РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.02.2019Справа № 910/12489/18

За позовом Приватного підприємства «Райдуга»

до Київської міської ради

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1. Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради

(Київської міської державної адміністрації)

2. Житлово-будівельний кооператив «Суднобудівник»

про визнання незаконним та скасування рішення № 807/4871 від 17.05.2018

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Кимлик Ю.В.

за участю представників сторін

від позивача не з'явився

від відповідача Безносик А.О., довіреність № 225-КМГ-26 від 09.01.2019

від третьої особи-1 Шадура А.М., довіреність № 05703-1383 від 21.01.2019

від третьої особи-2 Руденко В.Б., ордер серії КВ № 751327 від 07.11.2018

СУТЬ СПОРУ :

18.09.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна Приватного підприємства «Райдуга» до Київської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення № 807/4871 від 17.05.2018.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що відповідно до рішення Київської міської ради № 419/1829 від 15.07.2004 позивачу було передано в оренду на 5 років земельну ділянку по вул. Малишка, 9-А у Дніпровському районі м. Києва площею 0,04513 га, кадастровий номер - :66:158:0050 для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку з вбудовано-прибудованим торгівельним комплексом та підземним паркінгом. На підставі відповідного рішення між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки від 07.12.2004, який зареєстровано 17.01.2005 за № 66-6-00220, строк якого в подальшому було поновлено на 10 років з 18.10.2010 рішенням Київської міської ради № 551/3989 від 25.03.2010. На пленарному засіданні VI сесії VIII скликання Київської міської ради 17.05.2018 прийнято рішення № 807/4871, відповідно до якого розірвано договір оренди № 66-6-00220 від 17.01.2005, у зв'язку з використанням земельної ділянки не за цільовим призначенням, що є порушенням норм Земельного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2018 відкрито провадження у справі № 910/12489/18 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 16.10.2018

Даною ухвалою зобов'язано відповідача протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 25.09.2018 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 910 за адресою: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36.

Відповідач ухвалу суду від 25.09.2018 отримав 01.10.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 910, а отже відзив на позовну заяву мав бути поданий у строк до 16.10.2018 включно.

Відповідачем 09.10.2018 до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на наступне. Пунктом 11.4 договору оренди земельної ділянки передбачено, що договір може бути розірваний в односторонньому порядку у разі порушення строків завершення забудови земельної ділянки, встановлених п. 8.4 договору. Факт неналежного виконання позивачем умов договору підтверджується актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм і правил від 23.02.2017, який складено Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві. Згідно з цим актом земельна ділянка вільна від забудови, будівельні роботи не виконуються, будівельники та будівельна техніка відсутні. Отже, позивачем будівництво не розпочато, термін дії дозволу на виконання будівельних робіт від 23.04.208 № 0298-Дн закінчився 31.12.2009, інші дозвільні документи не видавались. 17.05.2018 Київською міською радою прийнято спірне рішення про розірвання договору. Чинне законодавство не містить заборони для сторін договору оренди земельної ділянки передбачити випадки розірвання договору в односторонньому порядку шляхом вчинення стороною одностороннього правочину, що оформляється прийняттям рішення у встановленому порядку. Зазначає, що рішення прийнято у повній відповідності до регламенту Київської міської ради.

12.10.2018 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до суду подано клопотання про залучення останніх до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

В підготовчому засіданні 16.10.2018 відповідачем подано клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/12489/18 від 16.10.2018 в задоволенні клопотань про залучення третіми особами ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовлено; залучено до участі справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

В підготовчому засіданні 16.10.2018 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 08.11.2018.

