РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.02.2019Справа № 910/15198/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Бугаєнко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 8-а)

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Етьєн Вест" (01034, м. Київ, вул. Микільсько-Ботанічна, 2/14)

про розірвання договору та стягнення 685 332,76 грн.

за участю представників

від позивача: Лозинська О. Л.

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 27.02.2019, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Етьєн - Вєст" про розірвання договору та стягнення 685 332,76 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.11.2006 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" (надалі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Етьєн - Вєст" (надалі - відповідач) укладено договір про пайову участь в будівництві б/н від 23.11.2006. Проте, за доводами позивача, забудовник порушив графік виконаних робіт, а отже, не виконав належним чином своїх зобов'язань за договором. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що наслідком розірвання договору через істотне порушення його умов є повне повернення Банку раніше внесених коштів, які були сплачені ним за пайову участь у будівництві.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.11.2018 на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України залишено позовну заяву без руху та встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви, а саме надати суду засвідчені копії висновку №10030/10-15 судової будівельно-технічної експертизи від 20.05.2011, який, за твердженням позивача, знаходиться в матеріалах господарської справи №18/490 та за яким встановлена завищена забудовником вартість виконаних робіт на 31,8 %.

28.11.2018 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" про усунення недоліків позовної заяви, відповідно до якої позивач надав належні докази направлення позовної заяви з додатками на адресу відповідача та надав усні пояснення щодо неможливості надання висновку №10030/10-15 судової будівельно-технічної експертизи від 20.05.2011.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/15198/18 та призначено підготовче засідання на 16.01.2019.

У судовому засіданні 16.01.2019 суд на місці ухвалив задовольнити усне клопотання позивача про відкладення та відкласти підготовче засідання на 30.01.2019.

У судовому засіданні 30.01.2019 суд, за участю представника позивача, ухвалив продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів та відкласти підготовче засідання на 13.02.2019.

У судовому засіданні 13.02.2019 суд на місці ухвалив про закриття провадження у справі та призначення її до розгляду по суті на 27.02.2019.

У судовому засіданні, призначеному на 27.02.2019, суд заслухав представника позивача, який підтримав позовні вимоги та надав пояснення по суті спору.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, клопотань щодо відкладення розгляду справи не направляв, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 13.02.2019 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03067, м. Київ, вул. Гарматна, 4.

Станом на дату розгляду справи конверт з ухвалою від 13.02.2019 було повернуто до суду відділенням поштового зв'язку з відміткою "не розшукано, інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення".

За приписами п.5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача та неподання відзиву на позовну заяву не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

27 грудня 2005 року між Будівельною корпорацією "УкрАзіаБуд" (надалі - корпорація) та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" (надалі - позивач, банк) було укладено договір №27- 12-05-Тр про пайову участь в будівництві житлового будинку (надалі - договір №27- 12-05-Тр).

Відповідно до п. 1.1 договору №27- 12-05-Тр його предметом є пайова участь сторін в будівництві житлового будинку № 6, що входить до житлового комплексу з шести будинків, розташованого у 2-му мікрорайоні житлового масиву Троєщина Деснянського району м. Києва на таких умовах:

- корпорація приймає участь в будівництві шляхом здійснення комплексу заходів по правовому, технічному та організаційному забезпеченню будівництва внесенням грошових коштів та інших вкладів;

- банк приймає участь в будівництві шляхом внесення грошових коштів - пайового внеску своєї частки, з подальшим отриманням її у свою власність, на умовах цього договору;

- корпорація здійснює введення всіх заходів по будівництву вищеназваного об'єкта у відповідності з існуючим проектом, положеннями цього договору, а також іншими договорами укладеними щодо будівництва об'єкта;

- після вводу об'єкта в експлуатацію і проведення банком усіх передбачених договором розрахунків банк набуває права отримання своєї частки, що оформляється відповідним актом приймання-передачі, відповідно до умов цього договору.

Плановий термін закінчення будівництва: ІІІ квартал 2006 року.

Згідно п. 3.1. договору №27- 12-05-Тр загальна сума пайової частки банку за цим договором становить суму у розмірі:

- 570 460,63 грн, крім того ПДВ 20% - 114 092,13 грн. Загальна вартість з ПДВ - 684 552,76 грн. з розрахунку 7 575,00 грн. в тому числі ПДВ 20% за 1 кв.м. загальної площі приміщення і включає в себе вартість будівництва приміщення з комплектацією та переліком робіт, згідно з п. 2.3. цього договору.

Пунктом 4.1.2 договору №27- 12-05-Тр встановлено, що банк зобов'язаний замовити за власний рахунок проект внутрішнього планування приміщення до 30 березня 2006 року.

На виконання вищевказаних умов договору №27- 12-05-Тр банком було сплачено загальну вартість пайової участі в розмірі 684 552,76 грн., що підтверджується меморіальним ордером №7 віл 04.01.2006, та вартість розробки ескізного плану приміщення у розмірі 780,00 грн, про що свідчить меморіальний ордер №384 від 09.03.2006.

