ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 року м.Дніпро Справа № 908/2004/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В.

судді: Кузнецов В.О., Вечірко І.О.

секретар судового засідання: Ревкова Г.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 9/18 від 18.12.2018 р., представник;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 19/2019 від 21.12.2018 р., адвокат.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.11.2018, повне рішення складено 10.12.2018 р., суддя Проскуряков К.В., у справі №908/2004/18

за позовом: Приватного акціонерного товариства Луцьк Фудз

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл

про стягнення заборгованості у розмірі 342 345,16 грн.,

ВСТАНОВИВ:

02.10.2018р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства Луцьк Фудз до Товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл про стягнення заборгованості за договором поставки № СТМ/48 від 05.03.2012 на загальну суму 342 345,16 грн., з яких 340 946,06 грн. основної заборгованості та 1 399,10 грн. 3 % річних за період з 27.06.2018 по 20.09.2018 включно.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.11.2018 у справі №908/2004/18 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл на користь Приватного акціонерного товариства Луцьк Фудз 340 946 грн. 06 коп. протермінованої заборгованості по оплаті за поставлений товар, 1 399 грн. 10 коп. 3 % річних та 5 135 грн. 18 коп. судового збору.

Рішення Господарського суду обґрунтоване тим, що строк оплати за поставлений товар, зазначений позивачем у спірних видаткових накладних, станом на час розгляду справи по суті, є таким, що настав. Сума простроченої заборгованості у розмірі 340 946,06грн. підтверджена матеріалами справи та підлягає стягненню у повному обсязі. Розрахунок заявленої до стягнення 3 % річних за період з 27.06.2018р. по 20.09.2018р. у сумі 1 399,10 грн. судом визнано вірним, таким , що відповідає нормам чинного законодавства та підлягає задоволенню.

Не погодившись з рішенням господарського суду, відповідач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю. Стягнути з позивача на користь відповідача витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 7702, 77 грн.

Скаржник вважає рішення необґрунтованим, таким, що порушує норми матеріального та процесуального права, та має бути скасовано.

Як зазначено скаржником, з матеріалів справи вбачається, що позивачем у якості доказів поставки товару були надані Видаткові накладні №№ 3212 від 01.06.2018р., 3372 від 08.06.2018р., 3561 від 15.06.2018р., 4006 від 02.07.2018р., 4282 від 10.07.2018р., 4351 від 13.07.2018р., 4548 від 20.07.2018р. У наданих позивачем видаткових накладних у графі «Отримав» міститься підпис та печатка ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ», проте не зазначено посаду та дані особи, яка вчинила підпис. Таким чином, з видаткових накладних неможливо встановити, хто саме їх підписав, а отже, встановити особу, яка відвантажила товар. Також не можливо встановити повноваження осіб, які підписали документи.

Також Позивачем не надані Товаро-транспортні накладні.

За твердженням скаржника, єдиними належними доказами по справі можуть бути лише первинні документи, а саме Видаткові накладні та Товаро-транспортні накладні.

Таким чином, на думку скаржника, видаткові накладні, копії яких надано позивачем на підтвердження здійснення поставки товару, не можуть бути прийняті судом як первинні документи, а товарно-транспортних накладні взагалі відсутні в матеріалах справи.

Скаржником зауважено, що позивачем не надано належних доказів поставки товару, а документи, що надані Відповідачу та суду не є належними в розумінні чинного законодавства.

Вказане є порушенням п. 3.6. Договору поставки, а отже на підставі п. 3.8. Договору поставки Відповідач може відстрочити платежі за поставки, поки Позивачем не будуть надані належні документи на супроводження товарів. Жодних доказів, що позивач надав відповідні документи відповідачу в матеріалах справи не містяться.

Таким чином, скаржник стверджує, що позивач мав довести свої вимоги наданням певних доказів, а саме - первинних документів. Оскільки належних доказів Позивачем надано не було, його твердження щодо певних обставин ґрунтувались виключно на власних припущеннях і неналежних доказах, а Відповідач в свою чергу вказав на це, з посиланням на відповідні докази та норми права у своєму відзиві, як це вимагає ч.1-4 ст. 165 ГГІК України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду без змін. Так, позивач зазначає, що твердження відповідача щодо відсутності повного пакету у супровідних документів спростовується і відповідними видатковими (товарними) накладними, долученими до матеріалів справи, на яких відсутні відмітки про складання Акту розбіжностей відповідно до п.8.8 Договору.

Так, позивач зазначає, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції.

Надані Позивачем суду видаткові накладні, товарно-транспорті накладні містять прізвища осіб, які отримували товар, та їх підпис, скріплений печаткою Відповідача, і дають можливість ідентифікувати осіб, які здійснювали приймання товару.

Позивачем зауважено, що ні в ході розгляду справи по суті в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі на рішення суду від 30.11.2018р. Відповідач не заперечує проти автентичності відтиску печатки, здійсненого на видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, та не дає суду документів, які б свідчили про втрату зазначеної печатки та/або інше законне її використання третіми особами всупереч волі ТОВ «Український Рітейл».

