ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2019 Справа №914/185/18

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І., за участю секретаря судового засідання Сала О.А., розглянув матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1 банку України, м. Київ,

до відповідача: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Пустомити мясо, м. Пустомити, Львівська область,

за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Фінансова ініціатива, м. Київ,

предмет позову: звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №12/09/3 від 23.02.2009 року з додатковими угодами,

підстава позову: невиконання зобовязань за кредитним договором №12/09/3 від 23.02.2009 року з додатковими угодами,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_3 представник на підставі довіреності від 02.11.2018 року,

відповідача: ОСОБА_4 представник на підставі довіреності від 01.03.2018 року,

третьої особи: не зявився.

ПРОЦЕС

31.01.2018 року на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 банку України до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Пустомити мясо про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №12/09/3 від 23.02.2009 року з додатковими угодами, укладеним між ОСОБА_1 банком України та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Фінансова ініціатива.

Ухвалою суду від 02.02.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, підготовче засідання призначено на 28.02.2018 року. Підготовче засідання та розгляд справи по суті неодноразово відкладались, хід розгляду справи відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань.

21.02.2018 року третьою особою подано пояснення на позовну заяву.

23.02.2018 року позивачем подано клопотання про приєднання до матеріалів справи копії повного звіту про оцінку нежитлової нерухомості.

У судовому засіданні 23.03.2018 року судом продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.

11.04.2018 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про призначення експертизи.

Ухвалою суду від 13.04.2018 року за клопотанням відповідача призначено судову інженерно-технічну експертизу у справі №914/185/18 та зупинено провадження у даній справі.

17.10.2018 року до суду надійшли матеріали справи №914/185/18 та повідомлення експерта про невиконання ухвали суду у звязку з відсутністю доказів оплати вартості експертизи.

Ухвалою суду від 29.10.2018 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 14.11.2018 року, в якому зясовано, що відповідач не отримував рахунка про оплату експертизи.

21.11.2018 року відповідачем подано доповнення до відзиву та клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням в справі №910/11236/18, що розглядається в Господарському суді м. Києва.

22.11.2018 року позивачем подано пояснення щодо призначеної судом інженерно-технічної експертизи, 28.11.2018 року - заперечення на клопотання про зупинення розгляду справи, клопотання про поновлення строків на подання доказів (оригінал клопотання подано 03.12.2018р.); 29.11.2018 року заперечення щодо прийняття доповнення до відзиву від 20.11.2018 року (оригінал клопотання подано 03.12.2018р.).

У судовому засіданні 29.11.2018 року судом відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Пустомити мясо про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 10.12.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 банку України про залишення без розгляду доповнення до відзиву; задоволено клопотання ОСОБА_1 банку України про поновлення строків для подання доказів та поновлено строк на подання письмових пояснень з додатками; закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 10.01.2019 року.

У судовому засіданні 10.01.2019 року розпочато розгляд справи по суті, представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача просив відмовити частково у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 23.01.2019 року представником відповідач заявлено клопотання про призначення експертизи. Розгляд заяв та клопотань на стадії розгляду справи по суті регламентовано ст.207 ГПК України. Так, головуючий з'ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов'язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом. Відповідач, звертаючись із клопотанням про призначення експертизи 23.01.2019 року, не обґрунтував та не довів причин неможливості подання відповідного клопотання на стадії підготовчого провадження, у звязку з чим судом без виходу в нарадчу кімнату в судовому засіданні 23.01.2019 року залишено відповідне клопотання без розгляду.

23.01.2019 року відповідачем заявлено судді Матвіїву Р.І. відвід. Ухвалою суду від 23.01.2019 року зупинено провадження у справі №914/185/18 до вирішення питання про відвід судді Матвіїву Р.І. 24.01.2019 року проведено автоматизований розподіл справи, за наслідками якого матеріали прави передано судді Гоменюк З.П. 25.01.2019 року суддею у задоволенні заяви про відвід відмовлено. 30.01.2019 року провадження у справі поновлено та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 18.02.2019 року, про що учасники справи повідомлені завчасно та належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

07.02.2019 року від позивача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак, така не була задоволена у звязку з перебуванням судді Матвіїва Р.І. 08.02.2019 року у відпустці, а у період 11-15.02.2019 року - проходженням згідно з наказом Голови господарського суду Львівської області №25-к від 22.01.2019 року для проходження підготовки у Львівському регіональному відділенні ОСОБА_1 школи суддів України.

