ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1684/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді М.А. Мишкіної,

суддів Л.О. Будішевської, С.В. Таран

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:
від Міністерства оборони України Єрмакова А.В. за довіреністю;

від Концерну «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс» не з`явився;

від ФОП Котова С.М. - Цимбал С.Ю. за ордером

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення господарського суду Одеської області від 10 грудня 2018 року

у справі №916/1684/18

за позовом Міністерства оборони України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Концерн «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс»

до Фізичної особи-підприємця Котова Сергія Миколайовича

про зобов`язання відповідача та будь-яких інших третіх осіб усунути перешкоди у користуванні торговельним місцем, шляхом звільнення торговельного місця

суддя суду першої інстанції: І.А. Малярчук

час і місце ухвалення рішення: 10.12.2018р., 16.13год., м. Одеса, господарський суд Одеської області, зала судових засідань №4

повне рішення складено 19.12.2018р.

Учасники процесу належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.
В судовому засіданні 05.03.2019р. згідно ст.ст.233, 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

10.08.2018р. Міністерство оборони України звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Котова Сергія Миколайовича (надалі відповідач, ФОП Котов С.М.), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Концерн «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс», в якому просило суд зобов`язати Котова С.М. та будь-яких третіх осіб усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торговельним місцем, шляхом звільнення торговельного місця №4973 від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (шляхом демонтажу) по вулиці Рожевій на території ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Авангард, вул. Базова, 20.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає наступне. 14.06.2016р. між Міністерством оборони України та Концерном « Військторгсервіс» укладено договір доручення №1, яким позивач уповноважив Концерн, зокрема, вчиняти юридичні дії, пов`язані з укладанням, розірванням, припиненням договорів з фізичними особами про надання права платного користування місцем для встановлення контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок». 01.12.2016р. між Міністерством оборони України (від імені якого діяв Концерн «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі») та ФОП Котовим С.М. був укладений Договір №ВКС-1420 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів, за умовами п.1.1 якого відповідачу надавалось право платного користування місцем №4973, на виділеній відкритій території, за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт.Авангард, територія ТОВ «Промтоварний ринок». 06.03.2018р. до Договору доручення №1 була підписана додаткова угода №1, якою змінено мінімальний розмір плати за на дання права користування торговельним місцем, який становить 16925,40грн. в місяць. Листом від 29.03.2018р. відповідача повідомлено про зміну суттєвих умов та про необхідність приведення договірних відносин у відповідності до вимог, для чого необхідно прибути до Філії «Одеське управління військової торгівлі» (надалі філія «ОУВТ»); в листі також було повідомлено, що у разі неприбуття до філії у встановлений термін та неприведення Договору, дію Договору №ВКС-1420 буде припинено в порядку п.7.3 Договору. Відповідач не вчинив будь-яких дій та у зв`язку із цим листом від 04.06.2018р. ФОП Котова С.М. повідомлено про припинення з 06.08.2018р. дії Договору №ВКС-1420 в порядку п.7.3 за ініціативою Міноборони України.

Договір №ВКС-1420 по суті є договором найму, внаслідок дій відповідача позивач недоотримує кошти за користування торговельним місцем у розмірі 16925,40грн. в місяць. Оскільки наразі Договір є припиненим внаслідок надсилання позивачем відповідачу листа в порядку п.7.3 Договору, відповідач безпідставно продовжує користуватись торговельним місцем.

З посиланням на норми ст.ст.15, 237, 321, 396, 651, 763, 1000 ЦК України, ст.ст.188, 224 ГК України позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду першої інстанції (справа №916/1684/18) відкрите провадження у справі.

12.09.2018р. Концерн «Військторгсервіс» в особі філії «ОУВТ» подав місцевому господарському суду пояснення по справі, в яких просив задовольнити позовні вимоги.

26.09.2018р. відповідач подав суду першої інстанції клопотання про об`єднання справ №916/1684/18 та №916/1667/18 в одне провадження.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.09.2018р. об`єднано в одне провадження справи №916/1667/18 та №916/1684/18, які розглядаються господарським судом Одеської області, постановлено передати об`єднану справу №916/1684/18 на розгляд судді господарського суду Одеської області Малярчук І.А., якою раніше справи №916/1667/18 було відкрито провадження по справі №916/1684/18.

