СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2019 р. Справа № 905/2166/18

Cхідний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий (доповідач): судді: справу розглянуто в порядку письмового провадження без виклику учасників справиОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна Збагачувальна фабрика Курахівська с.Вовчанка, Донецька область
на рішення господарського суду Донецької області
від26.12.2018р. (повний текст підписано 26.12.2018р.)
у справі № 905/2166/18 (суддя Фурсова С.М.)
за позовом: до відповідача:Акціонерного товариства Українська залізниця м.Київ в особі регіональної філії Придніпровська залізниця АТ Українська залізниця м.Дніпро Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна Збагачувальна фабрика Курахівська с.Вовчанка, Донецька область
простягнення 72 285, 00 грн.

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року до господарського суду звернулось Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця (далі Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Курахівська (далі Відповідач) про стягнення штрафу у сумі 72 285,00 гривень.

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.12.2018 у справі №905/2166/18 позовні вимоги задоволені у повному обсязі. Вказаним рішенням суд також задовольнив заяву Позивача про зміну його назви на Акціонерне товариство Українська залізниця.

Таким чином сторонами у даній справі є Акціонерне товариство Українська залізниця м.Київ в особі регіональної філії Придніпровська залізниця АТ Українська залізниця м.Дніпро (Позивач) та Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна Збагачувальна фабрика Курахівська с.Вовчанка, Донецька область (Відповідач).

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким зменшити розмір штрафу до розміру однієї провізної плати 14 457,00грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права України, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, скаржник вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки не прийняв до уваги, що внаслідок невірно зазначеної маси вантажу не виникло небезпеки під час перевезення, Позивачу не спричинено збитків, у звязку з чим у суду першої інстанції були наявні всі підстави для зменшення розміру стягуваного штрафу. Також посилався на непотрібність складання комерційного акту за спірне правопорушення та відсутність його доказової сили.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2019р. у справі № 905/2166/18 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна Збагачувальна фабрика Курахівська с.Вовчанка, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 26.12.2018 та встановлено строк учасникам справи для надання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи. Вказаною ухвалою також повідомлено учасників справи про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в світлі ч.10 ст.270 цього Кодексу, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Інших клопотань від учасників справи не надходило.

За таких обставин, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

На адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого Позивач заперечував проти доводів Відповідача, вважаючи рішення законним та обґрунтованим. Зокрема, зазначав, що обовязок зі складання комерційного акту у випадках невідповідності маси вантажу покладено на Позивача вимогами ОСОБА_4 залізниць, у звязку з чим твердження апелянта про відсутність його доказової сили є безпідставним. Також вважав, що Відповідачем до клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій не надано доказів, які б обґрунтовували його заперечення.

Враховуючи положення ч.ч.13, 14 ст.8 ГПК України, фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

- відправлення 17.05.2018 року Відповідачем зі станції Курахівка Донецької залізниці на станцію Бурштин Львівської залізниці за залізничною накладною №4976967 у вагоні №68620947 вантажу вугілля кам`яного із вказанням маси вантажу 69 000 кг;

невідповідності маси вантажу у вагоні №68620947 масі, вказаній відправником у накладній, про що свідчить комерційний акт №450003/90/76 від 18.05.2018;

Факт порушення Відповідачем ОСОБА_4 залізниць України, є підставою для стягнення штрафу у розмірі пятикратної провізної плати за вказане правопорушення, що складає 72 285,00грн.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

У суді першої інстанції Відповідач, посилаючись на відсутність негативних наслідків для Позивача, а також відсутність спричинених збитків заявив клопотання про зменшення штрафу до однієї провізної плати 14457,00грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з мотивів доведеності підстав для нарахування штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу. При цьому, господарський суд вважав відсутніми підстави для зменшення штрафу, мотивуючи такий висновок співрозмірністю розміру штрафу з допущеним правопорушенням.

