ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

11 березня 2019 року м.Тернопіль Справа №921/157/19

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянувши матеріали заяви без номеру від 25.02.2019 (вх.№186 від 04.03.2019), поданої фізичною особою-підприємцем Семерою Вікторією Анатоліївною, м.Одеса

до боржника: фізичної особи-підприємця Ткачика Василя Івановича, с.Шупарка Борщівського району Тернопільської області

про видачу судового наказу про стягнення 142642,50грн,

ВСТАНОВИВ:

Заявник - фізична особа-підприємець Семера Вікторія Анатоліївна, м.Одеса звернувся 28.02.2019 (згідно накладної поштового відправлення №983) до Господарського суду Тернопільської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Ткачика Василя Івановича, с.Шупарка Борщівського району Тернопільської області, 142642,50грн боргу, що виник у зв'язку з невиконанням ним умов договору поставки №05-03-18/13 від 05.03.2018 в частині проведення повного розрахунку за отриманий, згідно видаткової накладної без номеру від 05.03.2018, товар - стрічку крапельну та добрива, вартістю132000грн. Крім того, у заяві зазначено про надіслання боржнику вимоги від 19.11.2018 про сплату боргу (список згрупованих поштових відправлень №229, фіскальний чек відділення поштового зв'язку від 24.11.2018, квитанція №88), котру отримано підприємцем 28.11.2018, втім остання залишена без відповіді та задоволення

Розглянувши матеріали заяви та ознайомившись з доданими до неї документами, суддя дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Згідно зі ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.1 ст. 148 ГПК України).

Господарським процесуальним законодавством України встановлено вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу, недодержання яких тягне за собою відповідні процесуальні наслідки.

Відповідно до п.4, п.3 ч.3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч.ч.2, 4, 5 ст.91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

На обґрунтування суми боргу заявник посилається, зокрема на умови договору поставки товару №05-03-18/13 від 05.03.2018, згідно яких боржником як покупцем отримано у власність товар згідно видаткової накладної без номеру від 05.03.2018, вартістю 132000,00грн. Боржник, у свою чергу, зобов'язався оплатити отриманий товар, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом у разі прострочення оплати товару у строк не пізніше 30.09.2018. За твердженнями заявника, боржник своїх договірних обов'язків з оплати вартості переданого йому товару не виконав.

Судом встановлено, що до заяви про видачу судового наказу фізичною особою-підприємцем Семерою Вікторією Анатоліївною долучено копію договору поставки №05-03-18/13 від 05.03.2018, котрий не підписано продавцем (заявником).

Наведене унеможливлює встановити чи було дотримано сторонами визначеного законом порядку укладення правочинів, а також вимог ч.2 ст.207 ЦК України щодо письмової форми договору, а відтак встановлення підстав виникнення у боржника договірних зобов'язань за таким договором.

Наведене свідчить про порушення заявником п.п.3, 4 ч.3 ст.150 ГПК України при поданні заяви про видачу судового наказу, та є самостійною підставою для відмови у видачі наказу.

Окрім того, оскільки Господарський процесуальний кодекс України передбачає можливість задоволення заяви про видачу судового наказу лише за умови безспірності вимог, то заявник, окрім іншого, має додати документи, що вказують на правильність та безспірність грошових сум.

Тобто, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору поставки, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків. Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідним доказами.

Як вбачається із змісту договору від 05.03.2018, заявник в обґрунтування суми боргу, заявленої до стягнення, вказує, на умови договору (п.3.1), що передбачають індексацію вартості товару, визначеної сторонами у гривнях на дату підписання договору, яка відбувається за певних умов за визначеною договором формулою відповідно до зміни курсу гривні по відношенню до іноземної валюти (долару США) за даними міжбанківського ринку на дату платежу, або на дату проведення розрахунку зобов'язань (п.п.1.2, 1 3.1 договору від 05.03.2018). В обґрунтування суми боргу заявником надано розрахунок заборгованості від 19.02.2019, де вказано курс долара як на дату укладення договору, так і станом на дату здійснення розрахунку, однак будь-яких доказів в підтвердження вказаного курсу до заяви не долучено.

Тобто, виходячи з умов договору та обставин, на які посилається заявник в обґрунтування поданої заяви, для визначення суми, яка підлягає сплаті, слід встановити наявність умов, з якими сторони у договорі пов'язали необхідність здійснення індексації вартості товару та визначення остаточного розміру суми боргу з наданням підтверджуючої інформації про курс іноземних валют до гривні на певну дату. Доказів, які б свідчили, що заявлена у заяві згідно з розрахунком сума боргу від 19.02.2019 (долучено до заяви) є безспірною, заявником не надано.

З огляду на наведене, заява про видачу судового наказу про стягнення з підприємця суми боргу подана з порушенням вимог, встановлених ч.2 ст.12, п.п.3, 4 ч.3 ст.150 ГПК України, а тому, відповідно до п.1 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України, у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 148, п.п.3, 4 ч.3 ст.150, п.п.1, 3 ч.1, ч.2, ч.3 ст.152, ст.ст.154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суддя господарського суду, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити фізичній особі-підприємцю Семері Вікторії Анатоліївні, м.Одеса, у видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Ткачика Василя Івановича, с.Шупарка Борщівського району Тернопільської області, 142642,50грн боргу за договором поставки №05-03-18/13 від 05.03.2018.

2. Копію ухвали направити рекомендованим листом з повідомленням про вручення: фізичній особі-підприємцю Семері Вікторії Анатоліївні, АДРЕСА_1.

Ухвала підписана набирає законної сили 11.03.2019 відповідно до приписів ст.235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строк та порядку, визначених ст.ст.256, 257 ГПК України з урахуванням пп.17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Суддя Н.О. Андрусик