушення вимог ст.. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 67 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою КМУ 25.12.2015р. № 1127 і грубого порушення Порядку визначення субєкта управління обєктами, що повернуті у власність держави, та іншим майном, субєкт управління якого не визначений, затвердженого Постановою КМУ від 07.10.2015р. № 817.

28.01.2019р. до суду апеляційної інстанції надійшов відзив Фонду державного майна України на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити оскаржуване судове рішення без змін, вважаючи його прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Позивач не погоджується з твердженнями скаржника, що земельна ділянка на якій розміщені будівлі і споруди санаторію «Гопри», з 22.04.1994р. належить Дочірньому підприємству на підставі державного акта на право постійного користування землею, зазначаючи, що постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.12.2016р. у справі №5024/1350/11 визнано право власності за державою в особі Фонду державного майна України на будівлі та споруди санаторію « Гопри», що знаходяться за адресою: Херсонська область, м. Гола Пристань, вул.Леніна (Санаторна), 72 та відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України. Проте відповідач в порушення приписів ст. 317, 319, 1212 ЦК України та судових рішень продовжує незаконно використовувати вищезазначене державне майно, що підтверджується листом РВ ФДМУ по Херсонській області від 22.06.2018р. №01-06-02255 та актом обстеження державного майна від 21.06.2018р. На думку позивача витребування майна з чужого незаконного володіння було здійснено з дотриманням законодавства про виконавче провадження.

22.02.2019р. від ДП «Санаторій «Гопри» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання чинності судовим рішенням у справі за позовом ДП «Санаторій «Гопри» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до Фонду Державного майна України про визнання дій неправомірними та скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Заявник зазначає, що Фонд Державного майна України 18.10.2017р. зареєстрував в Держреєстрі речових прав на нерухоме майно за державою право власності всього майнового комплексу «Санаторію «Гопри», однак, за судовим рішенням у справі №5024/1350/2011 підлягало вилученню на користь держави індивідуально визначене нерухоме майно будівлі і споруди санаторію.

На думку заявника, державна реєстрація 18.10.2017р. вилученого майна в Держреєстрі речових прав проведена Регіональним відділенням Фонду Державного майна в Херсонській області незаконно, в порушення вимог ст.27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.67 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127 та порушення Порядку визначення субєкта управління обєктами, що повернуті у власність держави, та іншим майном, субєкт управління кого не визначений.

ДП «Санаторій «Гопри» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» зазначає, що до прийняття судового рішення про правомірність чи неправомірність, законність чи незаконність дій Фонду Державного майна України при державній реєстрації 18.10.2017р. вилученого індивідуально визначеного майна Санаторію «Гопри» неможливо розглядати позов Фонду Державного майна України про виселення ДП «Санаторій «Гопри» з вилучених будівель і споруд.

28.02.2019р. ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» подано до Південно-західного апеляційного господарського суду заяву про зупинення апеляційного провадження у справі №923/695/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку ОСОБА_5 Палатою Верховного Суду у звязку з виключними обставинами постанови Вищого господарського суду України від 24.07.2014р. у справі №48/340 за позовною заявою заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Фонду державного майна України та Міністерства охорони здоровя України до ПАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», Всеукраїнського громадського благодійного фонду «Батьківська турбота», Благодійної організації «Центр реабілітації соціально неадаптованих дітей, підлітків та молоді «Ковчег» про визнання права власності, визнання недійсним договору та повернення майна.

ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» зазначає, що редметом спору у вищезгаданій справі № 48/340 є

- витребування у власність держави України в особі Фонду державного майна України з володіння Всеукраїнського громадського благодійного фонду «Батьківська турбота» нерухомого майна, загальною площею 2 732, 2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гамарника, 40, а саме: спальний корпус № 1 (літера Р), загальною площею 682, 50 кв.м., спальний корпус № 2 (літера Н), загальною площею 213, 80 кв.м., спальний корпус № 3 (літера И), загальною площею 248, 80 кв.м., спальний корпус (літера К), загальною площею 385, 00 кв.м., лікувальний корпус (літера 3), загальною площею 225, 10 кв.м., клуб-їдальня (літера О), загальною площею 741, 20 кв.м., лабораторія (літера Л), загальною площею 105, 80 кв.м., бібліотека (літера М), загальною площею 130, 00 кв.м., а також, споруди, передавальні пристрої та елементи благоустрою, що знаходяться за адресою: Україна, Київ, Пуща-Водиця, вул. Гамарника, 40, на земельній ділянці площею 3, 8741 га. та визнання права власності держави України в особі Фонду державного майна України на зазначене нерухоме майно;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу будівель (споруд, приміщень) шляхом викупу № 8000109/2002-24, укладеного 30 серпня 2002 року між Закритим акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», Всеукраїнським громадським благодійним фондом «Батьківська турбота» та Благодійною організацією «Центр реабілітації соціально дезадаптованих дітей, підлітків та молоді «Ковчег».