02.11.2018 позивачем до суду подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідно до ст.ст. 96, 141, 143 Земельного кодексу України підставою для розірвання договору є саме використання орендарем земельної ділянки не за цільовим призначенням, тобто з іншою метою, ніж та, що встановлена договором, а не той факт, що будівельні роботи не було розпочато. Зазначає, що позивачем проведено ряд підготовчих робіт щодо початку будівництва, а саме виконання проектних робіт, проведення геотопозйомки, проведення топографогеодизичних робіт, обстеження зелених насаджень, проведення робіт з перевірки функціонального призначення території та підтвердження можливості будівництва, поставки елементів огородження, встановлення санітарних біокабін, про надання послуг з охорони тощо. Між тим, намагаючись приступити до виконання будівельних робіт забудовник зіткнувся з спротивом мешканців сусідніх будинків. Забудовником з метою уникнення соціальної напруги мешканців проведено дослідження щодо безпечності робіт, пов'язаних з будівництвом об'єкту. Виготовлення проектно-кошторисної та дозвільної документації, інших документів на будівництво об'єкта на земельній ділянці не залежало від волі позивача, а тому в його діях відсутні вина у порушенні зобов'язання щодо строку забудови змеленої ділянки. Наявність проведених робіт з виготовлення документації, кількості витрачених коштів свідчить про свідоме, належне та добросовісне ставлення до свого зобов'язання приступити до забудови земельної ділянки.

08.11.2018 відповідачем до суду подано пояснення, в яких зазначає, що враховуючи пункти 8.4, 11.4, 11.5 договору орендодавець наділений правом розірвати договір в односторонньому порядку шляхом вчинення одностороннього правочину, що оформлюється прийняттям рішення в установленому порядку. 17.05.2018 відповідачем прийнято рішення № 807/4871 про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного з позивачем та надано земельній ділянці статус скверу. Вказане рішення прийнято у відповідності до чинного законодавства та з дотриманням процедури встановленим регламентом Київської міської ради, затвердженим рішенням Київської міської ради № 351/351 від 12.11.2014. На підставі вказаного рішення Департаментом земельних ресурсів інформацію про розірвання договору оренди земельної ділянки внесено в міський земельний кадастр. Вважає доводи позивача безпідставними та необґрунтованими належними доказами.

08.11.2018 Житлово-будівельним кооперативом «Суднобудівник» до суду подано клопотання про залучення його до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

В підготовчому засіданні 08.11.2018 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 22.11.2018.

16.11.2018 позивачем до суду подано заперечення на клопотання про залучення третьої особи - ЖБК «Суднобудівник».

20.11.2018 відповідачем до суду подано клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення. Представник відповідача 21.11.2018 ознайомився зі справою, що підтверджується наявною в матеріалах справи відповідною розпискою останнього.

20.11.2018 ЖБК «Суднобудівник» подано до суду заяву про долучення до матеріалів справи документів на підтвердження повноважень.

20.11.2018 ЖБК «Суднобудівник» подано до суду повідомлення про те, що його представник не зможе прийняти участь в судовому засіданні 22.11.2018.

22.11.2018 ЖБК «Суднобудівник» подано до суду додаткові обґрунтування залучення його до участі у справі третьою особою.

В підготовчому засіданні 22.11.2018 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 04.12.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/12489/18 на 30 днів.

29.11.2018 позивач ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується наявною у справі відповідною розпискою представника.

04.12.2018 позивачем до суду подано додаткові заперечення на клопотання про залучення третьої особи - ЖБК «Суднобудівник».

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/12489/18 від 04.12.2018 залучено до участі справі третьою яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Житлово-будівельного кооперативу «Суднобудівник».

В підготовчому засіданні 04.12.2018 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 20.12.2018.

11.12.2018 позивачем до суду подано клопотання про залучення доказів разом з клопотання про поновлення строку для подачі цих доказів.

18.12.2018 третьою особою-2 до суду подано клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельну компанію «КДС Інвест».

18.12.2018 третьою особою-2 подано до суду пояснення по справі, відповідно до яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача повністю.

19.12.2018 позивачем до суду подано клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення.

В підготовчому засіданні 20.12.2018 судом постановлено ухвалу, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, про поновлення позивачу пропущеного строку для подачі доказів.

В підготовчому засіданні 20.12.2018 судом постановлено ухвалу, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, про відмову в задоволенні клопотання третьої особи-2 про залучення третьої особи з огляду на наступне

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Отже, третя особа без самостійних вимог, має знаходитися з однією зі сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін.

Суд дійшов висновку, що прийняття рішення з даного господарського спору не може вплинути на права або обов'язки Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельну компанію «КДС Інвест» щодо позивача, тому відсутні підстави для залучення останнього до участі у справі третьою особою.

В підготовчому засіданні 20.12.2018 відповідно до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду на 22.01.2019.

