ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року           м. Черкаси справа № 925/82/19

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Кадусі Н.В., без участі представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до комунального підприємства «Золотоніське районне комунальне підприємство «Райтеплоенергія» про стягнення 864 грн. 75 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до комунального підприємства «Золотоніське районне комунальне підприємство «Райтеплоенергія» про стягнення 372 грн. 62 коп. пені, 52 грн. 57 коп. 3% річних, 439 грн. 56 коп. інфляційних втрат, що разом складає 864 грн. 75 коп., та відшкодування судових витрат.

Позов мотивований порушенням відповідачем порядку і строків оплати поставленого йому позивачем природного газу за Договором купівлі-продажу природного газу № 2776/14-КП-36 від 12.02.2014 року.

Ухвалою суду від 23.01.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/82/19, справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, зобов’язано відповідача у встановлений строк надіслати суду відзив на позов, а позивача - відповідь на відзив. Крім того, відповідачу роз’яснено його право в порядку ст. 250 ГПК України на подання заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Копії ухвали суду від 23.01.2019 направлені сторонам рекомендованими листами з повідомленням про вручення за адресами, зазначеними позивачем у позовній заяві, їм вручені, що підтверджується повідомленнями відділень поштового зв’язку про вручення, які приєднані до матеріалів справи (а. с. 44, 45).

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, письмовий відзив на позовну заяву не подав, проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін не заперечував.

В засідання суду 21.02.2019 року сторони явку своїх представників не забезпечили, хоч про місце, дату і час судового розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач 19.02.2019 року подав заяву, у якій позовні вимоги підтримав, просив суд розгляд справи провести без участі його представника, за наявними матеріалами, за результатами розгляду справи позов задовольнити повністю. Відповідач явку свого представника не забезпечив без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними для спрощеного провадження.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, судом прийнято рішення у справі без участі представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

12.02.2014 року позивачем - публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», як продавцем, та відповідачем – Золотоніським районним комунальним підприємством «Райтеплоенергія», як покупцем, був укладений договір № 2776/14-КП-36 купівлі-продажу природного газу (далі – Договір, а.с. 22-28).

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. п. 1 Договору, продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець – прийняти і оплатити цей природній газ на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, установами, організаціями та іншими суб’єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ), (далі у тексті Договору – споживачам покупця).

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) наступного за місяцем поставки газу.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов’язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором (п. п. 7.1).

У п. п. 7.2 договору сторони погодили, що у разі невиконання покупцем умов п. п. 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати за наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем п. п. 6.1. цього договору, він зобов’язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Договір погоджений його сторонами, що підтверджується підписами їх представників та печатками юридичних осіб.

Додатковими угодами до Договору № 1 від 29.04.2014 року, № 2 від 13.06.2014 року, № 3 від 30.09.2014 року, № 4 від 21.11.2014 року, № 5 від 18.12.2014 року сторони викладали у новій редакції умови п. п. 5.2 Договору, щодо ціни газу (а.с. 29-33).

Із актів приймання-передачі природного газу від 28.02.2014, 31.03.2014, 30.11.2014, 31.12.2014 року вбачається, що на виконання умов Договору позивач поставив протягом листопада – грудня 2014 року, лютого-березня 2014 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 5857 грн. 47 коп. (а. с. 34-37).

Відповідач свої зобов'язання за договором поставки природного газу виконав з порушенням умов п. 6.1 Договору, за поставлений природний газ розрахувався не вчасно.

За розрахунком позивача, згідно з даними його бухгалтерського обліку, відповідач заборгованість по основному боргу станом на день подання позову сплатив в повному обсязі із порушенням зазначених у п. п. 6.1. Договору строків, у зв’язку з чим, позивачем заявлені до стягнення 3% річних, пені, інфляційних втрат за зобов’язання лютого 2014 року у розмірі відповідно 25,78 грн., 135,35 грн., 208,46 грн. за період прострочення з 15.03.2014 по 03.11.2014 року, за зобов’язанням березня 2014 року у розмірі відповідно 15,87 грн., 105,17 грн., 87,69 грн. за період прострочення з 15.04.2014 по 03.11.2014 року, за зобов’язанням листопада 2014 року у розмірі відповідно 2,96 грн., 27,60 грн., 23,24 грн. за період прострочення з 21.11.2014 по 02.02.2015 року, за зобов’язанням грудня 2014 року у розмірі відповідно 7,97 грн., 104,50 грн., 120,17 грн. за період прострочення з 15.01.2015 по 14.05.2015 року (а. с. 19-21).

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору купівлі-продажу природного газу № 2776/14-КП-36 від 12.02.2014 року, вимоги позивача витікають із прав і обов'язків сторін за цим договором.

За змістом ст.ст. 173, 174, 193, 202 ГК, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599 ЦК України, угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обов’язків (зобов’язань), зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається, припиняється на підставах, встановлених договором або законом, зокрема належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення пені, передбаченої пунктом 7.2. статті 7 Договору купівлі-продажу природного газу № 2776/14-КП-36 від 12.02.2014 року, та наслідків порушення грошового зобов’язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, у виді інфляційних втрат і 3% річних.

При вирішенні спору про стягнення спірних сум пені, інфляційних втрат, 3% річних за період прострочення з 16.02.2016 року до 19.08.2016 року, суд керується приписами статей 549 - 552, 610-612, 614, 625 ч. 2 ЦК України, статей 216-218, 229 - 232, 234 ГК України, нормами Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», роз’ясненнями, викладеними в постановах Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013 року, умовами статті 7 договору купівлі-продажу природного газу № 2776/14-КП-36 від 12.02.2014 року, укладеного сторонами, щодо відповідальності за неналежне виконання договірних зобов’язань.

Розрахунок спірних сум пені, інфляційних втрат і 3% річних судом перевірено, визнано правильним і в такому розмірі позов підлягає задоволенню.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов’язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладених обставин справи, умов договору та наведених норм законодавства суд спірні вимоги позивача про стягнення 372 грн. 62 коп. пені, 52 грн. 57 коп. 3% річних, 439 грн. 56 коп. інфляційних втрат за відповідний період прострочення сплати основної заборгованості вважає обґрунтованими і позов задовольняє повністю.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з комунального підприємства «Золотоніське районне комунальне підприємство «Райтеплоенергія», , місцезнаходження: 19734, Черкаська обл., Золотоніський район, с. Нова Дмитрівка, вул. Шевченка, буд. 202, на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, – 372 грн. 62 коп. пені, 52 грн. 57 коп. 3% річних, 439 грн. 56 коп. інфляційних втрат, 1921 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 25.02.2019 року.

Суддя                                                                                В.М. Грачов