РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.02.2019 р. Справа № 910/17056/18
За позовом Приватного підприємства " БРІКК "

До Фонду державного майна України

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог

на предмет спору на стороні відповідача - Державна казначейська служба України

Про стягнення 535754,19 грн.

Суддя Пінчук В.І.

Секретар судового засідання Дімітрова Ю.Ю.

Представники сторін:

Від позивача Шипілов О.В. - адвокат

Від відповідача Сіденко В.О. - предст.

Від третьої особи Тимофєєва Т.М. - предст.

Обставини справи

Позивач - Приватне підприємство " БРІКК " звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача - Фонду державного майна України 535754,19 грн., з яких: 276105,37 грн. витрати кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів, 37822,65 грн. - 3% річних та 221826,17 грн. компенсація за неправомірне користування утримуваними коштами.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.12.2018 р. відкрите провадження у справі №910/17056/18, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначення судового засідання на 24.01.2019 р.

24.01.2019 р. через канцелярію суду відповідачем подане клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державну казначейську службу України

24.01.2019 р. через канцелярію суду відповідачем також подана заява із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд у задоволенні зазначеного клопотання відмовляє, оскільки не знаходить підстав для розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 24.01.2019 р. розгляд справи був відкладений до 21.02.2019 р. та залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державну казначейську службу України

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог позивача заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити.

19.02.2019 р. через канцелярію суду від Державної казначейської служби України подані пояснення.

У вказаних поясненнях останній зазначає про те, що ним здійсненні усі необхідні заходи, передбачені Порядком № 845, щодо безспірного списання коштів з рахунків боржника відповідно до наказу господарського суду м. Києва від 01.12.2017 р. № 910/26276/15.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд -

В С Т А Н О В И В:

27.09.2017 р. рішенням господарського суду м. Києва у справі № 910/26276/15 позов Приватного підприємства " БРІКК " ( позивача ) до Фонду державного майна України ( відповідача ) про стягнення коштів в якості компенсації невід'ємних поліпшень у розмірі 1262883,00 грн. та судовий збір в розмірі 18943,25 грн. був задоволений в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 р. та постановою Верховного суду від 31.01.2018 р. вказане рішення залишене без змін.

12.07.2018 р. позивач звернувся до Державної казначейської служби України із заявою про примусове виконання наказу Господарського суду м. Києва від 01.12.2017 р. у справі № 910/26276/15 та стягнення з Фонду державного майна України на його користь 1281826,25 грн., з яких: 1262883,00 грн. компенсація невід'ємних поліпшень та 18943,25 грн. судовий збір.

14.11.2018 р. у примусовому порядку вказані кошти були сплачені відповідачем, що підтверджується випискою з рахунку позивача.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач повинен був сплатити суму грошових коштів як компенсацію невід'ємних поліпшень з моменту набуття судовим рішенням законної сили, тобто з 20.11.2017 р., натомість вказані кошти були сплачені останнім лише у примусовому порядку 14.11.2018 р., що підтверджується випискою з рахунку позивача.

У зв'язку з тим, що відповідач перерахував суму заборгованості лише 14.11.2018 р. позивач вважає, що він має право стягнути з відповідача за період з 20.11.2017 р. по 13.11.2018 р. пеню в розмірі 221826,17 грн. ( на підставі ч. 6 ст. 231 ГК України ), а також на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних в розмірі 37822,65 грн. та збитки від інфляції в розмірі 276105,37 грн.

Суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав

Відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України ( в редакції до 15.12.2017 р. ) виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу який є виконавчим документом.

Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом. Накази про стягнення судового збору надсилаються до органів державної виконавчої служби.

Згідно ст. 117 вказаного кодексу України наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України " Про виконавче провадження "

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України " Про виконавче провадження " у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала.

Як встановлено судом наказ господарського суду м. Києва про примусове виконання рішення у справі № 910/26276/15 виданий 01.12.2017 р.

Згідно ст. 26 Закону України " Про виконавче провадження " виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Як зазначає позивач у позовній заяві він звернувся до Державної казначейської служби України із заявою про примусове виконання наказу господарського суду м. Києва від 01.12.2017 р. лише 12.07.2018 р.

Суд вважає, що початок примусового виконання рішення суду повинно було відраховуватись позивачем з моменту звернення останнього до Державної казначейської служби України із заявою про примусове виконання рішення суду, а не з моменту набуття судовим рішенням законної сили.

Щодо процедури виконання рішень про стягнення коштів з державних органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України " Про Фонд державного майна України " Фонд є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України " Про виконавче провадження " рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 " Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників " затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

Пунктом 6 вказаного Порядку передбачено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органу Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:

- заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв'язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім'я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення);

- оригінал виконавчого документа;

- судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);

- оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).

Пунктом 8 вказаного Порядку передбачено, що органи Казначейства після надходження документів, зазначених у п. п. 6 і 7 цього Порядку:

- приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів ( супровідному листі керівника відповідного органу держаної виконавчої служби ) зазначається дата надходження і вхідний номер;

- здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувана інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів;

- повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Згідно п. 28 Порядку орган Казначейства не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди класифікації видатків бюджету і рахунки, з яких проводиться безспірне списання коштів.