21.12.2018 третьою особою-1 до суду подано клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення. Представник третьої особи-1 21.12.2018 ознайомився зі справою, що підтверджується наявною в матеріалах справи відповідною розпискою останнього.

15.01.2019 позивачем до суду подано пояснення, відповідно до яких вважає, що рішення відповідача про використання земельної ділянки не за цільовим призначенням та наявність правових підстав для розірвання договору і повернення земельної ділянки власнику є необґрунтованим та незаконним.

21.01.2019 третьою особою-2 до суду подано клопотання про залучення доказів до матеріалів справи.

В судовому засіданні 22.01.2019 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 29.01.2019.

В судовому засіданні 29.01.2019 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 07.02.2019.

06.02.2019 третя особа-2 ознайомилась з матеріалами справи, що підтверджується наявною у справі відповідною розпискою представника.

В судовому засіданні 07.02.2019 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 14.02.2019.

14.02.2019 позивачем подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 14.02.2019 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 19.02.2019.

Позивач в судове засідання 19.02.2019 не з'явився.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 195 Господарського процесуального кодексу України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст. 194 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

В судовому засіданні 19.02.2019, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників справи, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

15.07.2004 Київською міською радою прийнято рішення № 419/1829 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею» пунктом 72 якого Приватному підприємству «Райдуга» передано в короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку загальною площею 0,45 га для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку з збудовано-прибудованими торговельним комплексом та підземним на вул. Малишка, 9-а у Дніпровському районі м. Києва за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови.

На виконання вказаного рішення 27.12.2004 між Київською міською радою (орендодавець, відповідач) та Приватним підприємством «Райдуга» (орендар, позивач) укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку (далі - об'єкт оренди або земельна ділянка), визначену цим договором.

Згідно з п. 2.1 договору об'єктом оренди є земельна ділянка з наступними характеристиками:

- місце розташування - вул. Малишка, 9-а у Дніпровському районі м. Києва;

- розмір - 0,4513 га;

- цільове призначення - для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку з вбудовано-прибудованим комплексом та підземним паркінгом;

- кадастровий номер - :6:158:0050.

Даний договір зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 17.01.2005 за № 66-6-00220 у книзі записів державної реєстрації договорів.

Згідно з п. 3.1 договору його укладено на 5 (п'ять) років.

Відповідно до п. 6.1 договору передача земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі об'єкта оренди в день державної реєстрації цього договору.

Згідно акту приймання-передачі від 17.01.2005 орендодавець передав, а орендар прийняв земельну ділянку за адресою: м. Київ, вул. Малишка, 9-а, загальною площею 0,4513 га, кадастровий номер - :6:158:0050.

Рішенням Київської міської ради № 551/3989 від 25.03.2010 «Про поновлення договору оренди земельної ділянки Приватному підприємству Райдуга» для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку з вбудовано-прибудованим торговельним комплексом та підземним паркінгом на вул. Малишка, 9-а у Дніпровському районі м. Києва» вирішено поновити на 10 років з 18.01.2010 договір оренди земельної ділянки від 17.01.2005 № 66-6-00220.

На виконання вказаного рішення 07.10.2015 між Київською міською радою та Приватним підприємством «Райдуга» укладено угоду про поновлення та внесення змін до договору, відповідно до якої поновлено до 18.01.2020 договір оренди земельної ділянки № 66-6-00220 від 17.01.2005.

17.05.2018 Київською міською радою прийнято рішення № 807/4871 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки площею 0,4513 га на вул. Малишка, 9-а у Дніпровському районі м. Києва, укладеного між Київською міською радою та Приватним підприємством «Райдуга» № 66-6-00220 від 17.01.2005 та надання земельної ділянки площею 0,4513 га на вул. Малишка, 9-а у Дніпровському районі м. Києва статусу скверу», відповідно до якого вирішено:

1. Розірвати договір оренди земельної ділянки площею 0,4513 га на вул. Малишка, 9-а у Дніпровському районі м. Києва, укладений між Київською міською радою та Приватним підприємством «Райдуга», № 66-6-00220 від 17.01.2005.

2. Надати земельній ділянці площею 0,4513 га на вул. Малишка, 9-а у Дніпровському районі м. Києва статусу сквера.

