ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" березня 2019 р. Справа № 924/951/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Грамчука І.В., розглянувши матеріали

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

до комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі", м. Хмельницький

про стягнення 890205,22 грн., з яких 709370,03 грн. заборгованості, 141649,05 грн. пені, 18144,45 грн. і 3% річних та 21041,69 грн. інфляційних нарахувань

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю № б/н від 29.12.2017;

відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю № 748 від 02.02.2018р.

встановив: акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось з позовом до комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі" про стягнення 890205,22 грн., з яких 709370,03 грн. заборгованості, 141649,05 грн. пені, 18144,45 грн. 3% річних та 21041,69 грн. інфляційних нарахувань на підставі договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № НОМЕР_1 від 01.04.2016р.

У відзиві на позов відповідач повідомив про сплату заборгованості в сумі 709370,03 грн. станом на 14.12.2018р. погашена повністю з переплатою в сумі 198705,04 грн., просить суд у стягненні основного боргу в сумі 709370,03 грн. відмовити та зменшити розмір пені на 50%.

Повноважний представник позивача у поясненнях (вх.№05-22/1407/19 від 19.02.2019р.) звертає увагу на те, що станом на 18.02.2019р. заборгованість відповідача у розмірі 790370,03 грн. щодо оплати наданих послуг за період з березня по серпень 2018р. згідно з договором є погашеною.

Просить суд стягнути з відповідача 141649,05 грн. пені, 18144,45 грн. і 3% річних та 21041,69 грн. інфляційних нарахувань на підставі положень п.п.7.1,7.3 договору та ст.ст. 536,625 ЦК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

01.04.16р. між позивачем (газотранспортне підприємство) та відповідачем (далі замовник) було укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №, відповідно до п.1.1 якого газотранспортне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання - передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а замовник зобов'язується внеси плату за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами договору.

Згідно п. 1.2 договору річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складає 20562,45 тис.куб.м.

Пунктами 3.1,3.4 договору визначено, що послуги по транспортуванню природного газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами. Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Згідно п. 5.1 договору розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Газотранспортне підприємство зобовязується розміщувати інформацію про чинні тарифи на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації.

Розрахунковий період за договором становить один місяць з 09:00 години першого дня місяця до 09:00 години першого дня наступного місяця включно. Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (п.п.5.3,5.4 договору).

Відповідно до п.5.5 договору оплата послуг за транспортування природного газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Пунктом 7.3 договору передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 цього договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей договір укладається на строк до 31 грудня 2016р., умови цього договору поширюються на відносини між сторонами, які виникли з 01 січня 2016р. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.(п. 11.1 договору).

Договір підписаний і скріплений печатками сторін.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги з транспортування газу на загальну суму 1100795,84 грн., що підтверджується актами наданих послуг: у березні 2018р. на загальну суму 613101,72 грн. згідно акту наданих послуг від 31.01.2018р. №03-18-, у квітні 2018р. на суму 151297,74 грн. згідно акту наданих послуг від 30.04.2018р. №04-18-, у травні 2018р. на суму 97451,47 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.05.2018р. №05-18-, у червні 2018р. на суму 85665,19 грн. згідно акту наданих послуг від 30.06.2018р. №06-18-, у липні 2018р. на суму 81468,91 грн. згідно акту наданих послуг від 31.07.2018р. №07-18-, у серпні 2018р. на суму 71810,81 грн. згідно акту наданих послуг від 31.08.2018р. №08-18-.

На момент проголошення рішення основний борг відповідача в сумі 709370,03 грн. перед позивачем відсутній.

Таким чином, зважаючи на те, що предмет спору існував на момент звернення до суду з позовом та припинив існування під час розгляду справи в суді, провадження у справі №924/951/18 в частині стягнення 709370,03 грн. основного боргу підлягає закриттю відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв'язку з відсутністю предмету спору.

У зв'язку з несвоєчасною оплатою за надані послуги з транспортування газу, позивач нарахував відповідачу 141649,05 грн. пені згідно п.7.3 договору, 18144,45 грн. 3% річних та 21041,69 грн. інфляційних втрат у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом враховується наступне:

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

На підставі договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № від 01.04.16р. позивачем були надані відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу з березня по серпень 2018р. на загальну суму 1100795,84 грн., що підтверджується актами наданих послуг: у березні 2018р. на загальну суму 613101,72 грн. згідно акту наданих послуг від 31.01.2018р. №03-18-, у квітні 2018р. на суму 151297,74 грн. згідно акту наданих послуг від 30.04.2018р. №04-18-, у травні 2018р. на суму 97451,47 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.05.2018р. №05-18-, у червні 2018р. на суму 85665,19 грн. згідно акту наданих послуг від 30.06.2018р. №06-18-, у липні 2018р. на суму 81468,91 грн. згідно акту наданих послуг від 31.07.2018р. №07-18-, у серпні 2018р. на суму 71810,81 грн. згідно акту наданих послуг від 31.08.2018р. №08-18-.