Умовами вказаного Договору питання підтвердження повноважень працівників ТОВ «Український Рітейл» не визначено, а тому особи, які приймають продукцію на розподільчому центрі ТОВ «Український Рітейл», є представниками покупця без додаткового підтвердження своїх повноважень. На усіх видаткових накладених, що покладені у підставу позову, міститься відбиток круглої печатки юридичної особи - Відповідача, наявності якої відповідач також не заперечує, підпис та розшифрування підпису (прізвище) особи, що отримала товар.

Крім того, ні в ході розгляду справи по суті в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі не заперечено та не оскаржується факт того, що Відповідачем фактично прийнято товар за вказаними в позові видатковими накладними, відображено податковий кредит за цими поставками, а його сума податку в системі електронного адміністрування ПДВ, на яку Відповідач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, зросла на суму ПДВ по зареєстрованих Позивачем в ЄРПН податкових накладних.

Ну думку позивача, посилання Відповідача на те, що до справи не надані товарно-транспорті накладні, не відповідають дійсності.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.01.2019 колегією суддів у складі: головуючого судді: Чус О.В., судді: Кузнецов В.О., Вечірко І.О., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.11.2018 у справі №908/2004/18. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 26.02.2019 на 10:40 год.

11.02.2019 від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.19 у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства Луцьк Фудз про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №908/2004/18 - відмовлено, у звязку з технічною неможливістю проведення судового засідання в режимі відеоконференції, а саме зайнятістю зала судового засідання Центрального апеляційного господарського суду.

26.02.19 у судовому засіданні оголосив вступну та резолютивну частини постанови по справі

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.03.2012р. між позивачем (Постачальник) та відповідачем (Покупець) укладено договір поставки №СТМ/48 (далі договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується в порядку і строки, встановленні Договором, виготовити та передати товар у власність покупця, в певній кількості, відповідної якості та по узгодженій ціні, останній отримати товар та сплатити його на умовах, визначених в цьому Договорі (п.1.1. договору).

У п. 1.2. договору зазначено, що найменування, асортимент і ціна поставляє мого товару вказується у додатку №2 до цього договору (Специфікація), яка є невідємною частиною договору (…).

Пунктом 1.3. визначено, що товар за цим договором виготовляється та упаковується за вимогами покупця (…).

Вимоги до розробки продукції під власною торговою маркою покупця сторони визначили у Додатку №1 до Договору Паспорт на розробку продуктів Власної ОСОБА_3.

Відповідно до п. 2.16. договору, постачальник зобовязан зазначати у всіх документах, повязаних із поставкою (в тому числі в товарною накладною, рахунках-фактурах та інших супровідних документах), своє найменування, номер і дату договору, номер і дату замовлення. У податковій накладній постачальник повинен зазначати номер і дату договору поставки.

Згідно п. 3.4. договору, якщо під час приймання товару виявиться невідповідність супровідних документів поставлені товари, умовами договору, або вимогам законодавства (кількість, ціна, інші обов'язкові реквізити первинних документів), покупець має право відмовитися від приймання товару або прийняти товар, якщо якість товару відповідає вимогам договору.

Пунктом 3.5. договору передбачено що, якщо під час приймання виявилося невідповідність (помилки) в супровідних документах або невідповідність прийнятого товару супровідними документам, в момент приймання складається акт розбіжностей за участю представників покупця і особи, безпосередньо здійснює доставку (передачу) товару, в якому вказуються виявлені під час прийняття невідповідності.

Особа, яка здійснила безпосередню доставку (передачу) товару (водій, експедитор, перевізник і т.п.) має право відобразити свої заперечення при складанні акта розбіжностей.

Акт розбіжностей підписується представником покупця і особою, яка здійснила безпосередню доставку (передачу) товару (водій, експедитор, перевізник і т.п.). із зазначенням посади та розшифрування підпису. На товарною накладною ставиться відмітка про складання акта розбіжностей(…).

У пункті 3.6. договору сторонами визначено сторонами договору, які супровідні документи постачальник повинен предявити разом із товаром.

Відповідно до п. 3.10. договору встановлено, що у разі відмови від приймання товару складається акт розбіжностей у порядку, передбаченому в п. 3.5. цього Договору, із зазначення причини відмови у прийманні.

Згідно п. 6.4. договору в редакції, викладеній сторонами договору в укладеній ними 01.04.2015р.Додатковій угоді до Договору, оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 50 (пятдесят) календарних днів з дня поставки товару. Датою розрахунку вважається дата списання грошових коштів із поточного рахунку покупця.

Пунктом 12.1. договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами и діє до 31 грудня 2012р. У разі, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього договору ні одна із сторін у письмовій формі не заявить про його розірвання, то Договір автоматично пролонгується на кожен наступний рік.

14.08.2017р. сторони уклали Додаткову угоду до Договору поставки №СТМ/48 від 05.03.2012р., відповідно до якої постачальник надав покупцю на безоплатній основі товарний кредит в розмірі 80 000,00грн. строком до 31.12.2017р. Пунктом 2 цієї угоди Сторони передбачили, в разі, якщо за 10 календарних днів до вказаного строку ні одна із сторін не заявить офіційним листом про припинення дії цієї Додаткової угоди, строк товарного кредиту автоматично продовжується на наступний календарний рік.