3. Внести зміни до Програми розвитку зеленої зони м. Києва до 2010 року та концепції формування зелених насаджень в центральній частині міста, затверджених рішенням Київської міської ради від 19.07.2005 № 806/3381, продовжених на період до 2015 року рішенням Київської міської ради від 27.11.2009 № 714/2783 та до 31.12.2017 рішенням Київської міської ради від 07.07.2016 № 572/572 , додавши земельну ділянку, визначену пунктом 2 цього рішення, до переліку скверів Дніпровського району.

4. Комунальному підприємству з утримання зелених насаджень Дніпровського району міста Києва здійснити відповідні організаційно-правові заходи щодо оформлення права постійного користування земельною ділянкою площею 0,4513 га по вул. Малишка, 9-а у Дніпровському районі м. Києва (кадастровий номер - :6:158:0050).

5. Комунальному підприємству з утримання зелених насаджень Дніпровського району міста Києва здійснити відповідні організаційно-правові заходи щодо благоустрою земельної ділянки площею 0,4513 га по вул. Малишка, 9-а у Дніпровському районі м. Києва (кадастровий номер - :6:158:0050).

6. Виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації):

6.1 Вчинити відповідні дії для зняття з реєстрації договору оренди земельної ділянки площею 0,4513 га на вул. Малишка, 9-а у Дніпровському районі м. Києва (кадастровий номер - :6:158:0050), укладеного між Київською міською радою та Приватним підприємством «Райдуга» № 66-6-00220 від 17.01.2005.

6.2. Проінформувати Приватне підприємство «Райдуга» про прийняття цього рішення.

7. Контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування, на постійну комісію Київської міської ради з питань екологічної політики.

Спір виник внаслідок того, що на думку позивача спірне рішення прийнято з порушенням норм Земельного кодексу України та регламенту Київської міської ради. Позивач вважає, що у разі використання орендарем землі не за цільовим призначенням дострокове розірвання договору на вимогу однієї із сторін здійснюється в примусовому порядку за рішенням суду. При цьому відповідачем не підтверджено факт використання земельної ділянки не за цільовим призначенням або способами, що суперечать екологічним вимогам.

Відповідач в свою чергу заперечує проти вимог позивача, оскільки вважає, що рішення прийнято у повній відповідності до норм чинного законодавства та Регламенту Київської міської ради.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з оспорюванного рішення при його прийнятті, Київська міська рада керувалась Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтями 9, 83, 93, 95, 96, 141 Земельного кодексу України, статтею 31 Закону України «Про оренду землі», статтею 188 Господарського кодексу України та статтею 416 Цивільного кодексу України, Правилами утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 105 від 10.04.2006, пунктами 8.1, 8.4, 11.4 договору оренди земельної ділянки № 6-66-00220 від 17.01.2005 та тим, що Приватним підприємством «Райдуга» порушено пункт «а» статті 96 Земельного кодексу України в частині використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, що відповідно до пункту «г» статті 141 Земельного кодексу України, пункту 11.4 договору оренди є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Статтею 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно - правовими актами та договором оренди землі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Виходячи зі змісту ст. 93 Земельного кодексу України, ст.ст. 762, 792 ЦК України, ст.ст. 13 та 21 Закону України «Про оренду землі» правовідносини щодо оренди земельної ділянки передбачають передачу орендарю земельної ділянки у володіння та користування на певний строк для її використання відповідно до умов договору та положень земельного законодавства; в силу ст.ст. 177, 181, 373, 374 Цивільного кодексу України земельна ділянка (як індивідуалізований об'єкт, що має ознаки у вигляді кадастрового номеру, площі, меж) є об'єктом права власності територіальної громади, а правомочності щодо володіння та користування орендованою земельною ділянкою, як і правомочність розпорядження, є складовими права власності територіальної громади щодо земельної ділянки.

Частиною 2 ст. 2 Цивільного кодексу України передбачено, що територіальні громади є учасниками цивільних відносин, діючи у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин, набуваючи та здійснюючи цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст.ст. 169 та 172 Цивільного кодексу України).

