ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2019м. ДніпроСправа № 904/1/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г.

за позовом Дніпропетровського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій (Дніпропетровський ВГРЗ), м. Дніпро

до Колективного підприємства "ДНІПРОВСЬКИЙ КАР'ЄР", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 61 870,21 грн. за договором № 40 від 01.08.2012 року на постійне та обов'язкове обслуговування державною аварійно-рятувальною службою об'єктів та окремих територій.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Дніпропетровський воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін Державної служби України з надзвичайних ситуацій (Дніпропетровський ВГРЗ) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Колективного підприємства "ДНІПРОВСЬКИЙ КАР'ЄР" заборгованість у розмірі 61 870,21 грн. за договором № 40 від 01.08.2012 року на постійне та обов'язкове обслуговування державною аварійно-рятувальною службою об'єктів та окремих територій.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № 40 від 01.08.2012 року на постійне та обов'язкове обслуговування державною аварійно-рятувальною службою об'єктів та окремих територій, а саме відсутність щомісячної оплати за надані позивачем послуги за період вересень 2016 року - листопад 2018 року, що і призвело до утворення заборгованості.

Розглянувши поданий позов, суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до частин 3-4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За змістом приписів частин 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно положень ч.1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Виходячи із вказаних вище положень Господарського процесуального кодексу України та беручи до уваги ціну позову (61 870,21 грн.), яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто поданий позов відноситься до малозначних справ, а також незначну складність характеру спірних правовідносин та обсяг необхідних доказів, що не потребує проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд поданої позовної заяви у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 04.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідачу було встановлено строк для подачі відзиву на позовну заяву, проте останній вимоги ухвали суду від 04.01.2019 не виконав.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Дніпропетровським воєнізованим гірничорятувальним (аварійно-рятувальний) загоном Державної служби України з надзвичайних ситуацій (Дніпропетровський ВГРЗ) (далі-позивач, аварійно-рятувальна служба, виконавець) та Колективним підприємством "ДНІПРОВСЬКИЙ КАР'ЄР" (далі-відповідач, об'єкт, замовник) було укладено договір № 40 від 01.08.2012 року на постійне та обов'язкове обслуговування державною аварійно-рятувальною службою об'єктів та окремих територій.

Предметом договору є організація та здійснення структурним підрозділом Аварійно-рятувальної служби аварійно-рятувального обслуговування Об'єкта з метою своєчасного реагування та виконання аварійно-рятувальних робіт при виникненні на Об'єкті надзвичайної ситуації, а також профілактичної роботи із запобігання (профілактики) виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характерів, спрямованої на поліпшення техногенної безпеки об'єктів (територій) та підвищення рівня підготовленості об'єкта до рятування людей та ліквідації надзвичайних ситуацій (п. 1.1. договору).

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.1.1., 2.1.2. договору для виконання покладених завдань Аварійно-рятувальна служба зобов'язана:

- здійснювати добір основного особового складу Аварійно-рятувальної служби відповідного кваліфікаційного рівня та стану здоров'я, придатного до роботи в екстремальних умовах. Постійно підтримувати необхідний фізичний, психологічний рівень підготовки рятувальників та високий рівень професіоналізму для проведення аварійно-рятувальних робіт;

- забезпечувати функціонування структурних підрозділів у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення згідно з нормативом виїзду на Об'єкт, що регламентується планами реагування на надзвичайні ситуації (планами ліквідації аварій, планами локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій).

Позивач в надав відповідачу послуги у період з вересня 2016 по листопад 2018 на загальну суму 54 000,00 грн.

Згідно п. 4.1. договору вартість функціонування структурного підрозділу Аварійно-рятувальної служби у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення у кількості 1 оперативної одиниці складає 94 498,70 грн. на місяць.

Додатком №3 - Протокол узгодження договірної ціни від 01.01.2015 до договору сторони визначили щомісячний платіж за аварійно-рятувальне обслуговування в сумі 2 000,00 грн.

Сторони узгодили, що оплата за виконання аварійно-рятувальних робіт (за їх необхідності) виконується за фактичними витратами на їх виконання на підставі підтверджувальних документів (актів, відомостей обліку робочого часу тощо) (п. 4.3. договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Акти виконаних робіт та рахунки на їх оплату за спірний період направлялись відповідачу цінними листами, що підтверджено наданими до матеріалів справи копіями описів вкладень у такі листи та фіскальних чеків про надання поштових послуг.

Отже. позивачем прийняті на себе зобов'язання за договором виконані в повному обсязі.

Згідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Як визначено у ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконав свої зобов'язання відповідно до умов договору.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу в розмірі 54 000,00 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача втрати від інфляції у сумі 6 112,01 грн. за загальний період з листопада 2016 по грудень 2018 та 3% річних у сумі 1 758,20 грн. за загальний період з 01.11.2016 по 31.12.2018.

Перевіривши розрахунки позивача судом встановлено, що розрахунок 3% річних та інфляційних втрат відповідає вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим, вимогу позивача щодо стягнення 3% річних у сумі 1 758,20 грн. та інфляційних втрат у сумі 6 112,01 грн. слід визнати обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідач в судові засідання не з'являвся, до матеріалів справи не надав ані відзиву, ані доказів сплати суми боргу частково або в повному обсязі.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з викладеного, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Колективного підприємства "ДНІПРОВСЬКИЙ КАР'ЄР" (49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, б. 3Б, ) на користь Дніпропетровського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувальний) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій (49068, м. Дніпро, пр. Свободи, буд. 136, ) - 54 000,00 грн. - основного боргу; 6 112,01 грн. - інфляційних втрат; 1 758,20 грн. - 3% річних та 1 762,00 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.03.2019

Суддя В.Г. Бєлік