ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"25" лютого 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2892/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Літвінова С.В.

при секретарі судового засідання Липі Т.О.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність

від відповідача: не з'явились;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (вул.Праці,6,Чорноморськ,Одеська область,68001) до відповідача: Державне підприємство водних шляхів "Устьдунайводшлях" (вул.Героїв Сталінграду,36,Ізмаїл,Одеська область,68600) про стягнення заборгованості 132372,11 грн.;

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ" звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Державне підприємство водних шляхів "Устьдунайводшлях", в якому просить господарський суд: про стягнення заборгованості 132372,11 грн., з яких заборгованість у розмірі 127618,75 грн., 3% річних у розмірі 797,18грн., індекс інфляції у розмірі 3956,18грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несплату вартості наданих послуг, а саме 22.08.2018 року силами двох буксирів "Арктус" та "Бургас" було здійснено перешвартування судна с/ш Дунайська-602 з Бурлачої балки в акваторію позивача до говної бази технічного обслугогування флоту ДП "Черезморшлях".

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.12.2019р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "21"січня 2019 р. о 11:15.

У зв'язку з тим, що Господарським судом Одеської області 21.01.2019р. у судовому засіданні оголошено протокольну ухвалу про перерву, про що було відображено в протоколі судового засідання, суд ухвалою суду від 22.01.2019р. повідомив Державне підприємство водних шляхів "Устьдунайводшлях" про дату та час судового засідання.

У зв'язку з тим, що Господарським судом Одеської області 06.02.2019р. у судовому засіданні оголошено протокольну ухвалу про перерву, про що було відображено в протоколі судового засідання, суд ухвалою суду від 06.02.2019р. повідомив Державне підприємство водних шляхів "Устьдунайводшлях" про дату та час судового засідання.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою, але в судові засідання не зявився , судова кореспонденція отримана відповідачем, що підтверджується поштовими повідомленнями. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 25.02.2019р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи суд встановив.

20.08.2018р. до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» з листом №53-1 від 17.08.2018 р. звернулось Державне підприємство водних шляхів «Устьдунайводшлях» з проханням виділити буксир та надати допомогу у передислокації судна з/ш Майкан та судна с/ш Дунайська-602 з Бурлачої балки (причали колишнього ТЧФ) в акваторію Позивача до головної бази технічного обслуговування флоту ДП «Черезморшлях» в звязку з недопущенням затоплення та втрати державного майна. Оплату за надані послуги Відповідач гарантував у своєму листі.

22 серпня 2018 року силами двох буксирів «Арктус» та «Бургас» було здійснено перешвартування судна с/ш Дунайська-602 з Бурлачої балки (причали колишнього ТЧФ) в акваторію Позивача до головної бази технічного обслуговування флоту ДП «Черезморшлях». Зазначені послуги були прийняті представником Відповідача, про що свідчать підпис та поставлена печатка відповідача на нарядах порто флоту ДП „Морський торговельний порт „Чорноморськ на відповідному аркуші, де зазначається про виконання наряду (Наряд №53 від 22.08.2018р., Наряд №54 від 22.08.2018 р., Наряд №б/н від 22.08.2018 р.)

30 серпня 2018 року Позивачем було сформовано рахунок № Пр/8 384 від 30.08.2018 р., яким було визначено вартість наданих послух Відповідачу виходячи з часу витраченого на перешвартування с/ш Дунайська-602 та тарифів Позивача на виконання зазначених послуг. Загальна вартість послуг Позивача по перешвартуванню с/ш Дунайська-602 з Бурлачої балки (причали колишнього ТЧФ) в акваторію Позивача до головної бази технічного обслуговування флоту ДП «Черезморшлях» склала 127 618,75 грн.(Сто двадцять сім тисяч шістсот вісімнадцять грн. 17 коп.)

04 вересня 2018 р. супровідним листом №1060/039-092483 від 04.09.2018 р. Позивачем було направлено Відповідачу ОСОБА_2 на сплату 127 618,75 грн. та Акти виконаних робіт і відповідні підтверджуючі документи.

Листом №1099/03.9-092630 від 14.09.2018р. Позивач повторно звернувся до Відповідача з проханням оплатити послуги з перешвартування судна с/ш Дунайська-602 відповідно до ОСОБА_2 № Пр/8 384 від 30.08.2018 р. Зазначений лист Відповідачем було отримано 25.09.2018 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 діями порушив права та законні інтереси Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги у розмірі 127618,75 грн., 3% річних у розмірі 797,18грн., індекс інфляції у розмірі 3956,18грн. та судові витрати 1985,58грн..

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Положеннями ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Згідно з ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, в порушення вимог чинного законодавства України та прийнятих на себе зобовязань щодо оплати послуг з перешвартування судна с/ш Дунайська-602 відповідно до листа №53-1 від 17.08.2018р. Відповідач не здійснює оплату зазначених послуг, тому стягнення з Відповідача заборгованості у розмірі 127 618,75 грн за перешвартування судна с/ш Дунайська-602 є правомірним способом захисту прав та інтересів Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ».

Отже, судом встановлено існування заборгованості відповідача, у звязку з чим позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача боргу в сумі 127618,75 грн. є обґрунтованою та підлягає судом задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 797,18грн., індекс інфляції у розмірі 3956,18грн..

Згідно ст.625 зазначеного кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача та несвоєчасне погашення заборгованості, заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 797,18грн., індекс інфляції у розмірі 3956,18грн., підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та обєктивного зясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" до Державного підприємства водних шляхів "Устьдунайводшлях" про стягнення 132372,11 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства водних шляхів "Устьдунайводшлях" (вул.Героїв Сталінграду,36,Ізмаїл,Одеська область,68600, ) на користь Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (вул.Праці,6,Чорноморськ,Одеська область,68001, ) заборгованість у розмірі 127618,75 грн. (сто двадцять сім тисяч шістсот вісімнадцять грн. 75 коп.), 3% річних у розмірі 797,18грн. (сімсот девяносто сім грн. 18 коп.), індекс інфляції у розмірі 3956,18грн. ( три тисячі девятсот пятдесят шість грн. 18 коп.) та 1985,58грн. (одна тисяча девятсот вісімдесят пять грн. 58 коп. ) судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 04 березня 2019 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов