ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2019 р. Справа№ 911/1868/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Руденко М.А.

Смірнової Л.Г.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 06.03.2019

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на ухвалу Господарського суду Київської області від 23.11.2018

за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

про забезпечення позову

у справі № 911/1868/18 (суддя - Саванчук С.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

до 1) Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві

2) Державного підприємства «СЕТАМ»

3) Головного територіального управління юстиції у місті Києві

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача:

1) ОСОБА_2

2) ОСОБА_3

3) Міністерство юстиції України

4) ОСОБА_4

про визнання торгів такими, що не відбулися,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270, 271 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог та заяви про забезпечення позову

У серпні 2018 Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Відділ примусового виконання рішень) та Державного підприємства «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ») про визнання торгів такими, що не відбулися.

Позовні вимоги про визнання торгів такими, що не відбулися обґрунтовані тим, що 14.06.2018 відбулися електронні торги з реалізації предмета іпотеки, зокрема, земельної ділянки, кадастровий номер: НОМЕР_1, площею 1, 6307 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, Крюківщинська сільська рада. Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 338954, переможцем торгів став учасник № 6, проте, відповідних грошових коштів за придбане майно ним внесено не було. Згідно з протоколом проведення електронних торгів №343328, наступним переможцем визначено учасника № 21, яким не здійснено оплату за придбане майно. Відповідно до наступного протоколу проведення електронних торгів №34621 переможцем торгів визнано учасника № 21, яким також не внесено кошти за майно. Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 350030 наступним переможцем торгів визнано учасника № 18 - ОСОБА_5.

Позивач зазначає, що згідно з положеннями ст. 45, 46 Закону України «Про іпотеку» та Наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 «Про затвердження порядку реалізації арештованого майна» переможцем торгів може бути оголошений лише учасник, який запропонував найвищу ціну та наступний за ним учасник. При несплаті ними відповідних сум грошових коштів (запропонованих ними цін на майно), на думку заявника, торги оголошують такими що не відбулися.

14.09.2018 ухвалою суду першої інстанції залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача ОСОБА_2.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.10.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3.

13.11.2018 ухвалою Господарського суду Київської області залучено до участі у справі співвідповідача - Головне територіальне управління юстиції у місті Києві; залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Міністерство юстиції України та ОСОБА_4.

У листопаді 2018 ПАТ «Дельта банк» звернувся до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4, органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, що стосуються відчуження та реєстрації прав на спірну земельну ділянку.

Заява обґрунтована тим, що у справі № 911/1868/18 предметом позову є визнання торгів у виконавчому провадженні такими, що не відбулись, а 13.11.2018 у судовому засіданні розглянуто заяву переможця торгів ОСОБА_5 про її виключення зі складу учасників справи у зв'язку з відчуженням придбаного на спірних торгах майна боржника - земельної ділянки, на підставі договору купівлі-продажу від 02.11.2018 за № 832, ОСОБА_4.

Так, на думку позивача, у нього наявні підстави вважати, що ОСОБА_6, після отримання інформації про поданий позов, також може відчужити спірне майно на користь третіх осіб, що унеможливить у майбутньому виконання судового рішення, оскільки наступний власник може бути визнаний добросовісним набувачем і поновлення порушених прав та інтересів позивача не відбудеться.

2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.11.2018 у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» (вх. № 226/18 від 22.11.2018) про забезпечення позову відмовлено повністю.

Ухвала Господарського суду Київської області обґрунтована тим, що реєстраційні дії вчиняють на підставі правочинів, а, враховуючи те, що заявлено про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій, що стосуються відчуження та реєстрації прав на спірне майно, заявлений захід забезпечення позову не відповідає предмету спору у справі, державна реєстрація є підтвердженням державою факту вчинення правочину та сама по собі не визначає його змісту, не встановлює, не змінює та не припиняє права і обов'язки щодо майна, стосовно якого вчиняються реєстраційні дії, не зважаючи на те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає державній реєстрації і з нею пов'язаний момент його укладення.

Договір купівлі-продажу, за яким набуто право власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_4 не оскаржується у даному провадженні, право власності на спірну земельну ділянку не обмежене, заборона вчинення реєстраційних дій не співвідноситься з будь-яким обтяженням майна.

3. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

До Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ПАТ «Дельта банк» на ухвалу Господарського суду Київської області від 23.11.2018, в якій позивач просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 23.11.2018 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву ПАТ «Дельта банк» про забезпечення позову уданій справі.

Скаржник вважає, що під час розгляду даної справи вчинення реєстраційних дій щодо земельної ділянки, кадастровий номер: НОМЕР_1, площею 1, 6307 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, Крюківщинська сільська рада, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_2 прямо суперечить, обмежує та унеможливлює у майбутньому реальне виконання судового рішення, оскільки поновлення порушених прав та інтересів АТ «Дельта банк» не буде захищене в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернення до суду.