Позовна заява у справі №916/1667/18 подана Міністерством оборони України до ФОП Котова С.М. про зобов`язання відповідача та будь-яких інших третіх осіб усунути перешкоди Міноборони України у користуванні торговельним місцем, шляхом звільнення торговельного місця №4965 від розміщених на ньому двох 20-фктових контейнерів (шляхом демонтажу) по вулиці Рожевій на території ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Авангард, вул.Базова,20. Позивач посилається на те, що між сторонами 01.12.2017р. був укладений Договір №ВКС-1463 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів. Обґрунтування позовних вимог у справах №916/1667/18 та №916/1684/18 є ідентичним.

01.10.20418р. ФОП Котов С.М. подав місцевому господарському суду зустрічну позовну заяву до Міністерства оборони України про визнання недійсними пунктів 7.3 Договорів №ВКС-1420 від 01.12.2016р. та №ВКС-1463 від 01.02.2017р.; ухвалою суду від 04.10.2018р. зустрічну позовну заяву об`єднано в одне провадження із первісним позовом.

22.10.2018р. відповідач подав суду заяву про залишення зустрічного позову без розгляду та ухвалою господарського суду Одеської області від 22.10.2018р. зустрічний позов ФОП Котова В.М. залишено без розгляду.

22.10.2018р. ФОП Котов В.М. подав суду першої інстанції відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві зазначено, що відповідач погоджується з правовою оцінкою зазначених договорів як договорів найму (оренди), однак не погоджується з наданою у позові правовою оцінкою тих обставин, які на думку позивача, свідчать про правомірність його вимоги щодо підвищення орендної плати у більш ніж в 6 разів та про одностороннє припинення ним договорів, з чим подалі і пов`язує подальшу неправомірність користування підприємцем торговельними місцями. Однак, підвищення позивачем розміру орендної плати до суми не менше 16 925,40грн на місяць не має ані правового, ані економічного підґрунтя, і відмова ФОП Котова С.М. від такого підвищення не може бути підставою для припинення договорів у будь-який спосіб, оскільки положеннями п.3.3. договорів передбачено можливість перегляду вартості послуг у випадках, передбачених законодавством України. Проект додаткової угоди МОУ щодо зміни розміру орендної плати ФОП Котовим С.М. отримано не було, тому в такому разі, за відсутності згоди сторін на підвищення розміру орендної плати відповідне питання мало бути передано на вирішення суду. Договори могли бути змінені/розірвані за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони у зв`язку з істотною зміною обставин (за умови оцінки судом відповідної вимоги про підвищення плати як економічно обґрунтованої). Можливість односторонньої відмови від договорів (без звернення до суду, який має оцінити обґрунтованість і розумність запропонованих змін до договорів) внаслідок непогодження іншою стороною таких змін ані договорами, ані законом не передбачена. Договори №№ ВКС-1420, ВКС-1463, є господарськими договорами, так як їх укладено суб`єктом господарювання ФОП Котовим С.М. з метою встановлення господарського зобов`язання та за своєю правовою природою є договорами найму (оренди), а тому договірні правовідносини сторін, зокрема в частині підстав та умов припинення договорів, регулюються нормами господарського законодавства, які є спеціальними по відношенню до загальних норм цивільного законодавства. Між тим ч.7 ст.193, ч.ч.1-3 ст.291, 188 ГК України встановлено заборону односторонньої відмови від виконання господарських зобов`язань. Положення про заборону односторонньої відмови від договору оренди закріплено також в ч.1 ст.26 ЗУ „Про оренду державного та комунального майна. Встановлена ч.2 ст.763 ЦК України можливість односторонньої відмови від договору найму, на положення якої посилається позивач, не підлягає застосуванню до спірних відносин, оскільки стосується договорів, укладених на невизначений строк, тоді як договорами передбачено їх дію до 31.05.19 р. включно. Разом з цим п.7.3. договорів не передбачає необмежене право на односторонню відмову від договору (що прямо заборонено законом). Відповідачем не було допущено жодних порушень договірних зобов`язань, у зв`язку з якими до нього могло б бути заявлено МОУ вимогу щодо припинення договорів та згоди сторони на їх припинення також не було, а тому заява позивача про припинення договорів на підставі одностороннього волевиявлення останнього, висловлена у листах від 04.06.18 р. №№747/35, 747/34 не тягне за собою жодних правових наслідків, оскільки не ґрунтується на нормах закону та положеннях договорів. Відповідно договори не є припиненими та ФОП Котов С.М. користується торговими місцями №№ 4965, 4973 правомірно і у позивача відсутні правові підстави вимагати їх звільнення. 19.11.2018р. позивач подав суду письмові пояснення, 19.11.2018ор. відповідь на відзив ФОП Котова С.М.