25 вересня 2006 року у зв'язку з набранням чинності договору № 206 4А/03 від 15.03.2006 про заміну сторін та зобов'язань по добудові комплексу «Дніпровські вежі», укладеного між ГУ внутрішніх військ МВС України, Товариством з обмеженою відповідальністю "Етьєн-вєст" та Будівельною корпорацією "УкрАзіаБуд", Банком, Корпорацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Етьєн-вєст" (надалі - відповідач) було укладено додаткову угоду № 1 до договору №27- 12-05-Тр.

Відповідно до вказаної додаткової угоди Товариство з обмеженою відповідальністю "Етьєн-вєст" та Будівельна корпорація "УкрАзіаБуд" підтвердили майнові права, придбані Банком за договором №27- 12-05-Тр, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Етьєн-вєст" зобов'язалось закінчити будівництво та здати житловий комплекс «Дніпровські вежі» не пізніше II кварталу 2007.

23 листопада 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Етьєн-вєст" та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" укладено договір про пайову участь в будівництві (надалі - договір), за умовами якого встановлено, що внаслідок обставин, незалежних від Банку, зобов'язання за договором №27- 12-05-Тр про добудову житлового будинку № 6 по вул. Бальзака, 4, що входить до житлового комплексу з шести будинків, розташованого у 2-му мікрорайоні житлового масиву Троєщина Деснянського району м. Києва Будівельною корпорацією "УкрАзіаБуд" передано Товариству з обмеженою відповідальністю "Етьєн- вєст".

Відповідно до п. 4.1. договору забудовнику відомо, що Банком в обумовлені строки були сплачені грошові кошти в загальному розмірі 684 552,76 грн відповідно до договору №27- 12-05-Тр від 27.12.2005 про пайову участь у будівництві житлового будинку.

Згідно п. 2.3.1 договору відповідач зобов'язався здати об'єкт в експлуатацію не пізніше 01.07.2007.

Пунктом 5.1. договору сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання своїх обов'язків сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та цим договором.

Відповідно до п. 10.1. договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін і діє до виконран6ня сторонами своїх зобов'язань.

21 вересня 2010 року Банк звертався до відповідача з листом вих. №1312, у якому просив повідомити інвестора про хід незавершеного будівництва та очікувані терміни його закінчення.

У відповідь на вищевказаний лист відповідач повідомив (лист вих. №1/10 від 13.10.2010), що на сьогоднішній день існують обставини, які заважають Товариству з обмеженою відповідальністю "Етьєн-вєст" вчасно виконати взяті на себе зобов'язання.

Листом вих. №24/11 від 24.11.2011 відповідач на запит банку повторно повідомив інвестора про існування аналогічних обставин, які зазначались товариством у листі вих. №1/10 від 13.10.2010.

05 квітня 2016 року на підставі постанови Правління Національного банку України від 05 квітня 2016 № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ХРЕЩАТИК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02 червня 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування від 05 квітня 2018 року № 994 всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Славкіній М.А.

24 травня 2018 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 1452 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» строком на два роки з 06 червня 2018 року до 05 червня 2020 року включно та продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» Славкіної М.А.

16 серпня 2018 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю "Етьєн-вєст" з вимогою вих. №3/3560 від 15.08.2018, відповідно до якої просила підписати договір про розірвання договору про пайову участь в будівництві, укладеного між ними 23.11.2006 (договір додається), та сплатити на рахунок Банку суму сплаченого пайового внеску та суму упущеної вигоди.

Дана вимога була направлена на адресу відповідача 16.08.2018, про що свідчить опис вкладення у цінний лист від 16.08.2018, накладна №216 від 16.08.2018 та фіскальний чек від 16.08.2018, однак, станом на момент звернення позивача з позовом до суду, залишена без відповіді та задоволення.

За доводами позивача, спір у справі виник внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору про пайову участь в будівництві від 23.11.2006, а саме істотного порушення умов договору в частині строків виконання робіт по будівництві та завищення вартості виконаних ним робіт, про що свідчить висновок №10030/10-15 судової будівельно-технічної експертизи від 20.05.2011. Таким чином, допущені забудовником істотні порушення умов договору, внаслідок яких банк повністю позбавився того, на що він розраховував на момент укладення, та не міг передбачити, що прострочення строків будівництва об'єкта та здачі його в експлуатацію перевищить більше 10 років, є підставою для розірвання договору та стягнення з відповідача суми сплаченого пайового внеску у розмірі 684 552,76 грн та вартості розробки ескізного плану приміщення у розмірі 780,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України).

За правилами глави 53 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з правилами глави 20 Господарського кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 Цивільного кодексу України, ст. 180 Господарського кодексу України).

Як встановлено судом, 23.11.2006 року між сторонами було укладено договір про пайову участь в будівництві житлового будинку № 6 по вул. Бальзака (добудови об'єкта незавершеного будівництва).