Обрання такого виду забезпечення позову, як забороно ОСОБА_6 та органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, що стосуються, відчуження та реєстрації прав на майно, на думку скаржника, повністю відповідає вимогам ст. 136, 137 ГПК України.

4. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Інші учасники справи відзивів на апеляційну скаргу ПАТ «Дельта банк» не надали.

5. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду.

11.12.2018 ПАТ «Дельта банк» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Київської області від 23.11.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта банк» на ухвалу Господарського суду Київської області від 23.11.2018, запропоновано учасникам провадження надати відзиви та заперечення на відзив, встановлено строк для подачі відповідних заяв, скаргу призначено до розгляду на 06.03.2019. Заяв про продовження процесуального строку в порядку ч. 2 ст. 119 ГПК України не надійшло.

05.03.2019 на адресу Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

06.03.2019 на адресу Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

Вказані заяви задоволені судом апеляційної інстанції.

У судове засідання 06.03.2019 з'явилися представник позивача, відповідача 1 та представник ОСОБА_2. Представники відповідачів 2, 3, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства юстиції України в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином в порядку ст. 120, 242 ГПК України, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (наявні в матеріалах справи).

В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати. Представники відповідача 1 та ОСОБА_2 заперечили проти вимог апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

6. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Предметом розгляду у даній справі є позовні вимоги про визнання торгів такими, що не відбулися. Предметом апеляційного перегляду - ухвала про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову врегульований Главою 10 Розділу І ГПК України.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 73 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно із ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.06.2018 у справі № 910/23468/17 та від 12.09.2018 у справі № 910/7912/18.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому, обов'язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. 73, 74, 76 - 79 ГПК України, які передбачають обов'язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову, скаржник просив забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_4, органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, що стосуються відчуження та реєстрації прав на спірну земельну ділянку.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захист державою таких прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Отже, правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що реєстраційні дії вчиняють на підставі правочинів. А, враховуючи те, що заявлено про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій, що стосуються відчуження та реєстрації прав на спірне майно, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком Господарського суду Київської області про те, що заявлений захід забезпечення позову не відповідає предмету спору у справі, оскільки державна реєстрація є підтвердженням державою факту вчинення правочину та сама по собі не визначає його змісту, не встановлює, не змінює та не припиняє права і обов'язки щодо майна стосовно якого вчиняються реєстраційні дії, не зважаючи на те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає державній реєстрації і з нею пов'язаний момент його укладення.

До того ж, договір купівлі - продажу, за яким набуто право власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_4 не оскаржується у даному провадженні, право власності на спірну земельну ділянку не обмежене, заборона вчинення реєстраційних дій не співвідноситься з будь-яким обтяженням майна.

Відповідно до ч. 4 ч. 1 ст. 139 ГПК України, захід забезпечення позову, який належить застосувати, вказується заявником у письмовій заяві про забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.06.2018 у справі № 910/361/18.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд, з урахуванням положень ст. 73, 74, 76 - 79 ГПК України, погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання скаржника в заяві на потенційну неможливість виконання рішення у даній справі не підтверджується матеріалами справи та фактично зводяться включно до припущень заявника без наведення відповідного обґрунтування. А тому посилання скаржника на потенційну неможливість реалізувати судове рішення відхиляються судом апеляційної інстанції як необґрунтовані.

Водночас, скаржник сам у апеляційній скарзі, з одного боку посилається на те, що не вчинення заходів забезпечення позову ускладнить або унеможливить виконання рішення у даній справі (у разі задоволення позову) (5 аркуш апеляційної скарги). З другого боку, зазначає, що таке "невжиття ... не буде захищене в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду" (3 аркуш апеляційної скарги).

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявником не наведено підстав, з якими закон пов'язує можливість вжиття заходів забезпечення позову в порядку ст. 136, 137 ГПК України саме у даній справі, та, відповідно, правильно відмовив у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Зважаючи на викладене, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого суду про відмову в задоволенні заяви через необґрунтованість та недоведеність обставин, з яким закон повязує таку процесуальну дію.

Таким чином, керуючись ст. ст. 2, 269, 270, 271 п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвали про відмову у забезпеченні позову окремо від судового рішення передбачено п. 4 ч. 1 ст. 255 ГПК України.

Тобто, за загальним правилом, судове рішення не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

8. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 269, 270, 271 п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Господарського суду Київської області від 23.11.2018 у справі №911/1868/18 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 23.11.2018 у справі №911/1868/18 - залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 11.03.2019

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді М.А. Руденко

Л.Г. Смірнова