07.12.2018р. Міністерство оборони України подало місцевому господарському суду клопотання про зупинення провадження у справі до отримання правової позиції Великої палати Верховного суду у справі №916/2649/17, у задоволенні якого відмовлено ухвалою суду від 10.12.2018р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 10.12.2018р. (суддя І.А.Малярчук) відмовлено у задоволенні позову.

Рішення обґрунтоване посиланням на норми ст.ст.15, 783, 760, ч.ч.1-2 ст.763, ч.1 ст.759, ч.1 ст.762, ч.ч.1,2,4 ст.598, ст.651, ч.ч.1,2 ст.1000 ЦК України, ч.1 ст.173, ч.1 ст.179, ч.3 ст.202, ч.1 ст.283, ч.7 ст.193, ч.ч.1-3 ст.291 ГК України та вмотивоване наступним. Системний аналіз законодавства дає підстави суду дійти висновку щодо неправомірності в односторонньому порядку припинення позивачем договорів №№ВКС-1420, ВКС-1463, оскільки за умови відсутності погодження відповідача на розірвання договору та з врахуванням характеру взаємовідносин сторін, що виникли за даними договорами, а саме відносин платного користування торговими місцями, тобто їх найму (оренди), що до речі сторонами даної справи не заперечується, МОУ було припинено в односторонньому порядку договори в порушення положень ст.188, ч.7 ст.193, ч.ч.1-3 ст.291 ГК України. При цьому, матеріали справи не містять та сторонами не доведено обставин стосовно неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договорами, які могли би бути підставою для поставлення питання щодо існування умов для розірвання договорів, оскільки з огляду на неотримання відповідачем пропозицій щодо збільшення плати за користування торгівельними місцями та не укладення сторонами відповідної додаткової угоди з цього приводу, зобов`язання по її оплаті у більшому розмірі у платника не виникли. Звідси, за умови встановлення судом безпідставності припинення позивачем договірних зобов`язань сторін за договорами №№ ВКС-1420, ВКС-1463, позовні вимоги МОУ щодо звільнення ФОП Котовим С.М. торговельних місць №№ 4973, 4965 є необґрунтованими, а тому задоволенню судом не підлягають. Разом з цим, є недоречним посилання позивача у тексті позовних вимог стосовно зобов`язання звільнення торгівельних місць не тільки ФОП Котова С.М. а й будь-яких інших третіх осіб без відзначення безпосередньо таких осіб, їх прізвище, ім`я, по батькові, оскільки за такого змісту позовні вимоги носять неконкретний характер та відносяться до необмеженого кола осіб, а відповідно не є належним способом захисту порушених прав позивача. З урахуванням проведення сторонами господарської діяльності згідно до договорів №№ ВКС-1420, ВКС-1463, то до взаємовідносин, що з них виникли в пріоритетному порядку підлягають застосуванню положення Господарського кодексу України, а тому посилання позивача на можливість в односторонньому порядку відмовитись від договорів згідно приписів ст.ст.525, 651 ЦК України не заслуговують на увагу в контексті положень ч.2 ст.4, ч.3 ст.202 ГК України. 08.01.2019р. до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області надійшла апеляційна скарга Міністерства оборони України (подана скаржником 28.12.2018р.), в якій скаржник просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що рішення є незаконним та необґрунтованим та підлягає скасуванню з огляду наступного:

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що Договори №№ВКС-1420 від 01.12.2016р. та ВКС-1463 від 01.02.2017р. не припинено, а тому відповідач на законних підставах користується торговельними місяцями. Пунктом 7.3 Договорів, передбачено що їх дія припиняється, зокрема, за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці. Аналіз статей 525, 651 ЦК України та 188 ГК України свідчить про те, що законодавець допускає можливість відмови від договору (його розірвання, припинення) в односторонньому порядку у разі, якщо це передбачено умовами такого договору;

