ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2024/18
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Колоколова С.І.,

Разюк Г.П.

секретар судового засідання - Селиверстова М.В.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

від прокуратури: Лянна О.Я., за посвідченням;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОБЛВОДХОЗ"

на рішення Господарського суду Одеської області

від 17 грудня 2018 року (повний текст складений 27.12.2018р.)

по справі № 916/2024/18

за позовом Першого заступника керівника Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Роздільнянської міської ради Одеської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ОБЛВОДХОЗ"

про стягнення 182884,42 грн., -

суддя суду першої інстанції: Літвінов С.В.

час та місце винесення рішення: 17.12.2018р., м. Одеса, проспект Шевченка, 29 Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 06.03.2019р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.12.2018р. по справі №916/2024/18 (суддя Літвінов С.В.) позов Першого заступника керівника Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Роздільнянської міської ради Одеської області задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ОБЛВОДХОЗ" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій відповідач просить скасувати Господарського суду Одеської області від 17.12.2018р. по справі №916/2024/18 та закрити провадження у справі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ОБЛВОДХОЗ" на рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2018р. по справі №916/2024/18, встановлено прокуратурі та позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 7 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження.

11.02.2019р. від Роздільнянської міської ради Одеської області до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

11.02.2019р. від Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким прокуратура просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2019р. розгляд справи призначено на 06.03.2019р.

Представники позивача та відповідача у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень від 13.02.2019р.

У судовому засіданні 06.03.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОБЛВОДХОЗ", дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ОБЛВОДХОЗ», яке є правонаступником ТОВ «ПТАХАГРОПРОМ, на підставі договору купівлі-продажу від 01.07.2002р. придбало у власність цілісний майновий комплекс, який розташований по вул. Східній, б/н м. Роздільна, Роздільнянського району, Одеської області. Відомості про право власності на об'єкт нерухомого майна внесено до Реєстру прав власності на нерухоме майно 19.10.2017р. за № 22997891.

Вказаний майновий комплекс розташований на земельній ділянці площею 31238,8 кв. м., яка належить Роздільнянській міській раді.

За інформацією Роздільнянської міської ради від 13.02.2018 № 115, ТОВ «ОБЛВОДХОЗ» право оренди на зазначену земельну ділянку не оформило, орендну плату не сплачує. Жодних заходів підприємством щодо укладення договору оренди земельної ділянки та оплати за землю не вживається.

Згідно з Актом комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Роздільнянського району, створеної відповідно до розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації від 16.10.2013р. №489/А-2013, розмір збитків, завданих ТОВ «ОБЛВОДХОЗ» за користування земельною ділянкою у 2016 році становить 70612,18 грн, за 2017 рік - 74848,16 грн., за 2018 рік (за 6 місяців) - 37424,08 грн. Загальний розмір збитків становить 182 884, 42 грн. Вказаний акт складено 11.05.2018р. та затверджено розпорядженням голови Роздільнянської райдержадміністрації від 30.05.2018р.№370/А-2018.

Як зазначає прокурор, використання земельної ділянки ТОВ «ОБЛВОДХОЗ» без правових підстав позбавило Роздільнянську міську раду як власника землі, права отримувати від цієї земельної ділянки дохід у вигляді орендної плати.

Враховуючи, що відповідач своїми діями завдав шкоду державі, Перший заступник керівника Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі, якою є Роздільнянська міська рада Одеської області, до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОБЛВОДХОЗ", в якому просить господарський суд про стягнення збитків в розмірі 182884,42 грн.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

За положеннями п. 2 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частина 1 ст.1166 Цивільного кодексу України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом указаних приписів Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов'язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України).

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов'язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов'язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов'язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов'язаннях. Натомість для кондикційних зобов'язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов'язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов'язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Предметом позову в цій справі є стягнення збитків з власника об'єктів нерухомого майна, завданих використанням земельної ділянки комунальної власності за відсутності правовстановлюючих документів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є власником цілісного майнового комплексу, який розташований по вул. Східній, б/н м. Роздільна, Роздільнянського району, Одеської області.

При цьому, зазначений майновий комплекс розташований на земельній ділянці площею 31238,8 кв. м., яка належить Роздільнянській міській раді.

Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування Товариства з обмеженою відповідальністю "ОБЛВОДХОЗ" земельною ділянкою.

Таким чином, відповідач користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Апеляційний господарський суд вважає, що немає підстав для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, оскільки до моменту оформлення власником об'єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

З огляду на викладене, ТОВ "ОБЛВОДХОЗ" як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17, від 13.02.2019р. у справі №320/5877/17

За таким обставин, враховуючи вищевикладені положення, судова колегія приходить до висновку, що позивач помилково як на матеріально-правову підставу свого позову посилається на ст.ст. 22, 224 ЦК України, які регулюють відшкодування шкоди (збитків).

Відтак, приймаючи до уваги положення чинного законодавства і встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх необґрунтованістю, що обумовлено помилковим обранням позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав як землевласника.

Суд першої інстанції хоч і зазначив, що відповідач користується земельною ділянкою без достатніх правових підстав, проте дійшов хибного висновку про наявність підстав для застосування приписів глави 82 («Відшкодування шкоди») ЦК України та глави 24 ЗК України («Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам»).

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосування норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Апеляційний господарський суд зазначає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, неправильно застосував норми матеріального права, з огляду на що, відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, рішення підлягає скасуванню.

Таким чином, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2018р. по справі №916/2024/18 слід скасувати, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОБЛВОДХОЗ" - частково задовольнити.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2018р. по справі №916/2024/18 скасувати.

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови підписаний 11.03.2019р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Разюк Г.П.