На виконання умов Договору поставки №СТМ/48 від 05.03.2012р. ПрАТ Луцьк Фудз здійснювало систематичні поставки продукції ТОВ Український Рітейл, що підтверджується копіями Замовлення на поставку товару (а.с.134-139), видаткових накладних №2509 від 04.05.2018р., №2667 від 11.05.2018р, №3070 від 25.05.2018, №3371 від 08.06.2018р, №3560 від 15.06.2018р, №4007 від 02.07.2018р. (а.с.55-60), товарно-транспортних накладних №988 від 04.05.2018р., №1061 від 11.05.2018р., №1214 від 25.05.2018, №1355 від 08.06.2018р, №1431 від 15.06.2018р, №1595 від 02.07.2018р. (а.с.127-132), податкових накладних №2406 від 04.05.2018р., №2569 від 11.05.2018р, №2940 від 25.05.2018, №3277 від 08.06.2018р, №3457 від 15.06.2018р, №3901 від 02.07.2018р. (а.с.140-155).

Відповідач проводив оплату вартості поставки з порушенням встановлених Договором термінів та не у повному розмірі, у звязку з чим прострочена заборгованість склала 340946,06грн., на яку позивачем нараховано 1 399,10 грн. 3 % річних.

Вказане стало підставою для звернення позивача з даною позовною заявою до суду.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницький діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України). Аналогічні положення містить і ст.265 Господарського кодексу України.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору. Відповідно до вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Як вбачається зі спірних видаткових накладних, строк оплати за поставлений товар є таким, що настав.

Доказів оплати поставленого товару відповідач до суду не надав, доводи, наведені в обґрунтування позову не спростовував.

Факт отримання відповідачем товару за період травень-липень 2018р підтверджується матеріалами справи, а саме видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, податковими накладними та бланками замовлень, що містяться в матеріалах справи, які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств позивача та відповідача (а.с. 55-60, 127-155).

Також колегією суддів враховано, що відповідачем отриманий товар за видатковими накладними було ним реалізовано та отримано право на податковий кредит, що підтверджується податковими накладними (а.с. 140 -155). Вказане свідчить про схвалення відповідачем дій своїх працівників.

Положення ч.ч.1, 2 ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Апеляційний суд наголошує, що відповідач отримував поставлений товар від позивача без заперечень та зауважень, що підтверджується підписанням вищевказаних первинних документів.

Відповідно до статті 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

В силу приписів статті 614 Цивільного кодексу України невжиття особою всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання свідчить про вину останньої в невиконанні зобовязання.

Матеріалами справи посвідчується, що відповідачем заходи щодо належного виконання зобовязання не вживалися (направлення позивачу вимоги про надання повного пакету документів на оплату). Навпаки, матеріали справи підтверджують відсутність будь-яких претензій відповідача щодо поставленого товару.

Вищевказані видаткові накладні щодо приймання-передачу товару містить найменування, кількість, ціну, дату поставки товару, підписані сторонами без заперечень та без зауважень. Підписи скріплено печатками підприємств.

За викладеного є правомірним висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 340 946,06грн.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Оскільки судом встановлено, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, господарський суд першої інстанції також обґрунтовано стягнув на користь позивача 3% річних у сумі 1 399,10 грн за період з 27.06.2018р. по 20.09.2018р.

Згідно зі ч.3 ст.13, ст.77 Господарського процесуального кодексу України (в редакції з 15.12.2017р.), кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За доводами ТОВ Український Рітейл, викладених в апеляційній скарзі, позивачем не надано належних доказів поставки товару, а документи, що надані Відповідачу та суду не є належними в розумінні чинного законодавства, оскільки надані позивачем на підтвердження здійснення поставки товару копії видаткових накладних №№ 3212 від 01.06.2018р., 3372 від 08.06.2018р., 3561 від 15.06.2018р., 4006 від 02.07.2018р., 4282 від 10.07.2018р., 4351 від 13.07.2018р., 4548 від 20.07.2018р. не можуть бути прийняті судом як первинні документи. Товарно-транспортних накладні взагалі відсутні в матеріалах справи.

Проте, колегія суддів зауважує, як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим та апеляційним судом, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за поставлений товар по видатковим накладним №2509 від 04.05.2018р., №2667 від 11.05.2018р, №3070 від 25.05.2018, №3371 від 08.06.2018р, №3560 від 15.06.2018р, №4007 від 02.07.2018р. Отже, вказані в апеляційній скарзі відповідачем видаткові накладні не є доказами, які підтверджують позовні вимоги у даній справі.

Крім того, посилання скаржника на відтісніть в матеріалах справи товарно-транспортних накладних спростовується, відповідними накладними, долученими до матеріалів справи.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 30.11.2018 у справі №908/2004/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 04.03.2019р.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя І.О. Вечірко