У судове засідання 18.02.2019 року зявилися представники позивача та відповідача, третя особа явку представника не забезпечила, причин неявки не повідомила. Повторна неявка третьої особи, належним чином повідомленої про дату та час судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті в даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 18.02.2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН

Спір між сторонами виник у звязку з неналежним виконанням позичальником зобовязань за кредитним договором та забезпеченням основного зобовязання нерухомим майном відповідача. Так, позивач стверджує, що ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» не виконав своїх зобовязань по кредитному договору, у звязку з чим станом на 24.06.2015 року заборгованість становить 93 250 821,92 грн., з яких 85 000 000,00 грн. заборгованість за кредитом, 8 250 821,92 грн. заборгованість за процентами. Враховуючи забезпечення зобовязання по кредитному договору іпотекою, позивачем обрано спосіб захисту звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною 6 941 400 грн., визначеною згідно з експертним висновком суб'єкта оціночної діяльності ТОВ "Консалтингова компанія "Увекон" від 14.04.2017 року.

Відповідач подав відзив та доповнення до відзиву, відповідно до яких заперечує позовні вимоги, не погоджується з вартістю предмета іпотеки та звітом про повну оцінку майна, виконаної на 14.04.2017 року, надав звіт про незалежну ретроспективну оцінку майна станом на 01.06.2019 року.

Третя особа у поясненнях на позовну заяву стверджує про укладення нею з позивачем кредитного договору від 23.02.20009 року, про отримання від позивача кредиту в сумі 85 000 000,00 грн., про отримання вимоги банку про сплату заборгованості та про віднесення ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Комерційний банк Фінансова ініціатива до категорії неплатоспроможних. Водночас звертає увагу на «хибність визначеної вартості предмета іпотеки», зазначенні в позовній заяві, і звернення стягнення на предмет іпотеки за вартістю, нижчою від дійсної ринкової вартості, призведе до мінімізації погашення заборгованості за кредитним договором.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

23.02.2009 року ОСОБА_1 України (надалі по тексту рішення позивач, згідно з договором - кредитор) і ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Комерційний банк Фінансова ініціатива (надалі по тексту рішення та згідно з договором - позичальник) уклали кредитний договір №12/09/3, відповідно до якого в рахунок відкритої кредитної лінії за кредитним договором №12/09 кредитор надає позичальнику кредит на суму 85 000 000,00 грн. на строк з 23.0.2009 року по 09.02.2010 року з оплатою 16,50% річних. Згідно з п.1.2 договору під забезпечення кредит надається, зокрема, цілісний майновий комплекс майнового поручителя ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Пустомити мясо.

Надання кредиту в сумі 85 000 000,00 грн. позичальник ПАТ Комерційний банк Фінансова ініціатива визнав у письмових поясненнях, відповідач вказаної обставини не заперечив і не спростував.

До кредитного договору неодноразово вносились зміни, зокрема, 28.11.2012 року кредитний договір викладено в новій редакції; 26.02.2014 року змінено п.1.1 кредитного договору в частині графіку погашення кредиту: 30.11.2016 року 17 163 334,00 грн., 30.12.2016 року 67 836 666,00 грн.; 12.03.2015 року п.1.1 доповнено абзацом наступного змісту: «на період з 02.03.2015 року по 10.06.2015 року процентна ставка за користування кредитом встановлюється на рівні 21,5% річних».

