ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 Справа № 917/140/19

За позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "РСД ГРУП", пр-кт О.Поля, 97, оф.11, м. Дніпро, 49054

до Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" вул. Зіньківська, 6, м. Полтава, 36029

про стягнення 390411,01 грн.

Суддя Ціленко В. А.

Секретар судового засідання Білоус О.В

Представники сторін в судове засідання не викликались. Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, в порядку спрощеного провадження, відповідно до ст. 247 Господарського процесуального кодексу України.

Суть справи: розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "РСД ГРУП", м. Дніпро про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод", м. Полтава основної заборгованості за договором поставки № 17/01/18РА від 17.01.2018 року, з яких основний борг 370 350,40 грн., 18 517,49 грн. пені та 3% річних у сумі 1 543,12 грн.

Відповідач на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву в якому в частині основного боргу позов визнає, при цьому просить суд відмовити в позові в частині стягнення штрафних санкцій у розмірі 20 060,61 грн., з посиланням на право суду зменшити розмір санкцій.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

17.01.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "РСД ГРУП", м. Дніпро (Постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Полтавський турбомеханічний завод", м. Полтава (Покупець) був укладений договір поставки № 17/01/18РА (надалі Договір), відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов'язався поставляти й передавати у власність майно, а покупець приймати та оплачувати його згідно переліку і у кількості визначеній Специфікаціями, які з моменту підписання сторонами й проставлення печаток сторін, є невід'ємною частиною цього Договору.

Позивач посилається на неналежне виконання боржником грошових зобов'язань та просить суд стягнути залишок боргу та нарахування, що складають додаткову відповідальність, у примусовому порядку.

При вирішенні спору судом враховано наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються договором поставки, відповідно до якого продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, так як одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктами 2.1. та 3.1. Договору встановлено, що сума договору визначається сумарною вартістю товару, згідно підписаних сторонами специфікацій, ціна товару, що поставляється покупцю є договірною і вказується для кожної позиції в специфікаціях. Поставки партії товару, передбаченої конкретною специфікацією, здійснюється в порядку на умовах та строки визначені такою специфікацією.

Згідно з Специфікацією № 4 від 26.10.2018 року до договору поставки № 17/01/18РА від 17.01.2018 року розрахунок за партію товару (всього найменувань товару 4 на суму 430 735,20 грн.) здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 14 календарних днів від дня передачі партії товару в розпорядження покупця в пункті призначення поставки товару. Поставка партії товару, згідно специфікації, здійснюється протягом 10 календарних днів від дня підписання сторонами специфікації.

Позивачем був поставлений товар в обумовлений термін відповідно до видаткових накладних № 69 від 02.11.2018 року, № 70 від 06.11.2018 року та № 72 від 09.11.2018 року на загальну суму 430717,20 грн. Також у зв'язку з необхідністю, відповідачем було здійснено додаткове замовлення товару на суму 4 633,20 грн., що був поставлений позивачем відповідно до видаткової накладної № 73 від 08.11.2018 року.

Позивачем за поставлений товар були виставлені рахунки № 0136 на суму 430 717,20 грн. та № 0144 на суму 4 633,20 грн.

В порушення вищезазначених умов Договору, відповідач свої обов'язки не виконав, оплату за поставлений товар здійснив лише частково, внаслідок чого сформувалася заборгованість в розмірі 370 350,40 грн.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу є обгрунтованими та підтверджуються наданими у справі доказами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При викладених обставинах позов в частині стягнення трьох відсотків річних в сумі 1 543,12 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 546 Цивільного кодексу України договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов’язання, ніж неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошових зобов’язань повинен сплатити кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У п. 6.3. Договору визначено, що за несвоєчасну оплату поставленого товару, покупець сплачує пеню в розмірі 0,1 % від несвоєчасно сплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в момент прострочення, за кожен день прострочення оплати.

Враховуючи вищевикладене нарахування пені в сумі 18 517, 49 грн. є обгрунтованим та також підлягає задоволенню.

Клопотання відповідача щодо звільнення його від відповідальності за порушення грошових зобов'язань, в частині 18 517, 49 грн. нарахованої позивачем пені та 1 543,12 грн. 3% річних судом задоволено бути не може, оскільки згідно з ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені) якщо він значно перевищує розмір збитків, з урахуванням ступеня виконаних грошових зобов'язань боржником, майнового стану сторін, інших інтересів. Як засвідчують матеріали судової справи, зобов'язання по оплаті Товариству з обмеженою відповідальністю "РСД ГРУП" грошових коштів за поставлений товар виконані лише на 15%, доказів, які свідчили б про неплатоспроможність або вжиття заходів по погашенню боргу до суду не надано.

Також слід зауважити, що заявлені до стягнення 3% річних є платою за час користування грошовими коштами і не є відповідальністю у розумінні вищевикладених норм.

Витрати по оплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 232-233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" (вул. Зіньківська, 6, м. Полтава, 36029, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РСД ГРУП", (пр-кт О.Поля, 97, оф. 11, м. Дніпро, 49054, ) - 370 350,40 грн. основного боргу, 18 517,49 грн. пені, 1 543,12 грн. 3% річних та 5 856,17 грн. судового збору.

3. Копію рішення направити сторонам по справі.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27.02.2019 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до

набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Ціленко