Цивільні права та обов'язки виникають (змінюються та припиняються) із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, із договорів та інших правочинів, що являють собою дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків; цивільні права та обов'язки можуть виникати (змінюватися, припинятися) безпосередньо з актів органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтями 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» визначені підстави для припинення договору оренди землі, у тому числі за згодою сторін та на вимогу однієї із сторін. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, за частиною 3 наведеної статті у разі односторонньої відмови від договору повністю або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, вказані норми передбачають можливість розірвання договору в односторонньому порядку якщо це передбачено умовами договору.

При цьому, вищенаведені норми права не містять заборони для сторін договору оренди земельної ділянки передбачити випадки розірвання договору в односторонньому порядку шляхом вчинення стороною одностороннього правочину, що оформляється прийняттям рішення у встановленому порядку.

Згідно з п. 11.4 договору він може бути розірваний в односторонньому порядку за ініціативи орендодавця, із звільненням орендодавця від відповідальності, згідно з Господарським кодексом України, в разі, коли орендар використовує земельну ділянку способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично не сплачує орендну плату (протягом двох місяців поспіль), порушення строків завершення забудови земельної ділянки, встановлених п. 8.4 цього договору, здійснення без згоди орендодавця передачі або відчуження права користування земельною ділянкою третім особам.

Отже, в пункті 11.4 договору сторони погодили підстави для розірвання договору в односторонньому порядку за ініціативою відповідача, однією з яких є порушення строків завершення забудови земельної ділянки, встановлених п. 8.4 договору.

Відповідно до п. 11.5 договору договір може бути достроково розірваний у разі невиконання або неналежного виконання орендарем обов'язків визначених у пунктах 5.1 та 8.4 цього договору.

Пунктом 11.6 договору визначено, що розірвання цього договору не потребує укладення додаткової угоди. Договір вважається розірваним з моменту прийняття орендодавцем відповідного рішення, якщо інше не встановлено рішенням.

Відповідно до п. 12.2 договору, у разі невиконання орендарем його умов та обов'язків, передбачених законодавством України, договір може бути достроково розірваний.

В пункті п. 8.4 договору сторони серед обов'язків орендаря погодили зокрема завершити забудову земельної ділянки в строки встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку, але не пізніше ніж через три роки з моменту державної реєстрації договору.

Тобто, пунктами 8.4, 11.4 договору сторони погодили можливість його розірвання в односторонньому порядку, що не суперечить ст. 651 Цивільного кодексу України та ст. 31 Закону України «Про оренду землі».

Як вже зазначалось договір зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 17.01.2005, про що зроблено запис у книзі записів державної реєстрації договорів за № 6-66-00220.

Отже, згідно умов п. 8.4 договору позивач зобов'язався завершити забудову земельної ділянки на вул. Малишка, 9-а у Дніпровському районі м. Києва у строк до 17.01.2008.

Проектна документація «Будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованим торгівельним комплексом та підземним паркінгом за адресою: вул. Андрія Малишка, 9-а у Дніпровському районі м. Києва», розроблена ТОВ «Архбуд-дизайн», затверджена наказом позивача та погоджена Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища № 15-1869 від 19.02.2008.

Інспекцією державною архітектурно-будівельного контролю у місті Києві Приватному підприємству «Райдуга» видано дозвіл на виконання будівельних робіт № 0298-Дн/р від 23.04.2008 з будівництва житлового будинку з вбудовано-прибудованим торговельним комплексом та підземним паркінгом за адресою: вул. Андрія Малишка, 9-а у Дніпровському районі м. Києва зі строком дії до 31.12.2009.

Згідно договору № ПФЗ 01/03 від 21.03.2016 позивачем передано функції замовника по проектуванню та будівництву житлового будинку з вбудовано-прибудованим торгівельним комплексом та підземним паркінгом на вул. Малишка, 9-а у Дніпровському районі м. Києва Товариству з обмеженою відповідальністю «ІБК «КДС Інвест».

Відповідно до п. 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних правовідносин» про невиконання відповідачем умов договору щодо використання землі за цільовим призначенням може свідчити, зокрема, відсутність проведення будь-яких будівельних робіт на об'єкті, що може підтверджуватися, наприклад, актом, складеним Державною архітектурно-будівельною інспекцією. Разом з тим слід звернути увагу на те, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт використання землі не за цільовим призначенням, а не, наприклад, невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд.

