ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2019 р. Справа№ 910/5953/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Суліма В.В.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Горянін А.О., довіреність № 319-19 від 22.12.18 та Мамонов Д.В., довіреність № 324-19 від 22.12.18;

від відповідача - Мельник М.А., довіреність № Ц/6-63/276-18 від 28.12.18;

від третьої особи - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 р. у справі № 910/5953/17 (суддя Якименко М.М., повний текст складено - 19.05.2017) за позовом публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" до акціонерного товариства "Українська залізниця", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - державного підприємства "Донецька залізниця" про стягнення заборгованості у розмірі 70 274 946,74 грн.

встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство "Донбасенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва області з позовом до акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 70 274 946,74 грн. вартості поставленої електроенергії.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Багатостороннього договору між учасниками ринку електричної енергії від 11.06.2015 року та Договором купівлі - продажу електричної енергії від 20.10.2015 року № Д/ЭЭ5422/НЮ в частині своєчасної та повної оплати за поставлену електричну енергію, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаному розмірі за період травень 2016 року - лютий 2017 року включно.

При цьому, у позовній заяві позивач вказував на те, що права та обов'язки ДП "Донецька залізниця" за Багатостороннім договором та Договором купівлі - продажу електричної енергії від 20.10.2015 року № Д/ЭЭ5422/НЮ перейшли до АТ "Українська залізниця".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 р. у справі №910/5953/17 у задоволенні позову відмовлено повністю, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів переходу в порядку правонаступництва прав і обов'язків ДП "Донецька залізниця" до АТ "Українська залізниця" та, відповідно, порушення прав позивача саме відповідачем.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що всі активи (майно) ДП "Донецька залізниця" було передано (закріплено) до АТ "Українська залізниця", яке, в свою чергу, і здійснювало господарську діяльність на неконтрольованій території.

Таким чином, скаржник вважає, що електричні мережі залізничного транспорту, що розташовані на непідконтрольній території, також перебувають у володінні АТ "Українська залізниця", і саме воно отримувало та використовувало електричну енергію позивача, що надходила у ці мережі у спірний період.

Таким чином, за доводами апелянта, зобов'язання з оплати отриманої від позивача електроенергії виникли саме у АТ "Українська залізниця".

Представники апелянта - позивача у справі в судовому засіданні підтримали вимоги за апеляційною скаргою.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористалася, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена судом.

Так, місцезнаходженням третьої особи є місто Донецьк.

При цьому, учасник судового процесу, який знаходиться на вказаній території, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за умов, зазначених у підпунктах 1 - 4 пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" (у редакції Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 № 01-06/2052/14).

Відповідно до підпунктів 1 - 4 пункту 6 вказаного Листа учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за таких умов:

- якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. При цьому слід мати на увазі, що згідно із статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, вони вважаються достовірними, доки до них не внесено відповідних змін;

- у разі коли учасник судового процесу не значиться у згаданому реєстрі, - якщо названу ухвалу господарським судом надіслано поштою за адресою, яку зазначено в заяві (скарзі), або за місцем проживання фізичної особи, або за місцезнаходженням відокремленого підрозділу юридичної особи (коли заяву пов'язано з його діяльністю);

- якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством зв'язку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту. У такому разі, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством зв'язку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо);

- за неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

З огляду на викладене, інформація про час і місце судового засідання розміщувалась на сторінці Північного апеляційного господарського суду офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет.

Підтвердженням зазначеного є роздрукована сторінка з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначено дату розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа.

Отже, судом вжито відповідних заходів щодо повідомлення вказаного учасника судового процесу.

Враховуючи повідомлення третьої особи, а також з урахуванням того, що неявка її представника у судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулювання відносини, пов'язаних з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, визначаються Законом України "Про електроенергетику".

Відповідно до статті 15 вказаного Закону купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких перевищують граничні показники (крім випадків, передбачених цим Законом), та весь її оптовий продаж здійснюються на оптовому ринку електричної енергії України.

Згідно з Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про електроенергетику", який набув чинності 26.04.2015, особливості регулювання правових, економічних та організаційних відносин, пов'язаних з продажем електричної енергії з оптового ринку електричної енергії України на тимчасово окуповану територію та на територію, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, а також відносин, пов'язаних з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням, купівлею, продажем і використанням електричної енергії на тимчасово окупованій території та на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, Постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 07.05.2015 № 263 "Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження" (далі - Постанова № 263) встановлено, що електрична енергія, яка виробляється на неконтрольованій території, продається на цій території суб'єктам електроенергетики, які провадять діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та/або споживачам електричної енергії відповідної області, та/або іншим суб'єктам господарювання, розташованим у відповідній області, згідно з умовами багатостороннього договору, що укладається між суб'єктами електроенергетики, що провадять діяльність на неконтрольованій території.

ПАТ "Донбасенерго" здійснює діяльність з виробництва електричної енергії.

