УХВАЛА

26 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 01/5026/1159/2011

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Пєсков В.Г.

учасники справи:

ініціюючий кредитор - Акціонерне товариство "Альфа-Банк",

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкаська продовольча компанія",

кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вознесенська продовольча компанія",

ліквідатор - арбітражний керуючий Іванюк Олександр Миколайович

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Альфа-Банк"

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду

від 21.01.2019

у складі колегії суддів: Грек Б.М. (головуючий), Остапенко О.М., Отрюх Б.В.

у справі № 01/5026/1159/2011

за заявою Акціонерного товариства "Альфа-Банк"

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська продовольча компанія"

ВСТАНОВИВ:

08.02.2019 поштовим відправленням, направленим на адресу Північного апеляційного господарського суду, Акціонерне товариство "Альфа-Банк" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою від 08.02.2019 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 у справі №01/5026/1159/2011 в порядку статей 286, 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №01/5026/1159/2011 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Білоус В.В., суддя - Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.02.2019.

З аналізу змісту статей 55, 129 Конституції України вбачається, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Серед основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.12.2018 у справі №01/5026/1159/2011 відмовлено Акціонерному товариству "Альфа-Банк" у визнанні його поточних кредиторських вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська продовольча компанія" на суму 187 771 256, 77 грн. як вимог четвертої черги та 3 524 грн. судового збору як вимог першої черги.

Не погодившись з ухвалою місцевого суду від 10.12.2018, Акціонерне товариство "Альфа-Банк" звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою за вих. №393/12-18 від 20.12.2018, оригінал якої з додатками скаржником долучено до матеріалів касаційної скарги від 08.02.2019.

Повертаючи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк" ухвалою від 21.01.2019 на підставі пункту 1 частини 5 статті 260 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд виходив з того, що скаржником при подані апеляційної скарги не дотримано вимог процесуального закону щодо її форми, а саме апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції від 10.12.2018 у справі №01/5026/1159/2011, яку було подано ініціюючим кредитором - АТ "Альфа-Банк", підписано Атаманенком О.П. як представником АТ "Укрсоцбанк".

Пунктом 1 частини 5 статті 260 ГПК України визначено як підставу для повернення судом апеляційної інстанції апеляційної скарги її подання особою, яка не має процесуальної дієздатності, а також у разі якщо апеляційну скаргу не підписано, або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

До матеріалів касаційної скарги долучено оригінал апеляційної скарги Акціонерного товариства "Альфа-Банк" за вих. №393/12-18 від 20.12.2018, який було повернено апеляційним судом оскаржуваною в касаційному порядку ухвалою від 21.01.2019, в додатках до якої міститься належно засвідчена фотокопія довіреності №008233/18 від 30.08.2018, яка видана адвокату Атаманенку О.П. на представництво інтересів Акціонерного товариства "Альфа-Банк".

Разом з тим, за змістом апеляційної скарги за вих. №393/12-18 від 20.12.2018 на ухвалу місцевого суду від 10.12.2018 у справі №01/5026/1159/2011 вбачається, що її підписано Атаманенком О.П. із зазначенням про представництво ним інтересів АТ "Укрсоцбанк".

Отже, зазначена апеляційна скарга не відповідає вимогам статті 258 ГПК України щодо її форми, так як не містить правильного зазначення найменування установи банку-скаржника від імені якої підписано та подано апеляційну скаргу представником Атаманенком О.П. Зазначений недолік у формі апеляційної скарги став підставою для її повернення Акціонерному товариству "Альфа-Банк" на підставі пункту 1 частини 5 статті 260 ГПК України.

Пунктом 2 частини 2 статті 293 ГПК України визначено як підставу для відмови у відкритті касаційного провадження у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) визнання Судом касаційної скарги необґрунтованою, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на зазначене, Верховний Суд вважає, що правильне застосування апеляційним господарським судом норм процесуального права (статей 258, 260 ГПК України) є очевидним та не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування при прийнятті ухвали від 21.01.2019 у справі №01/5026/1159/2011 про повернення апеляційної скарги Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на ухвалу місцевого суду від 10.12.2018 про розгляд кредиторських вимог Акціонерного товариства "Альфа-Банк" з підстав її невідповідності вимогам процесуального закону щодо її форми.

З огляду на таке, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Альфа-Банк" від 08.02.2019 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 у справі №01/5026/1159/2011 слід відмовити на підставі пункту 2 частини 2 статті 293 ГПК України.

При цьому, колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає про право Акціонерного товариства "Альфа-Банк" повторно звернутися до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10.12.2018 у справі №01/5026/1159/2011 з дотриманням вимог статті 258 ГПК України щодо форми та змісту апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись статями 234, 235, 258, 260, 287, пунктом 2 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

У Х В А Л И В:

Відмовити Акціонерному товариству "Альфа-Банк" у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою від 08.02.2019 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 у справі №01/5026/1159/2011.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.В. Білоус

В.Г. Пєсков