- представник Міністерства оборони України та третя особа посилалися на постанову Верховного Суду від 16.05.2018р. по справі № 420/504/16-ц, що було проігноровано судом першої інстанції. Вказана постанова містить чітке посилання на можливість розірвання договору в односторонньому порядку без настання будь-яких умов, посилання на ст.31 ЗУ «Про оренду землі» є фактично дублюванням для спеціальної категорії договорів загальних принципів, встановлених статтями 552 та 651 ЦК України щодо можливості розірвання договорів в односторонньому порядку, у випадках якщо це передбачено законом або договором;

- щодо правового регулювання підстав для розірвання договору найму в Цивільному кодексі України, то це, насамперед ст.782 «Право наймодавця відмовитися від договору найму» та ст. 783 «Розірвання договору найму на вимогу наймодавця»;

- розірвання договору може відбутися у зв`язку із односторонньою відмовою від договору однією із його сторін, що тягне правові наслідки його розірвання. Для цього необхідна наявність як підстави для розірвання, так і вчинення самого правочину щодо односторонньої відмови від договору. В даному випадку такою підставою є досягнення сторонами згоди під час укладання договору щодо можливості одностороннього припинення договору та відображення такої згоди у п.7.3 Договору;

- суд першої інстанції при розгляді справи залишив без уваги твердження позивача, що відповідач був належним чином повідомленій про припинення дії Договорів;

- після повідомлення про припинення дії Договорів, відповідач жодного разу не звертався із запереченнями стосовно непогодження про припинення договірних відносин з Міноборони, проте і надалі після припинення дії договору безпідставно продовжує користуватися торговельним місцем, чим порушує права Міністерства та Концерну «Військторгсервіс» в особі філії «ОУВТ».

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.01.2019р. апеляційну скаргу залишено без руху; ухвалою суду від 25.01.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення господарського суду Одеської області від 10 грудня 2018 року у справі №916/1684/18 із встановленням учасникам справи строку для надання відзиву на апеляційну скаргу, заяв чи клопотань до 07.02.2019р.

06.02.2019р. відповідач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. У відзиві, зокрема, зазначено, що одностороння відмова від договору оренди не допускається; посилання апелянта на постанову Верховного суду від 16.05.2018р. у справі №420/504/16-ц не заслуговують на увагу, оскільки правові висновки у постанові зроблені у цивільній справі, предметом дослідження яких були цивільні договори, Верховний суд не застосовував та не тлумачив норми господарського законодавства. Крім того, враховуючи відсутність у Міністерства оборони України права на одностороннє припинення договорів та беручи до уваги відсутність згоди іншої сторони на таке припинення, заяви повіреного позивача про припинення Договорів, висловлені у листах від 04.06.2018р., так само як і публікації про таке припинення у газеті «Одеські вісті» та на веб-сайті ТОВ «Промтоварний ринок», не тягнуть за собою жодних правових наслідків.

08.02.2019р. Концерн «Військторгсервіс» в особі філії «ОУВТ» подав суду пояснення на апеляційну скаргу, в якому просив задовольнити вимоги скарги.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.02.2019р. призначено справу до розгляду на 05.03.2019р.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги.

Концерн «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс» свого представника в засідання суду не направив.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

21.02.2000р. між Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промтоварний ринок» укладено договір №181/9-83р, відповідно до умов п.п.1.1, 1.2 якого Міністерство дає згоду на вилучення земельної ділянки площею 4,33га (з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком площею 1,2 га, вартість понесених затрат по його обладнанню становить 264661 (двісті шістдесят чотири тисячі шістсот шістдесят одна) гривня, що розташована на території військового містечка №7 Одеського гарнізону, військова частина НОМЕР_1 , та передає вказану земельну ділянку (з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком площею 1,2 га) Авангардівській селищній раді Овідіопольського району Одеської області. Рада приймає земельну ділянку площею 4,33 га (з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком площею 1,2 га), що розташована на території військового містечка № НОМЕР_2 , Одеського гарнізону, військова частина НОМЕР_1 , для передачі у встановленому законодавством порядку у постійне користування ринку.

В пункті 2.1 договору від 21.02.2000р. сторони встановили, представники сторін після підписання даного договору здійснюють прийом-передачу земельної ділянки площею 4,33 га (з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком площею 1,2 га), що розташована на території військового містечка № НОМЕР_2 , Одеського гарнізону, військова частина НОМЕР_1 , про що складається відповідний акт (додаток № 2).