Оскаржуючи зазначене рішення в частині відмови у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафу та вимагаючи зменшити його до однієї провізної плати, Відповідач не оспорює рішення в частині встановлення самого правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 118,122 ОСОБА_4 залізниць. Так, в апеляційній скарзі Відповідач не заперечує факту невірного зазначення маси вантажу, а посилається тільки на зависоку суму штрафних санкцій і просить зменшити розмір штрафних санкцій до розміру однієї провізної плати. Відповідач зазначає, що у даному випадку мало місце недовантаження вантажу, а не перевантаження, тому, на думку апелянта, збитків залізниці завдано не було.

Колегія суддів вважає зазначені доводи необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Межі розгляду зазначеної апеляційної скарги зводяться до визначення підстав щодо можливості зменшення розміру штрафу до однієї провізної плати, а також правової оцінки комерційного акту, складеного залізницею.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом 17.05.2018 згідно з накладною №49769672, яка у відповідності з ст. 6 ОСОБА_4 залізниць України є основним перевізним документом та обов'язковою двосторонньою формою угоди на перевезення вантажу з станції Курахівка Донецької залізниці на станцію Бурштин Львівської залізниці було відправлено вагон №68620947 з вантажем вугіллям камяним.

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень та заперечень. При цьому, правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Частиною 1 ст. 909 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 5 ст. 307 Господарського кодексу України унормовано, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної, згідно ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України.

Статтею 6 глави 1 ОСОБА_4 залізниць України встановлено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього ОСОБА_4 та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

У відповідності до ст. 37 вищенаведеного ОСОБА_4 встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Частиною 1 ст. 129 ОСОБА_4 встановлено, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано визначено, що на підставі комерційного акту №450003/90/76 від 18.05.2018 станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці при проходженні вагону через вказану станцію залізницею було проведено контрольну перевірку та виявлено, що фактична вага є меншою від ваги, зазначеної в документі, на 4 600 кг.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам ОСОБА_4 залізниць України та Правил складання актів, у зв'язку із цим обґрунтовано прийнятий місцевим судом в якості належного доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, фактичній масі вантажу.

Таким чином, судова колегія вважає, що Позивачем доведено належними та допустимими доказами у розумінні норм ст. 74 Господарського процесуального кодексу України невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні №68620947 тій масі вантажу, яка зазначена відправником (Відповідачем) у накладній №49769672, а доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним.

Умовами п. 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом № 644 від 21.11.2000 Міністерства транспорту України унормовано, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 ОСОБА_4 залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтями 118, 122 ОСОБА_4 залізниць України встановлено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. За неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього ОСОБА_4. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

За таких підстав, колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з Відповідача штрафу у розмірі 72 285,00грн. за неправильно зазначену масу вантажу.

Згідно зі ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, врахувати інтереси сторін, які заслуговують на увагу, причини неналежного виконання або невиконання обов'язку, вжиття Відповідачем заходів для усунення порушення та його наслідків та інші обставини, які заслуговують на увагу, господарський суд не має права з власної ініціативи зменшувати розмір штрафу, встановлений ст.ст. 118 та 122 ОСОБА_4, виходячи тільки з того, що, на думку суду, встановлений ОСОБА_4 розмір штрафу є занадто великим.

При вирішенні питання щодо можливості зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню, слід враховувати майнові інтереси відповідача та інтереси Позивача, які полягають у належному виконанні покладених законодавством завдань, у тому числі забезпечення безпеки усіх учасників залізничного перевезення та їх майнових інтересів, які в силу специфіки правовідносин, були поставлені Відповідачем під загрозу через свою неправомірну поведінку.

Проте, жодних доказів в обґрунтування поданого клопотання, Відповідачем не надано ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції.

З урахуванням вказаних вище приписів чинного законодавства України, встановлених обставин справи, доводам Відповідача у клопотанні про зменшення розміру штрафу, підстав для зменшення розміру штрафу судовою колегією не встановлено, отже колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання Відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 26.12.2018 у справі № 905/2166/18 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна Збагачувальна фабрика Курахівська с.Вовчанка, Донецька область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 26.12.2018 у справі № 905/2166/18 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю Центральна Збагачувальна фабрика Курахівська с.Вовчанка, Донецька область.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 04.03.2019

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя Д.О. Попков

Суддя В.І. Пушай