ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 921/184/16-г/10

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.

за участю секретаря судового засідання - Корпусенка А.О.

за участю представників: Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - Шлапак Н.В., дов. від 20.02.2019, №2140/9/28-10-10-18; Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр" - Сліпченко О.В., дов. від 10.10.2017 №34.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.04.2018

(Суддя - Сидорук А.М.)

та на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.07.2018

(Головуючий суддя - Мирутенко О.Л., судді - Бонк Т.Б., Матущак О.І.)

у справі за заявою Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр"

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

1. Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 13.06.2017 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр", с. Васильківці, вул. Незалежності, буд. 68А, Гусятинського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 14040434; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр", введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Штельманчука Михайла Сергійовича, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №194 від 28.02.2013 року; АДРЕСА_1.

1.1. Постановою Господарського суду Тернопільської області від 26 грудня 2017 року припинено процедуру розпорядження майном у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр", с. Васильківці, вул. Незалежності, буд. 68А, Гусятинського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 14040434, товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр", с. Васильківці, вул. Незалежності, буд. 68А, Гусятинського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 14040434 - визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр", с. Васильківці, вул. Незалежності, буд. 68А, Гусятинського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 14040434 строком на 12 місяців та ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №149 від 18.02.2013р.; адреса офісу: АДРЕСА_2; адреса для листування: АДРЕСА_3.

2. До Господарського суду Тернопільської області 20 лютого 2018 року від Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, вул.Дегтярівська,11г, м.Київ,04119 надійшла заява про визнання грошових вимог відносно боржника на суму 21 557 868 грн 69коп.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 09.04.2018, яку залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.07.2019 у справі № 921/184/16-г/10 визнано грошові вимоги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, вул. Дегтярівська,11г, м.Київ ідентифікаційний код: 39440996 відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр", с. Васильківці, вул. Незалежності, буд. 68А Гусятинського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 14040434 в сумі 18 443 405 грн 01 коп. Черговість задоволення грошових вимог кредитора: в сумі 3 524,00 грн /сплачений судовий збір/ - перша; в сумі 7 552 445 грн 00 коп. - третя; в сумі 10 890 960 грн 01 коп. - шоста. В задоволенні решти грошових вимог відмовлено.

4. Судові рішення в частині відмови у задоволенні кредиторських вимог обґрунтовані тим, що за змістом статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію; їх виконання для боржника є обов'язковим, але пеня, штраф та інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що застосовуються до платника податків за порушення податкового законодавства, не нараховуються, оскільки ця норма визначає конкретний проміжок часу, який відповідає строку дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, але ніяк не пов'язаний із його суттю.

4.1. Суди дійшли висновків про поточний характер заявленої суми у 3 114 463 грн 68 коп. та дійшли висновків про те, що нарахування органом ДФС пені у період дії мораторію є порушенням приписів ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Далі - Закон про банкрутство), що виключає підстави для включення до реєстру вимог кредиторів вказаної суми штрафних санкцій.

4.2. Доводи Державної фіскальної служби про те, що Законом про банкрутство не заборонено контролюючим органам нараховувати штрафні санкції боржнику в період дії мораторію, введеного ухвалою суду, визнано судами помилковим.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

5. Не погодившись із наведеними судовими рішеннями до Верховного Суду звернувся Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби з проханням скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.04.2018 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 в частині відмови у визнанні кредиторських вимог.

6. Підставою для скасування скаржник вважає невірне застосування та порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема, ч. 5 ст. 19 Закону про банкрутство, оскільки заявлені вимоги не є конкурсними, отже, дія мораторію на них не поширюється.

Короткий зміст вимог та заперечень інших учасників у справі

7. Ліквідатором ТОВ "Мрія Центр" подано відзив на касаційну скаргу з проханням залишити її без задоволення, а оскаржувані рішення без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.01.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.04.2018 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 в частині відмови у визнанні кредиторських вимог.

8.1. Призначено до розгляду касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби у відкритому судовому засіданні на 20 лютого 2019 року о 12 год 15 хв. у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м.Київ, вул. О.Копиленка, 6, в залі судових засідань №330.

9. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти них, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційні скарги слід залишити без задоволення, виходячи з такого.

10. Відповідно ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

11. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено під час розгляду даної справи, провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр" порушено ухвалою господарського суду Тернопільської області від 13.06.2017;

11.1. на офіційному веб-сайті Вищого Господарського суду України в мережі Інтернет 13.06.2017 оприлюднено оголошення про порушення провадження у справі №921/184/16-г/10 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр", с. Васильківці, вул. Незалежності, буд. 68А, Гусятинського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 14040434;

11.2. Постановою Господарського суду Тернопільської області від 26.12.2017 року було припинено процедуру розпорядження майном у справі про банкрутство ТзОВ "Мрія Центр", товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців та ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф.;

11.3. До Господарського суду Тернопільської області від Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби надійшла заява про визнання грошових вимог відносно боржника на суму 21 557 868 грн 69 коп.;

11.4. В обґрунтування вимог кредитором зазначено, що станом на 08.02.2018 в інтегрованій картці платника податків за ТОВ "Мрія Центр" рахується заборгованість перед державним бюджетом по податку на додану вартість в розмірі 12 905 491,74 грн та з податку на додану вартість сільськогосподарських підприємств за операціями із зерновими і технічними культурами в розмірі 8 652 376,95 грн, що підтверджується довідкою про розрахунок суми податкового боргу. Разом податковий борг підприємства складає: 21 557 868,69 грн;

