ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"11" березня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/579/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши заяву (вх. №594/19 від 05.03.2019р.) фізичної особи-підприємця Сажиєнко Володимира Олександровича до боржника - товариства з обмеженою відповідальністю „Мирадом" про видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Сажиєнко Володимир Олександрович звернувся до господарського суду із заявою до товариства з обмеженою відповідальністю „Мирадом" про видачу судового наказу про стягнення із боржника заборгованості за договором оренди майна №10/08-18 від 10.08.2018р., договором оренди майна №20/08-18 від 20.08.2018р. та додатковою угодою №2 від 29.08.2018р. до договору оренди майна №20/08-18 від 20.08.2018р. у загальному розмірі 46 650,81 грн., яка складається із суми основного боргу у розмірі 40 808,00 грн., трьох відсотків річних у розмірі 449,45 грн. та пені у розмірі 5393,36 грн.

Подану до господарського суду заяву про видачу судового наказу фізична особа-підприємець Сажиєнко Володимир Олександрович обґрунтовує неналежним виконанням боржником прийнятих на себе зобов'язань за договорами оренди обладнання в частині повної сплати орендних платежів, передбачених умовами договорів.

Розглянувши заяву фізичної особи-підприємця Сажиєнко Володимира Олександровича про видачу судового наказу про стягнення із товариства з обмеженою відповідальністю „Мирадом" заборгованості у загальному розмірі 46 650,81 грн., господарський суд дійшов наступного висновку.

Приписами ч. 1 ст. 147 ГПК України врегульовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п'яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Нормами ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Підсумовуючи вищенаведене, господарський суд зауважує, що пеня за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а виступає видом штрафних санкцій, яку сторона зобов'язання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання зобов'язань та у випадку, якщо відповідальність у вигляді пені була передбачена договором. Крім того, нарахування трьох відсотків річних на суму основного боргу не змінює правової природи таких нарахувань, які також виступають заходом відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Проте, в порушення вищенаведених вимог чинного законодавства фізичною особою-підприємцем Сажиєнко Володимиром Олександровичем у поданій до суду заяві про видачу судового наказу було заявлено вимоги про стягнення трьох відсотків річних у розмірі 449,45 грн. та пені у розмірі 5393,36 грн.

Згідно з ч. 3 статті 152 ГПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою пов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги вищевикладене, господарський суд доходить висновку щодо необхідності відмови у задоволенні заявлених фізичною особою-підприємцем Сажиенко Володимиром Олександровичем у поданій до суду заяві про видачу судового наказу вимог про стягнення трьох відсотків річних у розмірі 449,45 грн. та пені у розмірі 5393,36 грн.

Відповідно до ч.2 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на заявника відповідно до приписів ч. 2 ст. 151 ГПК України, у зв'язку з відмовою у видачі судового наказу у даній частині вимог.

Керуючись ст. ст. 147, 148, 151, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу

України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити фізичній особі-підприємцю Сажиєнко Володимиру Олександровичу у задоволенні заяви (вх. №594/19 від 05.03.2019р.) до боржника - товариства з обмеженою відповідальністю „Мирадом" про видачу судового наказу про стягнення трьох відсотків річних у розмірі 449,45 грн. та пені у розмірі 5393,36 грн.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя С.П. Желєзна