Відповідно п.3.1 договору від 21.02.2000р. Міністерство має право протягом 99 років з дня підписання даного договору безкоштовного користування на власний розсуд 50 місцями під 20-футові контейнери, що розміщені на території ринку по вулиці Рожевій та розташованих на даних місцях вказаних контейнерів, а ринок визнає вказане право та зобов`язується безкоштовно здійснювати охорону, загальне освітлення, прибирання території, забезпечувати вільний доступ до вказаних контейнерів.

25.04.2000р. Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та ТОВом «Промтоварний ринок» підписано акт прийому-передачі земельної ділянки з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком, розташованої на території військової частини А-4139 в Одеському гарнізоні на сьомому кілометрі Овідіопольської дороги.

14.06.2016р. між Міністерством оборони України та Концерном Військторгсервіс укладено договір доручення № 1, відповідно до умов п. 1.1 якого Міністерство доручає, а Концерн приймає на себе доручення та зобов`язується вчиняти від імені Міністерства юридичні дії, пов`язані з укладанням та розірванням договорів з фізичними та/або юридичними особами про надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів (загальна кількість 50 місць) на території ТОВ Промтоварний ринок по вул. Рожевій, отриманням і обліком грошових коштів, стягненням штрафних санкцій та представництвом інтересів сторін у судах та інших юрисдикційних органах з питань, пов`язаних з виконанням цього договору. Схема розташування 20-футових контейнерів на земельній ділянці на території ТОВ Промтоварний ринок по вулиці Рожевій наведена у додатку № 1 до цього договору.

06.03.2018р. до Договору Доручення №1 від 14.06.2016р. було укладено Додаткову угоду №1.

Згідно із п.2.1. Договору доручення №1 від 14.06.16р. (в редакції додаткової угоди №1 від 06.03.18р.) мінімальний розмір плати за надання права платного користування одним місцем для встановлення 20-футових контейнерів згідно з цим договором, з урахуванням Звіту про оцінку майна від 12.01.18 р, станом на 31.12.17 р. складає 16 925,40 грн (з ПДВ). Розмір плати за перший місяць за надання права платного користування одним місцем для встановлення 20-футового контейнеру на території ТОВ „Промтоварний ринок чи після перегляду мінімального розміру плати за одне місце відповідно до п.2.8. цього договору визначається як добуток місячної ринкової вартості права користування земельною ділянкою під 20-футовим контейнером, визначеної за результатами проведення відповідним суб`єктом оціночної діяльності, та щомісячних індексів інфляції (що перевищують 100%) за період з дати проведення оцінки до дати укладення договору (укладення додаткової угоди, застосування підвищеного розміру плати) та є підставою для внесення змін до укладених фізичними та/або юридичними особами договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ „Промтоварний ринок. В подальшому щомісячно розмір плати за надання права платного користування місцями індексується у поточному місяці (у випадку перевищення 100%) на величину індексу інфляції за попередній місяць. У випадку, якщо за результатами перегляду мінімального розміру розмір плати за перший місяць буде меншим ніж розмір плати за попередній місяць, плата встановлюється у розмірі попереднього місяця.

Пунктом 2.8. Договору доручення №1 (в редакції додаткової угоди № 1 від 06.03.18 р передбачено, що Міністерство (орган військового управління, на який покладено завдання з функціонального управління Концерном) станом на 31 грудня календарного року (в разі необхідності в будь-який час протягом дії договору), організовує проведення відповідним суб`єктом оціночної діяльності оцінки права користування 50 місцями для встановлення 20-футових контейнерів з рецензуванням Звіту про оцінку майна відповідно до вимог ст.13 ЗУ „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні. Рецензований Звіт про оцінку майна використовується сторонами для встановлення мінімального розміру плати та внесення відповідних змін до укладених з фізичними та/або юридичними особами договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ „Промтоварний ринок. Підвищення розміру плати за надання права платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру на території ТОВ „Промтоварний ринок Концерн здійснює шляхом внесення відповідних змін до укладених з фізичними та/або юридичними особами договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ „Промтоварний ринок та застосовується з дати проведення оцінки, за виключенням 2018 року, в якому підвищений розмір плати застосовується з дати підписання договорів (у редакції додатку 6 до цього договору), укладених між концерном і фізичними та/або юридичними особами, а також актів приймання-передачі права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ „Промтоварний ринок по вул. Рожевій, але не пізніше трьох місяців з дати укладення сторонами додаткової угоди № 1 до цього договору.