23.02.2009 року ОСОБА_1 України (згідно з договором - іпотекодержатель) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Пустомити мясо (згідно з договором іпотекодавець, надалі по тексту рішення відповідач) уклали іпотечний договір щодо забезпечення вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №12/09/3 від 23.02.2009 року, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем, з повернення кредиту для підтримання ліквідності в сумі 85 000 000,00 грн. на строк з 23.02.2009 року по 09.02.2010 року, сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 16,5% річних щомісячно, сплати штрафних санкцій у розмірі, передбаченому кредитним договором. У забезпечення виконання іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку підприємство як цілісний майновий комплекс, у тому числі наступне нерухоме майно, загальною ринковою вартістю 6 458 160,00 грн.: котельня «К», площею 1019,8 кв.м., що знаходиться за адресою Львівська область, м. Пустомити, вул. Лисенка, 29, бензозаправочний пункт, літ «К-1», загальною площею 20,5 кв.м., що знаходиться за адресою Львівська область, м. Пустомити, вул. Лисенка, 29, мясожировий цех, холодильник, компресорний цех, вага, дві прохідні, що знаходиться за адресою Львівська область, м. Пустомити, вул. Лисенка, 29, будівля (літ. Ц-1), нежитлові приміщення, загальною площею 767,2 кв.м., що знаходяться за адресою Львівська область, м. Пустомити, вул. Фабрична,19, рухоме майно, перелічене в додатку №1, який є невідємною частиною іпотечного договору, загальною оціночною вартістю 3 098 785,00 грн., інші оборотні та необоротні активи, незавершене будівництво і нематеріальні активи. Згідно з п.9 іпотечного договору сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 35 116 246,00 грн.

29.03.2010 року у звязку із внесенням змін до кредитного договору №12/09/3 від 23.02.2009 року внесено зміни до іпотечного договору в частині строку повернення кредиту не пізніше 31.12.2012 року, в частині розміру відсотків за користування кредитом 17,50% річних, в частині ринкової вартості предмета іпотеки 35 230 211,00 грн.

07.06.2012 року внесено зміни до іпотечного договору в частині строку повернення кредиту 28.02.2013 року та щодо сплати відсотків «сплати відсотків за користування кредитом щомісячно».

28.11.2012 року внесено зміни до іпотечного договору шляхом викладення п.1 розділу 1 в наступній редакції: «цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №12/09/3 від 23.02.2009 року, укладеного між іпотекодержателем та позичальником, з повернення кредиту в сумі 85 000 000,00 грн. у строк та на умовах, передбачених кредитним договором, сплати відсотків за користування кредитом щомісячно,сплати штрафних санкцій у розмірі, передбаченому кредитним договором».

Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору №12/09/3 станом на 05.12.2017 року прострочена сума заборгованості по кредиту становить 85 000 000,00 грн., нараховані за період 01.01.-31.05.2015 року проценти 8 250 821,92 грн. Розмір заборгованості по кредиту - 85 000 000,00 грн. та процентів - 8 250 821,92 грн. відповідачем і третьої особи (позичальником) не заперечується, не оспорюється і документально не спростовано.

14.04.2017 року за замовленням ОСОБА_1 Банку України ТОВ "Консалтингова компанія "Увекон" проведено експертизу вартості майна комплексу нежитлових будівель, загальною площею 5 044,6 кв.м., що знаходиться за адресою Львівська область, м. Пустомити, вул. Лисенка, 29, відповідно до якої ринкова вартість становить 6 941 400,00 грн.

У процесі розгляду справи 01.06.2018 року за замовленням ТОВ «Пустомити м'ясо» ТОВ «Юридична фірма «Юрісперітус» проведено експертизу вартості майна: котельня «К», площею 1019,8 кв.м., що знаходиться за адресою Львівська область, м. Пустомити, вул. Лисенка, 29, бензозаправочний пункт, літ «К-1», загальною площею 20,5 кв.м., що знаходиться за адресою Львівська область, м. Пустомити, вул. Лисенка, 29, мясожировий цех, холодильник, компресорний цех, вага, дві прохідні, що знаходиться за адресою Львівська область, м. Пустомити, вул. Лисенка, 29, будівля (літ. Ц-1), нежитлові приміщення, загальною площею 767,2 кв.м., що знаходяться за адресою Львівська область, м. Пустомити, вул. Фабрична,19, рухоме майно відповідно до списку, відповідно до якої оціночна вартість майна становить 35 365 664,00 грн.