Згідно з Положенням про Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) останній відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації щодо об'єктів, розташованих у межах міста Києва та складає відповідні протоколи та акти.

23.02.2017 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві складено акт дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, за участю директора ТОВ «ІБС «КДС Інвест» (виконує функції замовника), відповідно до якого проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства щодо об'єкта будівництва: «будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованим торговельним комплексом та підземним паркінгом за адресою: вул. Андрія Малишка, 9-а у Дніпровському районі м. Києва» та встановлено, що під час виїзду на місце 14.02.2017 встнаовлено, що за вказаною адресою знаходиться земельна ділянка вільна від забудови. Будівельні роботи не виконуються, будівельники та будівельна техніка відсутні.

Позивачем будівництво на земельній ділянці так і не розпочато. Термін дії дозволу на виконання Приватним підприємством «Райдуга» будівельних робіт № 0298-Дн/р від 23.04.2008 закінчився 31.12.2009. Інші документи дозвільного та декларативного характеру, які дають право виконувати будівельні роботи органами державного архітектурно-будівельного контролю не видавали та не реєстрували, що підтверджується листом Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві № 10126-31/1609/05 від 16.09.2016.

Матеріали справи свідчать, що станом на 17.01.2008 (закінчення трирічного строку забудови) і станом на момент прийняття відповідачем оспорюваного у даній справі рішення (17.05.2018) забудова об'єкту нерухомого майна позивачем не здійснена, а наведені ним обставини не дають правових підстав вважати, що умови договору оренди, щодо встановлення трирічного строку забудови, порушені не з вини позивача.

З приводу посилань позивача на те, що на об'єкті будівництва проведено ряд підготовчих робіт, а саме виконання проектних робіт, проведення геотопозйомки. проведення топографо-геодизичних робіт, обстеження зелених насаджень, проведення робіт з перевірки функціонального призначення території та підтвердження можливості будівництва, поставки елементів огородження, встановлення санітарних біокабін, про надання послуг з охорони тощо суд вважає відзначити, що відповідні договори з відповідними організаціями укладені у період 2015-2018 років.

Слід також відзначити, що позивач не був позбавлений права відповідно до п. 11.1 договору у встановленому порядку звернутись до Київської міської ради з пропозицією продовжити строки здійснення забудови земельної ділянки, проте доказів вчинення відповідний дій не подано.

Враховуючи викладене, та те, що позивач був обізнаний з умовами договору оренди в частині існування у нього обов'язку закінчити забудову земельної ділянки не пізніше, ніж через три роки після державної реєстрації договору оренди, із відповідними наслідками не закінчення такої забудови у вигляді можливості орендодавця в односторонньому порядку відмовитися від договору, суд дійшов висновку про порушення позивачем вимог п. 8.4. договору оренди земельної ділянки в частині строків завершення забудови земельної ділянки, що свідчить про її використання не за призначенням, та відповідно про відсутність правових підстав для визнання недійсним рішення відповідача про розірвання договору оренди земельної ділянки від 17.01.2005 за № 6-66-00220.

Доводи позивача про те, що виготовлення проектно-кошторисної та дозвільної документації, інших документів на будівництво об'єкта на земельній ділянці не залежало від волі позивача, а також наявність конфліктної ситуації навколо спірної земельної ділянки, що виникла внаслідок незадоволення мешканцями сусідніх будинків щодо забудови земельної ділянки, не приймається судом до уваги, оскільки позивачем не надано жодного доказу початку будівельних робіт, а зазначені обставини не звільняли позивача від обов'язку належним чином виконувати умови договору щодо забудови земельної ділянки, а також вживати відповідних заходів для усунення порушень його права на користування земельною ділянкою. Не підтверджено жодними доказами наявність обставин що перешкоджали розпочати будівництво об'єкта протягом усього часу перебування спірної земельної ділянки у користуванні позивача.

Посилання позивача про незаконність подальшого надання земельній ділянці статусу скверу суд відхиляє як неналежні, оскільки вони не спростовують висновків про законність спірного рішення про розірвання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Приватного підприємства «Райдуга» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 05.03.2019.

Суддя В.В.Сівакова