Згідно п. 5.1. договору доручення №1 від 14.06.2016 р. цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.05.2019 р. Договір вважається автоматично продовженим на таких самих умовах, якщо жодна зі сторін не повідомить іншу про відмову від подальшої дії договору у письмовій формі не пізніше ніж за один календарний місяць до закінчення терміну його дії.

Між Міністерством оборони України в особі якого діє Концерн „Військторгсервіс (сторона-1) на підставі договору-доручення №1 від 14.06.16 р. та Фізичною особою-підприємцем Котовим Сергієм Миколайовичем С.М. (сторона-2) були укладені договори про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів №ВКС-1420 від 01.12.16р., №ВКС-1463 від 01.02.17р., за умовами п.1.1. яких передбачено надання стороною-1 стороні-2 права платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру (майна) на спеціально визначеній для цієї мети відкритій території, а сторона-2 зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги по розміщенню майна згідно з умовами цих договорів.

Зміст договорів №№ВКС-1420 та ВКС 1463 є ідентичним, вони за своїм змістом відрізняються лише номерами торгівельних місць, зокрема за договором №ВКС-1463 відповідачу було виділено відкриту територію, розташовану за адресою Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, територія ТОВ „Промтоварний ринок, вул. Рожева, торгове місце №4965, а за договором №ВКС-1420, виділено торгове місце №4973, розташоване за тією ж адресою.

Згідно із п.п.2.4.2. 2.4.5 №№ВКС-1420, ВКС-1463 сторона-2 зобов`язується здійснювати оплату за користування місцем для встановлення майна та інші платежі, передбачені умовами даного договору вчасно і в повному обсязі. В термін 2-х робочих днів з дня отримання акту виконаних робіт (наданих послуг), що вказані в п. 3.1. цього договору направити стороні-1 підписаний акт або мотивовану відмову від його приймання. У разі не повернення оформленого акту виконаних робіт (наданих послуг) у вказаний термін, послуги вважаються прийняті стороною-2 та підлягають оплаті в повному обсязі.

Сторона-2 щомісяця сплачує плату шляхом перерахування відповідної суми, вказаної в п.3.2. цього договору, на розрахунковий рахунок сторони-1 на підставі рахунків сторони-1 у період з 10-го по 20-те число поточного місяця.... Не отримання рахунку не є підставою для незастосування до сторони-2 негативних наслідків передбачених розділом 4 даного договору. Загальна вартість наданих послуг по розміщенню 1 (одного) 20-ти футового контейнеру на виділеній території, за цим договором в місяць складає, з урахуванням ПДВ 2680 грн. Вартість послуг по цьому договору може бути переглянута у випадках передбачених законодавством України. У разі зміни розміру оплати, сторона-1 повинна попередити про це сторону-2 в десятиденний строк до початку місяця, в якому змінюється розмір оплати. Зміна розміру плати оформляється додатковою угодою сторін (п.п. 3.1., 3.2., 3.3. Договорів №№ВКС-1420, ВКС-1463).

Пунктами 7.1 Договорів №№ВКС-1420, ВКС-1463 сторони визначили, що договори діють до 31.05.2019р. включно.

Договір розривається в односторонньому порядку при заборгованості по оплаті більше, ніж 2 місяці. Дія договору припиняється у випадках: закінчення терміну, на який він був укладений; за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці (п.п. 7.2., 7.3. Договорів).

29.03.2018р. Філія «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс» надіслало ФОП Котову С.М. листи за вих №№ 406/45 та 406/39, в яких повідомило про укладення 06.03.2018р. між Міністерством оборони України та Концерном «Військторгсервіс» Додаткової угоди до Договору доручення №1 та визначення мінімального розміру плати за надання права платного користування одним місцем за встановлення 20-ти футового контейнеру складає 16925,40грн. та просила протягом 15 днів після отримання повідомлень з`явитися до Філії, з метою врегулювання питання щодо подальших договірних відносин, які передбачають право платного користування торговельними місяцями №№4973 та 4965. У листі також зазначено, що у разі нез`явлення до Філії у п`ятнадцятиденний термін з дня отримання цього повідомлення, Філією буде припинено дію укладених з Котовим С.М. договорів, в порядку виконання п.73.