Дані факти матеріалами справи підтверджуються, документально не спростовувались.

ВИСНОВКИ СУДУ

Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представників учасників справи, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю з огляду на наступне.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлено судом вище, підставою виникнення правовідносин між сторонами є невиконання позичальником (третя особа у справі) умов кредитного договору, належне виконання якого забезпечене іпотекою.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до норм статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з нормами частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки ОСОБА_1 банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 10561 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Договором від 09.04.2010 року про внесення змін до кредитного договору сторони погодили, що процентна ставка за кредитом є змінною.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалося вище, позичальником і відповідачем не заперечується обставина, що позивачем на виконання умов кредитного договору надано позичальнику кредитні кошти в сумі 85 000 000,00 грн. Заперечення позовних вимог відповідачем не ґрунтуються на оспорюванні розміру заборгованості чи неотриманні позичальником кредиту.

Суд звертає увагу, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (ч.1 ст.75 ГПК України).

Щодо наданої позивачем 22.11.2018 року виписки по кредитному договору №12/09/3 (на підтвердження факту, що розмір кредитної заборгованості є значним і таким, що перевищує вартість заставного майна, та не змінювався), з якої вбачається залишок дебіторської заборгованості банку в розмірі 466 120 465,50 грн., суд зазначає, що така не містить конкретної дати залишку відповідної заборгованості, тому не може бути достовірним доказом визначення судом заборгованості у вказаному розмірі на даний час. Разом з тим позивач не змінює розмір позовних вимог, в погашення яких просить звернути стягнення згідно з позовною заявою, і розмір яких відповідачем не спростовано.

Згідно з графіком погашення кредитної заборгованості, погодженим сторонами 26.02.2014 року в договорі про внесення змін, погашення кредиту в сумі 17 163 334,00 грн. мало відбутися 30.11.2016 року, а 67 836 666,00 грн. - 30.12.2016 року.

Докази належного та своєчасного виконання позичальником своїх зобов'язань по поверненню вказаних кредитних договорах учасниками справи не подано. Відтак, станом на 05.12.2017 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 85 000 000,00 грн. та нараховано за період 01.01.-31.05.2015 року проценти в сумі 8 250 821,92 грн. Наданий позивачем розрахунок процентів за визначений позивачем період судом перевірено, третьою особою не оспорено та не спростовано.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Суд звертає увагу, що відповідачем та третьою особою під час розгляду справи не було надано будь-яких заперечень щодо визначених розмірів заборгованості за кредитним договором, у тому числі щодо суми процентів за користування кредитом, а заперечення стосувалися вартості майна, визначеної за замовленням позивача станом на 14.04.2017 року.

Частинами 1 та 3 ст. 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Закон України "Про іпотеку" є спеціальним законом, який регулює відносини у сфері застави нерухомого майна - іпотеки. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно з п.15.8.1 договору іпотеки іпотекодержатель має право з метою задоволення свої вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань передбачених кредитним договором, вони не будуть виконанні.

Пунктом 15.10 договору іпотеки визначено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки за умовами цього договору іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги у повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмета іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог.

Як встановлено вище, позичальником не виконано своїх зобовязань по своєчасному поверненню суми кредиту та нарахованих процентів, у звязку з чим станом на 05.12.2017 року обліковується заборгованість в розмірі 93 250 821,92 грн., з яких борг по кредиту в сумі 85 000 000,00 грн. та по відсотках - в сумі 8 250 821,92 грн.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Пленум Вищого господарського суду України у постанові № 1 від 24.11.2014 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» розяснює, що, вирішуючи спори про звернення стягнення на предмет іпотеки, господарські суди мають враховувати приписи статті 35 Закону України "Про іпотеку", якими передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Проте ненадіслання іпотекодержателем іпотекодавцю відповідної вимоги не виключає права іпотекодержателя на звернення до суду з відповідним позовом за захистом своїх порушених прав.

