ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/686/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.,

суддів Аленіна О.Ю., Лавриненко Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вольга-Україна»

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.11.2018

суддя Коваль С.М.

часта місце ухвалення: 12:31:29 год., м. Миколаїв

повний текст складено 16.11.2018

у справі № 915/686/18

за позовом Акціонерного товариства «Миколаївобленерго»

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вольга-Україна»

про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат, а загалом грошових коштів у сумі 47811 грн. 51 коп. за договором від 16.12.2013 № 44/3866

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року Акціонерне товариство «Миколаївобленерго» звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вольга-Україна» про стягнення 47811 грн. 51 коп.

Позовні вимоги обґрунтовуються невиконанням зобовязань за договором № 44/3866 від 16.12.2013 в частині сплати за використану електричну енергію, внаслідок чого позивачем за прострочення виконання зобовязання нараховано пеню, 3% річних та індекс інфляції.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 08.11.2018 у справі №915/686/18 позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вольга- Україна» на користь Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» 1901,26 грн. пені, 45570,02 грн. - сума на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 340,23 грн. - три відсотки річних від суми простроченого платежу.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вольга-Україна» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.11.2018 у справі №915/686/18 скасувати та ухвалите нове рішення, яким у задоволені позовних вимог Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вольга-Україна» в апеляційній скарзі зазначає, що в наданих розрахунках заборгованості Позивачем вказано рахунок №44/3866/1/1 від 29.01.2014 на суму 106 989,69 грн., який мав бути виданий АТ «Миколаївобленерго» у відповідності з умовами договору №44/3866 від 16.12.2013 року (надалі-Договір), а саме додатку №10 до Договору в «Порядок розрахунків». Тобто, такий розрахунок виконується на підставі Акту про використану енергію (надалі-Акт), який надається споживачем до 25 числа розрахункового місяця.

В рахунку №44/3866/1/1 від 29.01.2014 вказана зовсім інша сума, а саме 126 778,66 грн., яка розбита на два періоди грудень-2013 року та січень 2014 року. Позивачем надано лише Акт за січень 2014 року - за спожиті 38 169 кВт , які вказані в зазначеному рахунку та сплачені Відповідачем в повному обсязі згідно виписки ТОВ «Вольга-Україна» з рахунку в ОСОБА_2. Акт за грудень 2013 на підтвердження. нарахувань в рахунку №44/3866/1/1 від 29.01.2014 у відповідності до Договору не надано АТ «Миколаївобленерго», а тому документально Позивачем не підтверджується розрахунок пені та інших нарахувань.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 915/686/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вольга-Україна» рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.11.2018.

Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вольга-Україна» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.11.2018 у справі № 915/686/18 ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

28.11.2018 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого, скаржник просить відмовити ТОВ «Вольга-Україна» у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.11.2018 № 915/686/18 без змін.

Акціонерне товариство «Миколаївобленерго» у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що посилання скаржника на відсутність підтвердження з боку Позивача спожитого обсягу електричної енергії та правомірність видачі рахунку № 44/3866/1/1 від 29.01.2014 є безпідставним, так як в ході розгляду справи № 915/1139/14 за позовом АТ «Миколаївобленерго» до ТОВ «Вольга-Україна» про стягнення боргу у сумі 59661,38 грн. (по рахунку № 443866/1/1 від 29.01.2014) правомірність видачі рахунку, правильність процедури його оформлення була доведена з боку Позивача, про що свідчить рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.03.2015 № 915/1139/14, яке залишене без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 № 915/1139/14, якими задоволено позовні вимоги АТ «Миколаївобленерго» в повному обсязі.

Згідно з частини 13 статті 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п'ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, копію вищевказаної ухвали суду від 14.01.2019 учасники судового процесу отримали 21.01.2019 та 22.01.2019.

Однак станом на до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Відповідно до приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог статті 282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.12.2013 між ПАТ «Миколаївобленерго» та ТОВ «Вольга-Україна» укладено договір № 44/3866 про постачання електричної енергії.

Згідно умов вищевказаного договору позивач продає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача з дозволеною потужністю 360,0 кВт, а відповідач оплачує позивачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Відповідно до п. 1 додатку № 4 до договору сторони домовились, що покази розрахункових засобів обліку для здійснення розрахунків за спожиту електроенергію знімаються Споживачем щомісячно 25 числа.

Згідно п. 2.3.3 договору та додатку № 10 до договору, відповідач оплачує вартість електричної енергії та інші платежі згідно з умовами договору. Видані постачальником рахунки на оплату за спожиту електроенергію мають бути оплачені споживачем протягом 5-ти операційних днів з дня їх отримання.

