ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01 березня 2019 року м. ТернопільСправа № 921/473/18
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бурди Н.М.,

розглянувши заяву без номера від 26.02.2019 (вх.№157 від 26.02.2019) представника відповідачів адвоката Шевчука Валентина Олексійовича про відвід судді Андрусик Н.О. від розгляду справи

за позовом: Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, м.Тернопіль

до відповідача-1: Державного навчального закладу "Чортківське вище професійне училище", смт.Заводське Чортківського району Тернопільської області

відповідача-2: приватного підприємства "ПСП "АМЕТИСТ", с.Полупанівка Підволочиського району Тернопільської області

про визнання недійсним договору про спільну діяльність,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа за позовом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області до Державного навчального закладу "Чортківське вище професійне училище" та приватного підприємства "ПСП "Аметист" про визнання недійсним договору про спільну діяльність, укладеного 01.11.2017 між відповідачами, згідно з яким Чортківським ВПУ фактично передано в оренду приватному підприємству "Аметист" земельні ділянки, загальною площею 108,8га (з них земельні ділянки: площею 46,7663га, кадастровий номер :01:001:0006, що знаходиться на території Вербовецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області та площею 62,0000га, кадастровий номер :01:001:0017, що знаходиться на території Могильницької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області) для обробітку.

Ухвалою від 16.11.2018 судом відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 11.12.2018, яке в подальшому неодноразово відкладалось, востаннє на 12.02.2019.

Ухвалою суду від 12.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд даної справи по суті на 26.02.2019.

Також судом 12.02.2019 розглянуто клопотання відповідача про закриття провадження у справі , за результатами розгляду якого відмовлено у задоволенні клопотання без номеру від 03.01.2019 (вх.№28), про що постановлено відповідну ухвалу від 12.02.2019.

26.02.2019 від представника відповідачів адвоката Шевчука В.О. надійшла заява про відвід судді Андрусик Н.О. від розгляду даної справи (клопотання без номеру від 26.02.2019 за вх.№157 від 26.02.2019).

Подана представником відповідачів заява про відвід мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні клопотань про закриття провадження у справі з підстав наявності повноважень у Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на звернення до суду з даним позовом, суддя дійшов суперечливих висновків з урахуванням судової практики в аналогічних спорах. Так, зокрема, у рішенні суду від 16.10.2018 у справі №921/210/18, яке ухвалено суддею Андрусик Н.О., зазначено, що відповідно до ст.188 Земельного кодексу України, ст.10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" до кола повноважень державних інспекторів Управління Держгеокадастру не віднесено оскарження угод, у тому числі про спільну діяльність; Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області не наділено повноваженнями збирати інформацію, зокрема щодо здійснення навчальними закладами науково-дослідних робіт чи відомостей, що стосуються навчального процесу. Окрім того, заявник вважає безпідставним відхилення його клопотання від 11.02.2019 про відкладення підготовчого засідання, призначеного на 12.02.2019, обґрунтованого участю представника в іншому судовому провадженні в Теребовлянському районному суді по справі №606/103/19, а також клопотання про продовження строку проведення підготовчого засідання до 30 днів, чим порушено принципи змагальності та диспозитивності господарського судочинства, встановлені ст.ст. 13-14 ГПК України. Такі дії, на думку заявника, свідчать про упереджене ставлення головуючого судді при розгляді даної справи по відношенню до сторони відповідачів, що перешкоджає об'єктивному судовому розгляду спору.

Частиною 3 статті 39 ГПК України передбачено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою від 26.02.2019 року провадження у справі №921/473/18 на підставі ст. 39 ГПК України зупинено та передано її матеріали для вирішення питання про відвід, у порядку встановленому ст. 32 ГПК України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2019, головуючим по розгляду заяви про відвід судді у даній справі, визначено суддю Бурду Н.М.

Питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід (ч.7 ст. 39 ГПК України).

За загальним правилом, питання про відвід вирішується без повідомлення учасників справи (ч.8 ст. 39 ГПК України).

Розглянувши дану заяву, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення відводу з огляду на таке:

- відповідно до ч.1 ст.35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу (ч.2 ст.35 ГПК України) - повторної участі судді у розгляді справи.

У відповідності до ст.11 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В п.п.49-50 рішення від 09 листопада 2006 року "Справа "Білуха проти України" заява № 33949/02, Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та п. 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) № 33958/96, п. 42 ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom) від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб'єктивного критерію, то особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 43).

За змістом п.52 рішення від 09 листопада 2006 року "Справа "Білуха проти України" заява № 33949/02, стосовно об'єктивного критерію Європейський суд з прав людини рекомендує визначати, чи існують переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність суду. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя буде небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy) від 7 серпня 1996 року, п. 58).

Таким чином, зазначеними вище правовими нормами встановлена презумпція особистої безсторонності судді доти, доки не доведено інше.

Так, не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень з інших справ (п.п.1.2.1, п.1.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 18).

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Як вбачається з поданої представником відповідачів заяви про відвід судді, підставою для відводу заявник вважає сформоване упереджене відношення судді Андрусик Н.О. до вирішення спору у справі №921/473/18, у зв'язку з відмовою нею у задоволенні клопотань про закриття провадження у справі з мотивів, що суперечать усталеній судовій практиці, а також необґрунтовані відхилення інших клопотань з процесуальних питань без належної на це мотивації.

Водночас, заявником не наведено та не обґрунтовано наявності визначених ч.ч. 1-3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України підстав, які б унеможливлювали участі судді Андрусик Н.О. в подальшому розгляді справи №921/473/18. Так, зокрема, викладені в заяві про відвід зауваження та оціночні судження щодо процесуальних висновків судді при винесенні рішення у справі №921/210/18 через призму їх застосування при розгляді даного спору, з огляду на приписи ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути підставою для відводу, проте можуть бути викладені у відповідних апеляційних, касаційних та інших скаргах. Інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді, подана заява не містить.

Отже, виходячи з наведеного, суд відмовляє в задоволенні заяви про відвід судді Андрусик Н.О. від розгляду справи №921/473/18 (клопотання без номеру від 26.02.2019 за вх.№157 від 26.02.2019).

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (ч.11 ст. 39 ГПК України).

Дана ухвала не підлягає оскарженню в порядку ч.1 ст.255 ГПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 32, 35-36, 39, 42, 73-74, 86, 234 ГПК України господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви представника відповідачів адвоката Шевчука В.О. про відвід судді Андрусик Н.О. від розгляду справи №921/473/18 (клопотання без номера від 26.02.2019 за вх.№157 від 26.02.2019) - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Дата підписання ухвали 01.03.2019.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя Н.М. Бурда