Умовами вищевказаного договору сторони встановили, що відповідачу відомо про сплату банком в обумовлені строки грошових коштів (вартість пайової участі) у розмірі 684 552,76 грн за договором №27-12-05-Тр від 27.12.2005 про пайову участь у будівництві житлового будинку, що був укладений між Будівельною корпорацією "УкрАзіаБуд" (додатковою угодою №1 до договору №27-12-05-Тр зобов'язання Корпорації в частині завершення будівництва об'єкта передано ТОВ "Етьєн-вєст") та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик".

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Судом встановлено, що відповідно до п. 2.3.1 договору відповідач зобов'язався здати об'єкт в експлуатацію не пізніше 01.07.2007.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України зазначає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням визначених змістом зобов'язання умов (неналежне виконання).

Позивач у позовній заяві зазначає, що згідно умов договору забудовник порушив графік виконання робіт та термін завершення робіт по будівництву, об'єкт до цього часу не добудований та не зданий в експлуатацію, що свідчить про істотне порушення умов договору.

З наявного у матеріалах справи техніко-економічного обґрунтування відкриття Деснянського відділення Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк "Хрещатик" вбачається, що відповідно до здійснених банком розрахунків, останній після відкриття даного відділення планував та розраховував на отримання прибутку, зокрема, за другий рік роботи у розмірі 270 000,00 грн, за третій - 527 000,00 грн.

Відповідно до п. 2.2.1 договору сторони передбачили, що банк має право достроково розірвати договір з причин, передбачених ЦК України, при цьому забудовник протягом 10 банківських днів повертає на поточний рахунок банку отримані кошти.

Частиною 2 ст. 651 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Як встановлено судом, станом на момент розгляд спору, об'єкт, що входить до житлового комплексу з шести будинків, розташованого у 2-му мікрорайоні житлового масиву «Троєщина» Деснянського району м. Києва не зданий, тобто, існує прострочення строків будівництва об'єкта понад 10 років, яке Банк не міг передбачити при укладанні спірного договору.

Крім того, судом прийнято до уваги, що відповідно до висновку № 10030/10-15 судової будівельно-технічної експертизи від 20.05.2011 року, який знаходиться в матеріалах судової справи № 18/490, що розглядалась Господарським судом м. Києва за позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Головного управління внутрішніх військ МВС України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Етьєн-вєст", Будівельної корпорації "УкрАзіяБуд" про розірвання договору №4А/03/206 від 15.03.2006 від 15.03.2006, загальна вартість перевірених підрядних робіт та витрат станом на 01.01.2009 року на об'єкті будівництва, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Генерала Ватутіна, 9 корпуси №№1-6 становить 201 246 962,00 грн.

Тобто, висновком експертизи виявлені завищення вартості фактично виконаних обсягів робіт на загальна суму 63 964,885 тис. грн. чи 31,8%, що є істотним порушенням майнових інтересів позивача.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки обставини, викладені у висновку № 10030/10-15 від 20.05.2011 встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2012 у справі № 18/490, що залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 25.12.2012, останні мають преюдиційне значення та не підлягають повторному доведенню.

Статтею 188 Господарського кодексу України унормовано, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Як встановлено судом, позивач звертався до відповідача з вимогою вих. №3/3560 від 15.08.2018 щодо розірвання договору про пайову участь в будівництві, укладеного між ними 23.11.2006, внаслідок істотного порушення умов договору. Проте, дана вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення, направлений проект договору щодо розірвання договору про пайову участь від 23.11.2006 з боку відповідача не підписаний.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Враховуючи вищевстановлене та зазначені правові норми, суд приходить до висновку про наявність обов'язкових умов за яких договір про пайову участь в будівництві, укладений 23.11.2006 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Етьєн Вест" та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" може бути розірваний судом відповідно до приписів ст.652 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.3 статті 652 ЦК України у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору.

Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору (ч. 5 ст. 653 ЦК України).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Положеннями ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Як свідчать матеріали справи, позивачем на виконання умов договору №27- 12-05-Тр від 27.12.2005 було сплачено вартість пайової участі у розмірі 684 552,76 грн., що підтверджується меморіальним ордером №7 віл 04.01.2006, а також вартість розробки ескізного плану приміщення у розмірі 780,00 грн, про що свідчить меморіальний ордер №384 від 09.03.2006.

Судом встановлено, що позивач має право достроково розірвати договір з причин, передбачених ЦК України, при цьому відповідач протягом 10 банківських днів повертає на поточний рахунок банку отримані кошти (п. 2.2.1 договору).

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача вартості пайової участі у розмірі 684 552,76 грн. та вартість розробки ескізного плану приміщення у розмірі 780,00 грн., у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір про пайову участь в будівництві, укладений 23.11.2006 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Етьєн Вест" та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик".

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Етьєн Вест" (03067, м. Київ, вул. Гарматна, 4, ідентифікаційний код 31169923) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 8-а, ідентифікаційний код 19364259) загальну вартість пайової участі у розмірі 684 552 (шістсот вісімдесят чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят дві) грн 76 коп., вартість розробки ескізного плану приміщення у розмірі 780 (сімсот вісімдесят) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 12 041 (дванадцяти тисяч сорок одна) грн 99 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.03.2019

Суддя Л. Г. Пукшин