Як стверджує ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», позовні вимоги у справі № 48/340 мотивовані відчуженням нерухомого майна за договором з порушенням норм чинного законодавства та незаконністю договору з огляду на те, що Закрите акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів України «Укрпрофоздоровниця» (правонаступником якого є ОСОБА_4 акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця») не мало права розпоряджатись нерухомим майном та відчужувати його за договором без згоди на це Фонду державного майна України, оскільки Закрите акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів України «Укрпрофоздоровниця» не є власником цього майна, так як основні і оборотні фонди (у складі якого до відчуження за спірним договором було і нерухоме майно), що увійшли до статутного фонду Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів України «Укрпрофоздоровниця» при його створенні, які є вкладом Федерації професійних спілок України і вартість яких становить 751 234 350 грн. 00 коп., що становить 92, 92 % розміру статутного фонду, є державною власністю, а основні і оборотні фонди передано лише у відання, а не у власність профспілковим організаціям та під час передачі як вклад до статутного фонду це майно державної форми власності не змінювало.

Заявник зазначає, що правовідносини, що склались в справі № 48/340 є подібними правовідносинам, що склались у справі № 923/695/18, а тому вважає, що слід зупинити апеляційне провадження у справі № 923/695/18 на підставі п.7 ч.1 ст. 228 ГПК України до закінчення перегляду в касаційному порядку ОСОБА_5 Палатою Верховного Суду у звязку з виключними обставинами постанови Вищого господарського суду України від 24.07.2014р. у справі №48/340.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 28.02.2019р. представник ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» підтримав клопотання про зупинення провадження з зазначених у клопотанні підстав, а також не заперечував проти задоволення клопотання ДП «Санаторій «Гопри».

Представник ДП «Санаторій «Гопри» підтримав клопотання про зупинення провадження з зазначених у клопотанні підстав, та не заперечував проти задоволення клопотання ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про зупинення провадження.

Представник Фонду державного майна України заперечував проти задоволення клопотань ДП «Санаторій «Гопри» та ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про зупинення провадження, пославшись на їх безпідставність.

Розглянувши клопотання ДП «Санаторій «Гопри» та ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про зупинення апеляційного провадження у справі, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 5 ч. 1 ст. 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Виходячи зі змісту вказаної норми, для вирішення питання про зупинення провадження у справі, господарський суд у кожному випадку повинен з'ясувати, як справа, що розглядається даним судом, є пов'язаною із справою, що розглядається іншим судом, а також, чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Під об'єктивною неможливістю розгляду даної справи суд розуміє неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, а також одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами.

Таким чином, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов'язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи. При цьому пов'язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Отже, метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено. Сама по собі взаємопов'язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі.

Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів відкриття судом провадження у справі за позовом ДП «Санаторій «Гопри» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до Фонду Державного майна України про визнання дій неправомірними та скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, надано тільки копію позовної заяви, зареєстрованої господарським судом Херсонської області 18.02.2019р.

Також заявником не обґрунтована обєктивна неможливість апеляційного розгляду справи до вирішення ініційованого ним спору в суді першої інстанції та не вмотивовано, що зібрані у справі докази не дозволяють встановити обставини, що входять до предмету доказування.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема, у разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку ОСОБА_5 Палатою Верховного Суду. Згідно з приписами п.11 ч.1 ст.229 цього Кодексу провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

До заяви ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» заявником додано копію ухвали ОСОБА_5 Верховного Суду від 18.02.2019р. про відкриття провадження за заявою Всеукраїнський громадський благодійний фонд «Батьківська турбота» про перегляд Верховним Судом у зв'язку з виключними обставинами постанови Вищого господарського суду України від 24 липня 2014 року у справі 48/340 з підстави, передбаченої пунктом 2 частини третьої статті 320 ГПК України (далі - ГПК України), а саме у зв'язку зі встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні цієї справи судом. Обґрунтовуючи наявність згаданої підстави для перегляду судового рішення, заявник посилається на ухвалене 9 жовтня 2018 року Європейським судом з прав людини рішення у справі «Фонд «Батьківська турбота» проти України» (BATKIVSKA TURBOTA FOUNDATION v. Urkaine) за заявою № 5876/15, яке набуло статусу остаточного 9 січня 2019 року.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 320 ГПК України, підставами для перегляду судових рішень у зв'язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні цієї справи судом; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Однак, перегляд ОСОБА_5 Палатою судових рішень у зв'язку з виключними обставинами не є переглядом судового рішення у подібних правовідносинах у касаційному порядку, що відповідно до п.7 ч.1 ст.228 ГПК України може слугувати підставою для зупинення провадження у справі, оскільки є іншою стадією судового процесу, не повязаною з переглядом судових актів у касаційному порядку.

Крім того, зупинення провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах ОСОБА_5 Палатою Верховного Суду є правом, а не обов'язком суду, можливість реалізації якого залежить від результату оцінки конкретних встановлених судом обставин.

Апеляційний суд зазначає також, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції").

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Таким чином, на думку суду, зупинення провадження у справі порушить конституційне право позивача на судовий захист, що передбачене статтею 55 Конституції України та розгляд справи у розумні строки. Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов'язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (п. 2 рішення Конституційного Суду України 25.12.1997р. у справі № 9зп).

Зважаючи на вищевикладені обставини та підстави, з яких заявлені клопотання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що в задоволенні клопотань Дочірнього підприємства «Санаторій «Гопри» та ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про зупинення провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 232-234, 240, 270, 281 ГПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Клопотання Дочірнього підприємства «Санаторій «Гопри» та ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про зупинення апеляційного провадження залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення згідно ст. 235 ГПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 05 березня 2019 року.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя С.В. Таран

Суддя І.Г. Філінюк