Вищевказані листи не були отримані відповідачем та повернулись на адресу філії «ОУВТ» Концерну «Військторгсервіс».

04.06.18р. філія «ОУВТ» Концерну «Військторгсервіс» надіслала ОСОБА_1 листи №747/35, 747/34, в яких повідомила відповідача про припинення дії договору №ВКС-1257 від 01.08.2016 в порядку, передбаченому пунктом 7.3 вказаного договору, за ініціативою Міністерства оборони України. У вказаному листі також зазначено про те, що у разі наявності у ФОП Котова С.М. бажання надалі користуватися торговельним місцем та за умови, що вказане місце буде вільне, останній може звернутися до філії «ОУВТ» Концерну «Військторгсервіс» у термін до 06.08.2018р. з заявою про намір укласти договір у новій редакції, за яким мінімальна вартість користування торговельним місцем становитиме 16925,40грн. (з ПДВ) за місяць.

Доказів отримання відповідачем вищезазначених листів матеріали справи не містять, позивачем надані лише описи вкладення на адресу відповідача про відправлення листів із проектами договорів у новій редакції (т.1, а.с.38 (зворот), т.2, а.с.39 (зворот).

09.06.2018р. у газеті «Одеські вісті» випуск №44 (5068) розміщено оголошення наступного змісту: «За ініціативою Міністерства оборони України з 06.08.2018р. припиняється дія договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул. Рожевій, а саме: припиняються дії договорів №ВКС-1463 від 01.02.2017р. та №ВКС- 1420 від 01.12.16р., укладених Міністерством оборони України та ФОП Котовим С.М. на користування торговельними місцями №№4973 та 4965, на підставі повідомлень від 04.06.2018р.».

На підставі розпорядження начальника філії «ОУВТ» Концерну «Військторгсервіс» №10 від 06.08.2018р. та з метою встановлення фактичного використання торговельних місць №№4973 та 4965, які знаходяться на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул. Рожевій, комісією із представників філії проведено огляд торговельних місць №№4973 та 4965, за результатами якого складено відповідні акти б/н від 07.08.2018р. У даних актах зафіксовано, що станом на 07.08.2018р. на торговельному місці №4973 діяльність не здійснюється, розміщено два 20-ти футових контейнера, які зачинено; торговельне місце №4965 фактично використовується ОСОБА_2 (з його слів на підставі договору оренди).

Звертаючись до суду з позовом Міноборони України зазначало, зокрема, що Договори №ВКС-1463 та №ВКС- 1420 припинили свою дію у зв`язку з їх припиненням на підставі п.7.3 Договорів за ініціативою Міністерства оборони України, а відповідач продовжує користуватись торговельними місцями №№4973 та 4965 без належних правових підстав, чим державі спричиняється шкода.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що Договори №№ВКС-1420, ВКС-1463 наразі є чинними та відповідач на законних підставах користується вищезазначеними торговельними місцями.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову з огляду наступного.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладені між сторонами договори №№ВКС-1463 та №ВКС- 1420 за своєю правовою природою є договором найму (оренди) майна, за яким відповідач набув право платного користування місцями для встановлення контейнерів.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно із ч.1 ст.283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною третьою статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Статтею 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Отже, з аналізу статті 651 ЦК України, статті 188 ГК України вбачається, що договір не може бути розірваний в односторонньому порядку за ініціативою однієї із сторін за відсутності правових підстав, визначених Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, в тому числі спеціально визначених умовами укладеного договору, оскільки в такому випадку одностороння відмова від договору може порушити права орендаря, який належним чином виконував прийняті на себе зобов`язання.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 13.02.2018 у справі №916/849/17, від 21.11.2018 у справі №910/1562/18, від 11.09.2018 у справі №917/92/18.

Доказів розірвання Договорів №№ВКС-1420, ВКС-1463 у передбаченому чинним законодавством порядку матеріали справи не містять.

При цьому, пункт 7.3 Договорів №№ВКС-1420, ВКС-1463, яким сторони узгодили можливість припинення вказаних договорів, не містить спеціально визначених умов, які надавали б будь-якій зі сторін право на односторонню відмову від даного договору.

Зі змісту договорів убачається та визнається сторонами , що договори №№ВКС-1420, ВКС-1463 є договорами оренди майна (торговельних місць), що належить до державної власності, органом управління яким є Міністерство оборони України.