11.5. Кредитор зазначив, що податковий борг підприємства виник в результаті подання до СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС (правонаступник Офіс великих платників податків ДФС) в електронному вигляді податкових декларацій з податку на додану вартість за відповідні періоди; в результаті подання до СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС в електронному вигляді розрахунків сум податку на додану вартість по операціях з сільськогосподарськими товарами/послугами, що підлягають сплаті до державного бюджету та перерахуванню на спеціальний рахунок за відповідні періоди;

11.6. Також, до платника податків застосовано штрафні (фінансові) санкції щодо несвоєчасної сплати узгоджених сум грошових зобов'язань з податку на додану вартість. 01.11.2016 р. за №83-17 сформовано податкову вимогу, яку направлено платнику податків 01.11.2016 та вручено 03.11.2016;

11.7. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.06.2017 у справі №819/822/17 за позовом Офісу великих платників податків ДФС до ТзОВ "Мрія Центр" () про стягнення коштів з рахунків платника податків в сумі 22 143 735.90 грн, позовні вимоги задоволено повністю;

11.8. Від арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. надійшло повідомлення №02-01/70-11 від 12.03.2018 року про розгляд грошових вимог до ТОВ "Мрія Центр", в якому ліквідатор, грошові вимоги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби визнав частково, а саме: в сумі 7552868 грн 69 коп. та просить включити до третьої черги; грошові вимоги в сумі 10 890 960 грн 01 коп. - до шостої черги, як такі, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. Грошові вимоги в сумі 3 114 463 грн 68 коп. просив відхилити;

11.9. Стосовно кредиторських вимог в сумі 3 114 463 грн 68 коп., судами встановлено, що грошові вимоги у розмірі 1 910 317 грн 78 коп. нараховані кредитором за податковими повідомленнями рішеннями від 19.06.2017 року №, від 09.08.2017 року № , від 02.10.2017 року № та від 14.12.2017 року № є штрафними санкціями, які нараховані у період дії мораторію на підставі статті 126 Податкового кодексу України за затримку сплати узгодженого податкового зобов'язання з ПДВ на підставі податкової декларації з ПДВ за вересень 2016 року (№ від 19.10.2016 року, граничний термін сплати 30.10.2016 року );

11.10. Окрім того, кредитором до матеріалів справи долучено інтегровану картку платника податків щодо нарахування пені в розмірі 1 204 145 грн 90 коп. Відповідно до картки боржнику нараховано пеню в сумі 84,63 грн в період з 09.03.2017 по 31.05.2017 та пеню у розмірі 1204061,27 грн в період з 13.07.2017 по 30.12.2017.

12. Встановивши наведені обставини суди попередніх інстанцій послались на те, що мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію; їх виконання для боржника є обов'язковим, але пеня, штраф та інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що застосовуються до платника податків за порушення податкового законодавства, не нараховуються, оскільки ця норма визначає конкретний проміжок часу, який відповідає строку дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, але ніяк не пов'язаний із його суттю.

13. Отже, як вважають суди, заявлені вимоги на суму 3 114 463,68 грн та нараховані органом ДФС у період дії мораторію є порушенням приписів ст. 19 Закону про банкрутство, що виключає підстави для включення до реєстру вимог кредиторів вказаної суми штрафних санкцій.

14. Погоджуючись із висновками попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для визнання кредиторських вимог скаржника 3 114 463,68 грн та відхиляючи доводи касаційної скарги останнього, Суд касаційної інстанції виходить з такого.

15. Виходячи з вимог ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

16. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

17. Статтею 9 вказаного Закону визначено, що справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

18. Відповідно до положень ст. 1 Закону про банкрутство кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

19. Згідно з ч. 15 ст. 16 Закону про банкрутство з моменту відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство пред'явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство.

20. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 19 Закону про банкрутство мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

21. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

22. Згідно з абз. 8 ч. 1 ст. 1 Закону про банкрутство конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

23. Отже, норми ст. 1 та ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство пов'язують статус конкурсних грошових вимог виключно з моментом виникнення відповідного зобов'язання боржника.

24. З огляду на вищенаведене, спірні грошові вимоги мають характер конкурсних, оскільки виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, не є самостійними поточними вимогами кредитора, є штрафними санкціями, які нараховані за невчасну сплату ТОВ "Мрія Центр" самостійно узгодженої суми податкового зобов'язання за вересень 2016 року.

25. Оскільки спірні вимоги нараховані на підставі ст. 126 Податкового Кодексу України не є основним зобов'язанням, яке виникло упродовж дії процедури розпорядження майном та є санкцією за несвоєчасне виконання зобов'язання, термін виконання якого настав до дня порушення провадження у справі про банкрутство, висновки попередніх судових інстанцій про відхилення таких вимог є правомірними.

26. Поряд з цим, доводи скаржника про порушення судами норм матеріального та процесуального права, не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження.

27. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

28. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Росії", "Нєлюбін проти Росії"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

29. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

30. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України).

31. За таких обставин та з урахуванням меж розгляду справи в суді касаційної інстанції, в порядку ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій підлягають залишенню без змін, як такі, що прийняті з додержанням норм матеріального і процесуального права.

32. У зв'язку з тим, що Суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає в силі раніше ухвалені судові рішення, Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 3 09, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на ухвалу господарського суду Тернопільської області від 03.04.2018 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 у справі №921/184/16-г/10 в частині відмови у визнанні кредиторських вимог залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Тернопільської області від 03.04.2018 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.07.2018 у справі №921/184/16-г/10 в частині відмови у визнанні кредиторських вимог залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

Н.Г. Ткаченко