Додатком № 10 до Договору про постачання електричної енергії від 16.12.2013 №44/3866 передбачено, що споживач до 3 числа здійснює плановий платіж у сумі вартості 100 % заявленого обсягу споживання електричної енергії поточного розрахункового періоду на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

Якщо фактичне споживання електричної енергії виявиться більшим ніж очікуване, різниця між сумою планових платежів та вартістю фактично спожитої електроенергії має бути сплачена протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунків за фактично використану у розрахунковому періоді електричну енергію.

Відповідач, порушуючи умови договору, оплату за спожиту електроенергію своєчасно не здійснив.

У звязку з вищезазначеним, Позивач просить стягнути з відповідача:

- 1901 грн. 26 коп. пеня за загальний період нарахування з 25.03.2014 по 25.05.2014;

- 45570 грн. 02 коп. сума на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за загальний період нарахування з лютого 2014 по вересень 2015 року;

- 340 грн. 23 коп. три відсотки річних від суми простроченого платежу за загальний період нарахування з 25.03.2014 року по 25.05.2014 року.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України).

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наведена норма кореспондує положенням пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України.

За приписами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами частини 1 статті 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 546 зазначеного Кодексу передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

За змістом статей 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Колегією суддів встановлено, що рішенням Господарського суду Миколаївської області від 17 березня 2015 року у справі №915/1139/14, яке постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 залишено без змін, позов ПАТ «Миколаївобленерго» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вольга Україна» на користь Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» грошові кошти у сумі: 59661,38 грн. - заборгованість за активну електроенергію; 1827 грн. - судового збору,.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 17 березня 2015 року у справі №915/1139/14, встановлено залишок заборгованості в сумі 59661 грн. 38 коп. згідно з рахунком №44/3866/1/1 від 29.01.2014 за спожиту електроенергію в обсязі 48191 кВт.год., який залишився несплаченим.

Відповідно до частини четвертої статі 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги, що в рахунку №44/3866/1/1 від 29.01.2014 позивачем надано лише Акт за січень 2014 року - за спожиті 38 169 кВт , та відсутній Акт за грудень 2013 на підтвердження нарахувань в рахунку №44/3866/1/1 від 29.01.2014 у відповідності до Договору, оскільки в рамках господарської справі №915/1139/14 судом вже була надана оцінка правомірності зазначеного рахунку, а отже згідно із частиною першою статті 75 ГПК України визнані факти не підлягають доведенню.

Відповідно до п. 4.2.1 договору за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3. 2.3.4 цього договору з порушенням термінів визначених додатком № 10 «Порядок розрахунків», відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, 3% річних та індекс інфляції. Сума зазначених нарахувань вказується окремих розрахункових документах.

Позивачем нарахована пеня (по неоплаченим рахункам, а.с. 28, 29, 30, 32, 33, 35, 36) за загальний період нарахування з 25.03.2014 року по 25.05.2014 року в сумі 1901 грн. 26 коп.

Так, позовна вимога щодо стягнення пені в сумі 1901 грн. 26 коп. яка нарахована за період з 25.03.2014 року по 25.05.2014 року, є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Разом із тим, згідно із приписами статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивачем у звязку з простроченням виконання грошового зобов'язання нараховано:

- 45570 грн. 02 коп. сума на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за загальний період нарахування з лютого 2014 по вересень 2015 року;

- 340 грн. 23 коп. три відсотки річних від суми простроченого платежу за загальний період нарахування з 25.03.2014 року по 25.05.2014 року.

Оскільки в процесі судового розгляду місцевим господарським судом було встановлено факт прострочення виконання Підприємством грошового зобов'язання, то нарахування інфляційних втрат та 3% річних визнані судом правомірним.

При цьому колегією суддів враховується, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням 3 % річних у порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Перевіривши розрахунок Акціонерного товариства «Миколаївобленерго», останній є обґрунтованим та арифметично правильним, а тому позовні вимоги щодо стягнення 1901 грн. 26 коп. пені за період з 25.03.2014 по 25.05.2014, 340 грн. 23 коп. 3% річних від суми простроченого платежу за загальний період нарахування з 25.03.2014 по 25.05.2014), 45570 грн. 02 коп. - сума на яку збільшився борг з урахуванням індексу інфляції за загальний період нарахування з лютого 2014 по вересень 2015 року, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Крім того, судом першої інстанції вірно відмовлено у задоволенні заяви відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки у відповідності до статті 259 ЦК України, сторонами у п. 9.6 договору про постачання електричної енергії від 16.12.2013 №44/3866, позовна давність, встановлена законом, була збільшена до 5 років, отже не сплила.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.11.2018 у справі № 915/686/18 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вольга-Україна».

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.11.2018 у справі № 915/686/18 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вольга-Україна» залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вольга-Україна».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

суддя О.Ю. Аленін

суддя Л.В. Лавриненко