Так, позивач не доводить факту звернення до іпотекодержателя з вимогою про усунення порушень виконання кредитного договору, однак, відсутність такого звернення не впливає на можливість судового захисту порушеного права позивача. Враховуючи наведені обставини, докази виконання зобовязання по кредитному договору 93 250 821,92 грн. відсутні, що є підставою для реалізації кредитором своїх прав на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.39 Закону України "Про іпотеку" в редакції чинній з 04.02.2019 року, тобто, на час прийняття рішення у даній справі, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах). У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Проте, суд звертає увагу, що на час відкриття провадження та здійснення судового розгляду справи вказана норма передбачала, що «у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації», і доводи сторін були спрямовані саме на доказування вартості реалізації предмета іпотеки. При цьому відповідно до умов іпотечного договору вартість предмета іпотеки складала 35 116 246,00 грн., долучений позивачем до позову експертний висновок суб'єкта оціночної діяльності ТОВ "Консалтингова компанія "Увекон" визначав ринкову вартість об'єкта оцінки комплексу нежитлових будівель, площею 5 044.6 кв.м. станом на 14.04.2017 - 6 941 400 грн, що майже втричі менше за вартість, погоджену в договорі, у звязку з чим відповідач та третя особа не погоджувалися з такою вартістю предмета іпотеки і відповідачем було заявлено клопотання про призначення відповідної експертизи у справі. 14.04.2017 року судом з метою визначення ринкової вартості об'єкта іпотеки призначалась судова експертиза, яка з огляду на відсутність доказів оплати проведення експертизи, обовязок чого був покладений на відповідача, проведена не була. Після поновлення провадження у справі на стадії підготовчого провадження клопотань щодо повторного призначення експертизи відповідач не заявляв (подане без обґрунтування причин своєчасного подання клопотання про призначення експертизи на стадії розгляду справи по суті судом залишене без розгляду), більше того, позивач уже наполягав на необов'язковості визначення вартості предмета іпотеки, а відповідачем подано суду експертний висновок, складений суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "Юридична фірма "Юрісперітус", яким визначено оціночну вартість майна в сумі 35 365 664,00 грн. Також відповідачем подано рецензію на звіт, наданий позивачем, із зауваженнями щодо визначення вартості майна.

Разом з положеннями ч. ч. 1,2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" ч. 2 ст. 43 «підготовка до проведення прилюдних торгів» вказаного Закону визначає, що початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

З урахуванням положення частини шостої статті 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а у разі відсутності такої згоди - на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Досліджуючи суперечливі висновки про вартість предмета іпотеки, суд вважає за необхідне стосовно початкової ціни предмета іпотеки, врахувати позицію ОСОБА_5 Верховного Суду, наведену у справі №235/3619/15-ц у постанові від 21.03.2018 року. Зокрема, суд не знайшов підстав для скасування рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки без зазначення початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Так, виходячи зі змісту поняття "ціна", як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України "Про іпотеку" можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України "Про іпотеку" встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Разом з тим, відповідно до статей 19, 57 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася. Європейський суд з прав людини в рішеннях Sutyazhnik v. Russia від 29 липня 2009 року, Esertas v. Lithuania від 31 травня 2012 року зазначав, що у справах можуть бути обставини, які свідчать про відсутність соціальної потреби чи нагальної суспільної необхідності, які б виправдовували відхилення від принципу правової визначеності. Тобто не потрібно скасовувати правильне по суті рішення суду лише заради правового пуризму.

Можливість визначення початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації як у грошовому виразі, так і з посиланням на її визначення суб'єктом оціночної діяльності підтримана також Верховним судом у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 466/4997/13-ц.