Пунктом 5.5 вищевказаного договору передбачено, що оплата послуг за транспортування природного газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифута планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач в порушення умов договору та наведених положень законодавства оплатив послуги, надані за період з березня по серпень 2018р. відповідно до актів наданих послуг з порушенням належного строку для їх оплати.

22.01.2019р. комунальним піджприємством «Південно-Західні тепломережі» подало відзив на позов, у якому повідомило про повне погашення основного боргу у сумі 709370,03 грн. В підтвердження подано аналіз рахунка та картку рахунка, платіжні доручення. Представником позивача у письмових поясненнях (вх.№05-22/1407/19 від 19.02.2019р.) підтверджено погашення основного боргу в сумі 790370,03 грн.

З огляду на вищезазначене, суд доходить висновку про відсутність предмету спору в частині стягнення основного боргу в сумі 709370,03 грн. попередньої оплати на час проведення підготовчого засідання у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадженні у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Таким чином, зважаючи на те, що предмет спору існував на момент звернення до суду з позовом та припинив існування під час розгляду справи, провадження у справі №924/951/18 в частині стягнення 709370,03 грн. основного боргу підлягає закриттю відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, для застосування штрафних санкцій та відповідальності за прострочку виконання грошового зобов'язання необхідною умовою є факт невиконання або прострочки виконання зобов'язання.

Позивачем нараховано відповідачу 18144,45 грн. 3% річних та 21041,69 грн. інфляційних втрат у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 18144,45 грн. за період з 21.10.2017р. по 08.10.2018р.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми 3% річних у відповідності до поданого розрахунку, суд встановив, враховуючи заборгованість за період з березня по серпень 2018р., правомірним є нарахування 3% річних у відповідності до п.5.5 договору (остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним) з 20.04.2018р. в сумі 11615,83 грн. три проценти річних.

В частині стягнення 6528,62 грн. 3% річних необхідно відмовити.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача 21041,69 грн. інфляційних втрат згідно поданого розрахунку.

При перерахунку інфляційних втрат судом приймається до уваги п. п. 3.1,3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року №14 відповідно до яких інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З урахуванням викладеного позивачем у липні 2018р. проставлено 0, коли дефляція становила 99,3, що склало -5126,99 грн.

Правомірним є нарахування 87,21 грн. інфляційних втрат за квітень 2018р. серпень 2018р.

Враховуючи викладене в задоволенні вимоги про стягнення 20954,48 грн. інфляційних втрат необхідно відмовити.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 141649,05 грн. пені згідно п. 7.3 договору.

Враховуючи матеріали справи, проаналізувавши поданий позивачем розрахунок пені, суд приходить до висновку, що правомірним є нарахування пені в розмірі 134308,33 грн. враховуючи п.5.5, у якому передбачено, що остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводяться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахувнням раніше перерахованих коштів. Позивачем визначено період заборгованості : березень-серпень 2018р., а тому нарахування має проводитись з врахуванням п.5.5 договору починаючи з 20.04.2018р.

У частині стянення 7340,72 грн. пені необхідно відмовити.

Разом з тим, як вже було зазначено вище, відповідачем подано клопотання про зменшення заявленої до стягнення суми пені на 50%.

В обґрунтування вказаних клопотань, їх заявник посилається на те, що борг в сумі 709370,03 грн. станом на 14.12.2018р. погашений повністю з переплатою в сумі 198705,04 грн. та беручи до уваги скрутне матеріальне становище підприємства.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення суми пені, що підлягає до стягнення, господарський суд не вважає можливим задовольнити, з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до цього суд вважає за необхідне у клопотанні відповідача про зменшення пені відмовити.

Враховується, що згідно ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ч.1 ст. 78 ГПК України).

У зв'язку із частковим задоволенням позову судові витрати, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 185, 191, 231,233, 238, 240, 241, 256, п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Провадження у справі №924/951/18 за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ до комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі", м. Хмельницький в частині стягнення 709370,03 грн. основного боргу закрити.

Позов Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ до комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі", м. Хмельницький про стягнення 890205,22 грн., з яких 709370,03 грн. заборгованості, 141649,05 грн. пені, 18144,45 грн. і 3% річних та 21041,69 грн. інфляційних нарахувань задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі", (29000, Хмельницька область, м.Хмельницький, вул. Курчатова,17/1, ) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз", (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) 134308,33 грн. (сто тридцять чотири тисячі триста вісім гривень 33 коп.) пені, 11615,83 грн. (одинадцять тисяч шістсот п'ятнадцять гривень 83 коп.) 3% річних, 87,21 грн. (вісімдесят сім гривень 21 коп.) інфляційних втрат та 2190,17 грн. (дві тисячі сто дев'яносто гривень 17 коп.) судових витрат.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1, 2 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено 11.03.2019р.

Суддя І.В. Грамчук

Віддруковано 3 примірн.:

1 - в справу;

2 - позивачу (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1);

3 - відповідачу (29000, м. Хмельницький, вул. Курчатова,17/1)

Всім реком. з повідомл. про вруч.