З дня визначення кодів класифікації видатків бюджету та рахунків орган Казначейства повідомляє боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, про здійснення безспірного списання коштів з рахунків боржника та не проводить платежі крім платежів, які визначені у пункті 25 цього Порядку.

19.07.2018 р. Державна казначейська служба України звернулась до Фонду з листом № 13-08/148-11705, в якому вказала на необхідність надати інформацію, пов'язану з виконанням рішення про стягнення коштів, у тому числі щодо списання основної суми боргу.

Фонд листом від 25.07.2018 р. № 10-14-15007 повідомив Державну казначейську службу України про те, що наказ про примусове виконання рішення від 01.12.2017 р. у справі № 910/26276/15 підлягає поверненню стягувачу у зв'язку з невідповідністю ч. 1 ст. 4 Закону України " Про виконавче провадження ".

01.08.2018 р. Державна казначейська служба України листом № 13-08/22612514 повідомила, що наказ про примусове виконання рішення від 01.12.2017 р. у справі № 910/26276/15 підлягає виконанню, а також зобов'язала вжити заходів для встановлення асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.

06.08.2018 р. Фонд звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою № 10-25-15639 про виправлення помилки в наказі.

Згідно пп. 1 п. 11 Порядку відкладення безспірного списання коштів здійснюється у разі, зокрема: призначення до розгляду органом, який видав виконавчий документ, заяви про роз'яснення рішення про стягнення коштів, встановлення або зміну порядку і способу, розстрочку та/або відстрочку його виконання чи виправлення помилки або про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2018 р. у справі № 910/26276/15 вказану заяву Фонду про виправлення помилки у наказі у справі № 910/26276/15 прийнято до розгляду.

За результатами розгляду зазначеної заяви, ухвалою від 12.09.2018 р. було відмовлено у задоволенні заяви.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 р. вказана ухвала залишена без змін.

Ухвалою Верховного суду від 19.11.2018 р. відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 910/26276/15 за касаційною скаргою Фонду від 14.11.2018 р. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 р. та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 р.

Листом Державної казначейської служби України від 05.10.2018 р. № 13-08/611-16365 (надійшов на адресу Фонду 08.10.2018 р. ) було зобов'язано Фонд надати інформацію, пов'язану з виконанням наказу Господарського суду міста Києва від 01.12.2018 р. у справі № 910/26276/15.

Фонд листом від 09.10.2018 р № 10-14-20690 повідомив Державну казначейську службу України про подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 р. у справі № 910/26276/15.

Згідно п. 14 Порядку після усунення обставин, що були підставою для зупинення безспірного списання коштів і їх перерахування стягувачам, виконавчий документ виконується відповідно до цього Порядку в порядку черговості, що утворилася на момент усунення таких обставин.

Відповідно до п. 31 Порядку боржник або бюджетна установа, що здійснює централізоване обслуговування боржника, зобов'язані протягом одного місяця після надходження зазначеної вимоги надіслати органу Казначейства письмове повідомлення про заходи, вжиті ними з метою виконання судового рішення, та у разі, коли в результаті здійснення таких заходів не забезпечено виконання судового рішення у повному обсязі, - надсилати щомісяця повідомлення про вжиті заходи.

Як встановлено судом Державною казначейською службою України у листі від 05.11.2018 р. № 5-08/2796-18210 кінцевим терміном виконання наказу суду за рахунок коштів боржника вставлений 19.11.2018 р.

Згідно інформації з Єдиного веб - порталу використання публічних коштів відповідач здійснив 14.11.2018 р. повну оплату боргу на виконання наказу господарського суду м. Києва від 01.12.2017 р. № 910/26276/15.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 535754,19 грн., з яких: 276105,37 грн. витрати кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів, 37822,65 грн. - 3% річних та 221826,17 грн. компенсація за неправомірне користування утримуваними коштами безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України " Про виконавче провадження " виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Враховуючи, те що списання коштів здійснювалося з державного органу, а тому виконання судового наказу забезпечувалось Державною казначейською службою України відповідно до вимог Порядку.

Пунктом 50 Порядку передбачено компенсацію за порушення встановленого законом строку перерахування коштів за заявами стягувачів:

- Казначейством, якщо боржником є державний орган:

- державним виконавцем, якщо боржником є підприємство, установа, організація або юридична особа, зазначені в п. 48 цього Порядку.

Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів за черговістю надходження таких заяв стягувачів та після погашення заборгованості за рішеннями суду відповідно до п. 3 розділу II " Прикінцеві та перехідні положення " Закону України " Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"

Суд вважає за результатами судового розгляду справи № 910/26276/15 за позовом ПП " Брікк " до Фонду про стягнення 1515699,20 грн. між сторонами не виникло зобов'язальних (договірних) правовідносин боржника та кредитора згідно з нормами Цивільного кодексу України чи Господарського кодексу України, а виник обов'язок виконання рішення суду за приписами Господарського процесуального кодексу України, Закону України " Про виконавче провадження "

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст.129, 232, 233, 236 - 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 01.03.2019 р.

СуддяВ.І.Пінчук