Водночас, беручи до уваги чинні приписи ч.2 ст.39 Закону України "Про іпотеку", суд зазначає, що зазначення ціни предмета іпотеки в рішенні суду не є обовязком суду, оскільки така визначатиметься при його примусовому виконанні в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Суд також звертає увагу, що згідно з положеннями Закону України «Про іпотеку» іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Відповідач у даній справі набув статусу майнового поручителя та відповідно до ст.11 Закону України «Про іпотеку» несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст.78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно ст.79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи досліджені та встановлені вище обставини справи, перевіривши доводи сторін, суд доходить висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення.

Здійснюючи розподіл судового збору, суд зазначає, що судовий збір згідно з положеннями ст.129 ГПК України покладається на відповідача у повному обсязі. Суд також звертає увагу, що за вимогу майнового характеру, ціною 93 250 821,92 грн., заявлену в даній справі, з урахуванням встановлених Законом України «Про судовий збір» обмежень, становить 616 700,00 грн. Позивачем згідно з меморіальним ордером № від 28.12.2017 року сплачено 104 121,00 грн., які підлягають відшкодуванню відповідачем, а решта 512 579,00 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід бюджету.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. В рахунок часткового погашення заборгованості Публічного акціонерного Комерційний банк Фінансова ініціатива (код ЄДР 33299878, 03150, м.Київ, вулиця Щорса , будинок 7/9) за кредитним договором від 23.02.2009 № 12/09/3 з додатковими угодами до нього (10.12.2009 року, 29.03.2010 року, 09.04.2010 року, 11.06.2010 року, 07.06.2012 року, 31.10.2012 року, 28.11.2012 року, 26.02.2014 року, 01.12.2014 року, 23.12.2014 року, 26.02.2015 року, 12.03.2015 року) перед ОСОБА_1 банком України (, 01601, м. Київ, вул. Інститутська,9) в загальній сумі заборгованості (станом на 24.06.2015 року) 93 250 821,92 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 85 000 000,00 грн. та заборгованості за процентами 8 250 821,00 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 23.02.2009 року (зі змінами та доповненнями), укладений між ОСОБА_1 Банком України (, 01601, м. Київ, вул. Інститутська,9) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Пустомити мясо (код ЄДР 34854137, 76005, Івано-Франківська обл., місто Івано-Франківськ, вулиця ОСОБА_6, будинок 10), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за №532 зі змінами та доповненнями, а саме договір №1 від 29.03.2010 року, договір №2 від 07.06.2012 року, договір №3 від 28.11.2012 року, на наступне нерухоме майно: котельня «К», площею 1 019,8 кв.м., що знаходиться за адресою Львівська область, Пустомитівський район, місто Пустомити, вулиця Лисенка, будинок 29, бензозаправочний пункт, літ. «К-1», загальною площею 20,5 кв.м., що знаходиться за адресою Львівська область, Пустомитівський район, місто Пустомити, вулиця Лисенка, будинок 29, мясожировий цех, холодильник, компресорний цех, вага, дві прохідні, що знаходяться за адресою Львівська область, Пустомитівськии район, місто Пустомити вулиця Лисенка, будинок 29, будівля (літ. Ц-1), нежитлові приміщення загальною площею 767,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, місто Пустомити вулиця Фабрична, будинок 19, рухоме майно, перелічене в додатку №1, який є невідємною частиною іпотечного договору, інші оборотні та необоротні активи, незавершене будівництво і нематеріальні активи.

3. Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за ціною, встановленою за згодою сторін або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

4. Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Пустомити мясо (код ЄДР 34854137, 76005, Івано-Франківська обл., місто Івано-Франківськ, вулиця С. Петлюри, будинок 10) на користь ОСОБА_1 Банку України (, 01601, м. Київ, вул. Інститутська,9) 104 121,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

5. Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Пустомити мясо (код ЄДР 34854137, 76005, Івано-Франківська обл., місто Івано-Франківськ, вулиця С. Петлюри, будинок 10) 512 579,00 грн. судового збору в дохід Державного бюджету України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 07.03.2019 року.

Суддя Матвіїв Р.І.