ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2019 р. Справа №921/429/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П.

ОСОБА_1

Секретар судового засідання: Мокра А.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» б/н від 02.01.2019

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.12.2018 (повне рішення складено 18.12.2018, м. Тернопіль, суддя Стадник М.С.)

у справі № 921/429/18

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АВД Україна» с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області

про стягнення 9 320,85 грн. заподіяної шкоди.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 представник;

від відповідача: не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Граве Україна» звернулось до Господарського суду Тернопільської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВД Україна» про стягнення 9 320,85 грн. заподіяної шкоди.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 11.12.2018 у справі № 921/429/18 в позові відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.12.2018 у справі № 921/429/18, з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не враховано те, що між страховиками (ПАТ «СК «Граве Україна» та ПАТ «Арсенал-Страхування») відсутній спір щодо розміру відшкодування витрат, адже ПАТ «Арсенал-Страхування» виконав свої зобовязання перед позивачем у поновному обсязі відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів».

Крім того, апелянт вказує про те, що звернення позивача до особи, яка відповідальна за заподіяну шкоду, на різницю між фактичним розміром шкоди та отриманим від ПАТ «Арсенал-Страхування» страховим відшкодуванням не суперечить ст. 1194 ЦК України.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Відповідач участі свого уповноваженого представника в судове засідання 26.02.2019 не забезпечив, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення № 024.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У звязку з вищенаведеним, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника апелянта.

У судовому засіданні 26.02.2019 представник позивача навела свої доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, заслухавши в судовому засіданні представника позивача, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ГРАВЕ Україна» (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) 05.06.2015 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №101021652, відповідно до якого застраховано транспортний засіб марки FORD FOCUS, державний номерний знак НОМЕР_1, 2005 року випуску, строк дії договору з 12.06.2015по 11.06.2016.

14 березня 2016 року страхувальник, надіславши заяву-повідомлення (вх.№70659 від 14.03.2016), повідомив позивача про страховий випадок з транспортним засобом. Відповідно до цієї заяви, 12.03.2016 на 554 км автодороги Київ-Чоп, з вини ОСОБА_4, який керував автомобілем марки ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_2, мала місце дорожньо-транспортна пригода, на підставі якої водіями (ОСОБА_3 та ОСОБА_4) складено 12.03.2016 Повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду, згідно запису у графі 14 якого водій ОСОБА_4 визнав вину у ДТП.

Відповідно до полісу обов'язкового страхування № АІ/8967414, застраховано транспортний засіб страхувальника - ТОВ «АВД Україна», марки ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_2, страховиком ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», страхова сума (ліміт відповідальності на одного потерпілого), зокрема, за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн., розмір франшизи - 500 грн. Поліс був діючий на момент вчинення ДТП .

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №5236 від 16.04.2016, наданого на замовлення ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна», вартість відновлювального ремонту автомобіля FORD FOCUS (з врахуванням фізичного зносу) становить 7 884,15 грн.

На підставі поданої ОСОБА_3 заяви про виплату страхового відшкодування за вх.№71963 від 25.04.2016р, рахунку на оплату ТОВ «Велет Авто» № 3509 від 17.03.2016 (яке здійснювало ремонтно-відновлювальні роботи пошкодженого авто), ПАТ «Страхова компанія «Граве Україна» склало страховий акт № СНТ/101021652/1 від 29.04.2016, відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 15 741 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 60981 від 04.05.2016 ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» перерахувало на рахунок ТОВ «Велет Авто» 15 741 грн. страхового відшкодування.

Позивач, в порядку регресу звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (страховика відповідача) із заявою №75950 від 15.09.2016 про виплату страхового відшкодування у розмірі 15 741 грн.

На заяву позивача, ТОВ «АВД Україна» перерахувало на рахунок страховика суму франшизи у розмірі 500 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 697 від 06.10.2016.

За результатами розгляду заяви, ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» перерахувало 08.11.2016 позивачу 5 920,15 грн., що підтверджується випискою по рахунку № 39004, а у листі № 1 від 02.08.2018 обґрунтувало (на звернення ТОВ «АВД Україна» № 44 від 27.06.2018), що сума відшкодована у повному обсязі з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля (0,7) згідно висновку судового експерта ОСОБА_5 та за мінусом суми франшизи (500 грн.), яку сплачено страхувальником (ТОВ «АВД Україна»).

ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» відшкодувавши частково суму заподіяних збитків майну (5 920,15 грн. за вирахуванням франшизи), в листі від 02.08.2018 покликалося на ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» відповідальності, згідно з якою у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством; та п. 8.3 ОСОБА_2 товарознавчої експертизи та оцінки транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна №142/5/2092 від 24.11.2003, відповідно до якого вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісних транспортних засобів та величини втрати товарної вартості за формулою: У = Ср + См + Сс х (1-Ез) + ВТВ, де У - вартість матеріального збитку, Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, См - вартість необхідних для ремонту матеріалів; Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, Ез - коефіцієнт фізичного зносу, ВТВ - втрата товарної вартості.

Надалі, позивач звернувся до відповідача із претензією № 4807 від 14.06.2018 про відшкодування різниці суми завданої шкоди 9 320,85 грн. внаслідок ДТП (15 741 грн. 500 грн. франшизи 5 920,15 грн. ).

У відповіді на претензію позивача ТОВ «АВД Україна» листом № 59 від 15.08.2018 повідомило про відмову у задоволенні претензії, з огляду на те, що ним сплачено 500 грн. франшизи, а ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - відшкодовано позивачу 5 920,15 грн. відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме із врахуванням коефіцієнта зносу транспортного засобу.

Відмова відповідача у замовленні претензії позивач та сплату 9 320,85 грн. слугувало підставою для звернення з позовом до суду в даній справі.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Порядок відшкодування шкоди спричиненої дорожньо - транспортною пригодою (ДТП) регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Законом України "Про страхування" та спеціальним Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України (далі - Закон про обов'язкове страхування відповідальності).

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону про обов'язкове страхування відповідальності).

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону про обов'язкове страхування відповідальності).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору, при цьому, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 979, п. 3 ч. 1 ст. 980, ст. 990 ЦК України).

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування", страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону про обов'язкове страхування відповідальності).

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону про обов'язкове страхування відповідальності, при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом про обов'язкове страхування відповідальності порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з умовами цього договору або Закону про обов'язкове страхування відповідальності, у страховика не виник обов'язок з виплати повної суми страхового відшкодування, зокрема, у випадках коли розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В цьому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України).

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно вищезазначених норм законодавства, уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов'язання (зобов'язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП), бере на себе, у межах суми страхового відшкодування, виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст.ст. 3, 5 Закону про обов'язкове страхування відповідальності, реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону про обов'язкове страхування відповідальності) (правова позиція викладена у постанові ОСОБА_6 Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, і судова колегія не вбачає підстав для відступлення від неї).

Як підтверджується матеріалами справи, позивач (страховик ПАТ «СК «Граве Україна»), виплативши страхове відшкодування страхувальнику (ОСОБА_3А.) відповідно до договору добровільного страхування від 05.05.2015 в сумі 15 741 грн., звернувся до страховика (ПАТ «СК «Арсенал Страхування»), в якого завдавач шкоди застрахував свою відповідальність (з лімітом за шкоду майну в розмірі 50 000 грн.), з вимогою про виплату страхового відшкодування в розмірі 15 741 грн. На цю вимогу позивача, ПАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило на рахунок позивача 5 920,15 грн. з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу (п. 8.3. розділу VІІІ ОСОБА_2 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів) та вирахуванням франшизи, яка була сплачена винуватцем ДТП. Надалі, позивач не звертався до суду з вимогою до ПАТ «СК «Арсенал Страхування» про виплату решти суми страхового відшкодування, а звернуся з позовом до суду до ТОВ «АВД Україна» (водій якого був винуватцем у вчиненні ДТП).

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову заявленого в даній справі, оскільки позивач має право реалізувати своє право вимоги, передбачене ст. 27 Закону України «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тобто до ПАТ «СК «Арсенал Страхування».

Стосовно покликань скаржника на ст. 1194 ЦК України судова колегія зазначає, що відповідно до норм ст. 1194 ЦК України обовязок особи сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням настає у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди, тобто у разі настання випадків передбачених ст. 37 Закону про обов'язкове страхування відповідальності, та у випадку, якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, розмір завданої шкоди 15 741 грн. не перевищує ліміту відповідальності страховика ПАТ «СК «Арсенал Страхування» та становить 50 000 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.12.2018 у справі № 921/429/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, - Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» б/н від 02.01.2019 відмовити.

2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.12.2018 у справі № 921/429/18 залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за апеляційну скаргу, покласти на скаржника.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 04.03.2019.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Зварич О.В.