ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06 березня 2019 року

м. Тернопіль

Справа № 921/135/19

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С. розглянувши заяву Приватного підприємства «Імпексмаш», вул. Добровольського, буд. 2, м. Кропивницький, Кірвоградська обл., 25005, ідентифікаційний код – 24710350) про видачу судового наказу без номера та без дати ( вхідний №163 від 28.02.2019) на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес», село Токи, Підволочиський район, Тернопільська обл., 47823, ідентифікаційний номер – 30915832) заборгованості в сумі 74 478,00 грн., згідно Договору на поставку продукції №29/9 від 29.09.2015р., відмовляє у його видачі. При цьому, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 12 ГПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно ч. 1 ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості та документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги у заяві (п. 5. ч.2, п.п.3,4 ч.3 ст.150 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 76-78 ГПК України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Слід зазначити, що за загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження, суд не розглядає обґрунтованість вимог заявлених стягувачем по суті (п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України). Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги. Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов’язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності порушення його права, в т.ч. щодо наявності прострочення виконання зобов’язання боржником. Однак, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (ст. 15 ГПК України).

Так у випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника, в т. ч. у певній частині, мають місце обставини, які свідчать про відсутність безспірності вимог (що є обов’язковим критерієм при здійсненні наказного провадження), а отже суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав.

Згідно п.п. 1, 8 ч. 1 та ч. 2 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу та із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, про що постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів, які підтверджують відсутність спору ( безспірність вимог).

Так, вимоги заявника у заяві ґрунтуються на факті поставки ним боржнику продукції на підставі укладеного між сторонами Договору на поставку продукції №29/9 від 29.09.2015р. на суму 217 617,00грн. яка частково оплачена останнім на суму 143 139,00грн., у зв’язку з чим борг складає 74478,00грн.

До заяви додані: копія Договору на поставку продукції №29/9 від 29.09.2015р. із строком дії до 31.12.2016р. та у якому не погоджена сторонами умова щодо його пролонгації на наступний період, що не підтверджує підстав поставки продукції у 2018 році відповідно до даного договору та порядку розрахунків передбаченого ним; - видаткові накладні №160 від 15.03.2018р. на суму 31059,00грн.,№ 183 від 22.03.2018р. на суму 23850,00грн., №250 від 18.04.2018р. на суму 46428,00грн. та №130 від 10.05.2018р. на суму 28050,00грн., всього на загальну суму 130 287,00грн., а не на суму 217 617,00грн., як зазначено у заяві.

Додані до заяви копії доказів не засвідчені належним чином, як це передбачено ч. 5 ст. 91 ГПК України та п. 5.27 Державної Уніфікованої системи документації ДСТУ 4163-2003, зокрема, не зазначено дати засвідчення копії.

Згідно з ч. ч. 2, 4, 5 ст. 91 ГПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 04.04.2003р. №55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Крім того до заяви не додано: - документи, що підтверджують повноваження особи, що підписала заяву ( наказ, витяг з ЄДРПОУ, тощо); - належні докази часткової оплати боржником поставленої продукції, так як додана до заяви виписка не підписана уповноваженою особою та не містить інформації ким вона видана та з якого документа видана виписка ( виписка з особового рахунку у банку тощо); - діючої специфікації (відповідно до п.3.1 Договору сторони погодили, що асортимент, кількість, вартість продукції та ціна кожної окремої партії продукції вказується у видаткових накладних, що складаються на основі діючої специфікації); - копії накладної №119 від 22.02.2018р. на яку заявник посилається у заяві.

Враховуючи вищезазначене, заявником не додано належних і допустимих доказів, які доводять відсутність спору щодо заявленої вимоги станом на момент звернення до суду та виникнення у нього права грошової вимоги до боржника у заявленому розмірі, що є підставою для відмови у видачі судового наказу, згідно п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Згідно ч. 1 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених, зокрема, п.п. 1 та 8 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 2 ст. 12, ч.ч. 2, 4, 5 ст. 91, ст. ст. 147, 148, 150, п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ст. ст. 234, 235 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У видачі судового наказу за заявою без номера та без дати ( вхідний №163 від 28.02.2019) Приватного підприємства «Імпексмаш» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес» заборгованості в сумі 74 478,00 грн., згідно Договору на поставку продукції №29/9 від 29.09.2015р.– відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання (06.03.2019) та підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали, через Господарський суд Тернопільської області або безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду.

Суддя                                                                                           М.С. Стадник