Отже до спірних правовідносин застосовуються норми спеціального законодавства ЗУ «Про оренду державного та комунального майна».

Так, відповідно до ч.1 ст. 26 цього Закону одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Отже спеціальним законом передбачена неможливість односторонньої відмови від договору оренди, а також відповідно до ч.3 ст. 26 Закону розірвання договору за погодженням сторін або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін.

В даних обставинах відбулась одностороння відмова від договору з боку Міністерства оборони України, що не узгоджується з приписами ст. 26 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» , а також із нормами ст. 782, 783 ЦК України, оскільки така відмова від договору не обумовлена будь-якими підставами, встановленими законодавством.

За наявності заперечень проти неї іншої сторони договору припинення його дії не відбувається, тому правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що відповідач продовжує користуватися торговельними місцями на підставі чинних договорів.

Позивач в апеляційній скарзі на підтвердження своїх доводів про наявність законодавчо визначеної можливості в односторонньому порядку відмовитися від виконання договорів №№ВКС-1420, ВКС-1463 посилається на положення статті 763 ЦК України, частиною другою якої передбачено: якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк; кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці; договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.

Колегія суддів констатує, що приписи.2 ст.763 ЦК України не можуть бути застосовані як підстава для припинення Договорів №№ВКС-1420, ВКС-1463, оскільки ці договори мають строковий характер, а саме: діють до 31.05.2019р. включно.

Згідно зі статтею 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 16.05.2018р. у справі №420/504/16-ц, колегією суддів відхиляються, оскільки обставини у вказаній справі та у справі, що переглядається в апеляційному порядку, є суттєво відмінними. Зокрема, предметом спору у вищезазначеній цивільній справі була вимога про визнання договорів оренди землі розірваними, в той час як у господарській справі №916/1684/18 позивач не просить розірвати укладені між ним та відповідачем Договори №№ВКС-1420, ВКС-1463, проте вважає їх такими, що припинилися з ініціативи Міністерства оборони України. Також оренда землі та державного майна є правовідносинами, що регулюються окремими спеціальними законами: ЗУ «Про оренду землі» та ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», отже правовідносини не є подібними

Міністерством оборони України заявлено, окрім відповідача, позовну вимогу до невизначеного кола осіб, а саме: у прохальних частинах позовів Міністерство оборони України просить суд зобов`язати будь-яких інших третіх осіб усунути перешкоди позивачу у користуванні торговельним місцем шляхом звільнення торговельних місць №4973,4965 від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (шляхом демонтажу) по вул. Рожевій на території ТОВа «Промтоварний ринок» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20. Така вимога не відповідає приписам пункту 4 частини третьої статті 162 ГПК України, тому що спрямована до осіб, яких не визначено, не конкретизовано та не зазначено позивачем в якості відповідачів за його позовом.

За встановлення обставини чинності як на час розгляду справи судом першої інстанції, так і на час апеляційного перегляду справи Договорів №№ВКС-1420, ВКС-1463, підстави для задоволення позовних вимог Міністерства оборони України відсутні.

Твердження скаржника про те, що суд першої інстанції при розгляді справи залишив без уваги твердження позивача, що відповідач був належним чином повідомлений про припинення дії Договорів, не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не надано доказів отримання відповідачем листів від 04.06.2018р., описи вкладення на адресу відповідача не є такими доказами.

Майже усі доводи апеляційної скарги (як і мотиви заявленого позову у даній справі) зводяться до того, що Договори №№ВКС-1420, ВКС-1463 припинили свою дію у порядку п.7.3 Договорів, за ініціативою Міністерства оборони України, проте такі твердження спростовані в ході судового розгляду.

Отже доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України як окремо, так і у своїй сукупності не спростовують висновок про чинність Договорів №№ВКС-1420, ВКС-1463 про надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів, а отже підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення слугувати неспроможні.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що оскаржуване рішення від 10.12.2018р. ухвалено судом першої інстанції відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстави для його скасування чи зміни відсутні.

За таких обставин рішення господарського суду Одеської області від 10.12.2018р. залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на скаржника, оскільки вимоги апеляційної скарги відхилені у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України,
колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Одеської області від 10.12.2018р. у справі №916/1684/18 залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.ст.286,287 ГПК України.

Повна постанова складена березня 11 березня 2019 року.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя Л.О.Будішевська

Суддя С.В. Таран