До складу позивача входить структурна одиниця Старобешівська теплова електростанція (далі - Старобешівська ТЕС), виробничі потужності та енергетичне обладнання якої розташовано у м. Новий Світ Старобешівського району Донецької області.

Відповідно до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 08.05.2015 № 273 "Про затвердження переліку виробників електричної енергії" було затверджено Перелік виробників електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичного обладнання) яких знаходяться на території, де органи державної влади не здійснюють, або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, до якого ввійшла і Старобешівська ТЕС ПАТ "Донбасенерго".

На виконання Постанови № 263 позивачем разом з іншими підприємствами електроенергетики, які здійснюють діяльність на неконтрольованій території, 11.06.2015 було укладено багатосторонній договір між учасниками ринку електричної енергії.

Слід зазначити, що Підприємство, у свою чергу, здійснювало діяльність з постачання електричної енергії за регульованим тарифом на території Донецької області.

Відповідно до пункту 2 протоколу від 25.06.2015 Загальних зборів Делегованих представників Сторін Багатостороннього договору між учасниками ринку електричної енергії державне підприємство "Донецька залізниця" було приєднано до Багатостороннього договору між учасниками ринку електричної енергії.

Згідно з підпунктом 2.5.2 пункту 2.5 Багатостороннього договору сторони зобов'язані укласти двосторонні договори в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до підпункту 5.9.1 (а) пункту 5.9 Багатостороннього договору затвердження типової форми договору купівлі-продажу електричної енергії між виробником та постачальником віднесено до компетенції Координаційного центру.

Протоколом координаційного центру від 25.06.2015 № 1 затверджено типову форму договору купівлі-продажу електричної енергії.

Протоколом координаційного центру від 23.09.2015 № 13 внесені зміни до типової форми договору купівлі-продажу електричної енергії.

Між ПАТ "Донбасенерго" (виробник) та державним підприємством "Донецька залізниця" (постачальник) 20.10.2015 було укладено двосторонній договір купівлі-продажу електроенергії № Д/ЭЭ-15422/НЮ (далі - Договір), за умовами якого:

- виробник зобов'язався продавати електричну енергію, вироблену на Старобешівській ТЕС, постачальнику, а останній зобов'язався купувати таку електричну енергію та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору (пункт 1.1 Договору);

- постачальник зобов'язаний здійснювати своєчасну підготовку, підписання та передачу виробнику акта приймання-передачі електричної енергії та акта звіряння взаємних розрахунків за продану електричну енергію у розрахунковому місяці (підпункт 3.4.4 пункту 3.4 Договору);

- не пізніше 9 числа місяця, наступного за розрахунковим, постачальник оформляє і підписує зі свого боку та направляє виробнику 2 екземпляри акта приймання-передачі електричної енергії (пункт 4.2 Договору);

- тариф на відпущену електричну енергію затверджується відповідно до правил і в порядку, визначеними Багатостороннім договором між учасниками ринку електричної енергії (пункт 5.1 Договору);

- розрахунок за куплену постачальником електроенергію здійснюється грошовими коштами в грошовій (готівковій або безготівковій) формах, або у інших формах, не заборонених законодавством, відповідно до умов Багатостороннього договору між учасниками ринку електричної енергії, за рахунок коштів, зібраних від споживачів та відповідно до алгоритму розподілу грошових коштів (пункт 5.2 Договору);

- Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та його умови застосовуються до відносин сторін, які виникли з 01.05.2015. Припинення строку дії Договору не звільняє постачальника від оплати фактично отриманої за Договором електричної енергії (пункт 9.1 Договору).

Позивач вказує, що в електричні мережі акціонерного товариства "Українська залізниця", які розташовані на неконтрольованій території, за період з травня 2016 року по лютий 2017 року, ним було відпущено електричну енергію на загальну суму 70 274 946,74 грн., яку він і просить стягнути з відповідача.

Судом першої інстанції у задоволенні позову було відмовлено, оскільки спірні правовідносини виникли між позивачем та державним підприємством "Донецька залізниця", тоді як доказів переходу прав і обов'язків від останнього до відповідача суду не надано.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що предмет розгляду цієї справи не стосується питання правонаступництва та вказує, що електричні мережі залізничного транспорту загального користування, що розташовані на непідконтрольній території, були закріплені на праві господарського відання за АТ "Українська залізниця", а тому за доводами скаржника, саме воно несе обов'язок з оплати відпущеної позивачем електричної енергії.

Стосовно вказаних доводів колегія суддів зазначає наступне.

Так, предметом даної справи є вимоги позивача про стягнення з АТ "Українська залізниця" заборгованості з оплати електроенергії, яка надійшла в електричні мережі залізничного транспорту загального користування, що розташовані на непідконтрольній території, за період з травня 2016 року по лютий 2017 року.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу електроенергії було укладено між позивачем та державним підприємством "Донецька залізниця", а позивач стверджує про передачу АТ "Українська залізниця" вказаних електричних мереж, колегія суддів вважає хибним висновок скаржника про те, що предмет розгляду цієї справи не стосується питання правонаступництва.

Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" від 23.02.2012 №4442-VI визначено правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 % акцій якого належать державі (надалі - Товариство).

Зазначений Закон містить такі положення: утворення Товариства здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом; Товариство утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 % акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України (далі - Укрзалізниця), а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі - підприємства залізничного транспорту); Статут Товариства затверджується Кабінетом Міністрів України; засновником Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України; Вищим органом Товариства є загальні збори; функції загальних зборів виконує Кабінет Міністрів України; Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту; комісія з утворення Товариства у чотиримісячний строк з дня затвердження її складу подає центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, для затвердження у місячний строк зведений передавальний акт, зведений акт оцінки майна залізничного транспорту загального користування, а також проект статуту Товариства для подання Кабінетові Міністрів України; зведені передавальний акт та акт оцінки складаються на основі узагальнених даних передавальних актів та актів оцінки, складених стосовно цілісного майнового комплексу кожного підприємства залізничного транспорту; розмір статутного капіталу Товариства визначається під час його утворення згідно із зведеним актом оцінки майна залізничного транспорту загального користування.

Пунктом 2 розділу ІІІ "Перехідні та прикінцеві положення" Закону № 4442-VI встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що спеціальним Законом № 4442-VI визначено пріоритет у застосуванні його норм, а саме: утворення Товариства здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України, який, крім іншого, виконує функції загальних зборів Товариства.

Відповідно до зазначеного Закону № 4442-VI та на виконання його вимог згідно з постановою № 200 Кабінету Міністрів України утворено ПАТ "Українська залізниця" на базі Укрзалізниці, підприємств залізничного транспорту, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

До переліку, наведеного у цьому додатку, включено й ДП "Донецька залізниця".

За змістом пункту 5 Постанови № 200 Кабінету Міністрів України - Міністерству інфраструктури доручено вжити заходів для припинення Укрзалізниці та підприємств, зазначених у додатку 1.

У межах своїх повноважень і на часткову зміну пункту 5 Постанови № 200 Кабінет Міністрів України 12.11.2014 прийняв постанову № 604, якою установлено, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі - майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури України відповідно до цього пункту, а відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за ПАТ "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 цієї Постанови.

За змістом пункту 2 постанови № 604 Кабінету Міністрів України комісії з утворення ПАТ "Українська залізниця" разом із Міністерством інфраструктури України доручено після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя та завершення проведення антитерористичної операції провести інвентаризацію та оцінку майна і за результатами подати пропозиції щодо зміни статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця" згідно із законодавством.

У подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 "Питання публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" затверджено Статут ПАТ "Українська залізниця".

Згідно з пунктами 1, 2 Статуту ПАТ "Українська залізниця" є юридичною особою, утвореною відповідно до Закону № 4442-VI, Постанови № 200 Кабінету Міністрів України. Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. Товариство є юридичною особою з дня державної реєстрації (пункт 12 Статуту).

Товариство має у власності майно, що внесене до його статутного капіталу, та/або інше майно, набуте ним на підставах, що не заборонені законодавством. Товариство здійснює володіння, користування та розпорядження таким майном згідно з метою своєї діяльності з урахуванням вимог законодавства та цього Статуту. За Товариством закріплено на праві господарського відання державне майно, що передане йому відповідно до законодавства. Товариство здійснює користування та розпорядження таким майном відповідно до мети своєї діяльності з урахуванням обмежень, установлених законом, іншими нормативно-правовими актами та цим Статутом (пункти 20, 21 Статуту).

Відповідно до пунктів 25, 26, 53, 54 Статуту засновником Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Управління корпоративними правами держави стосовно Товариства здійснює Кабінет Міністрів України. Управління корпоративними правами держави, переданими до статутного капіталу Товариства, здійснює Товариство. Єдиним акціонером Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Вищим органом є загальні збори акціонерів. Функції загальних зборів виконує Кабінет Міністрів України. Функції вищого органу, які передбачені законодавством, цим Статутом, а також внутрішніми документами Товариства, крім функцій, зазначених у пункті 56 цього Статуту, здійснюються Кабінетом Міністрів України одноосібно.

Державну реєстрацію ПАТ "Українська залізниця" здійснено 21.10.2015.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об'єднання, професійної спілки, її організації або об'єднання, політичної партії, організації роботодавців, об'єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу-підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Реєстр). Порядок проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців включає, зокрема, внесення відомостей про юридичну особу або фізичну особу-підприємця до Реєстру (стаття 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (у редакції, чинній на час здійснення державної реєстрації ПАТ "Українська залізниця").

Таким чином відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є засвідченням певних фактів щодо, зокрема, юридичної особи, однак, підставою виникнення цих фактів є юридично значимі дії, які вчиняє особа.

Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою (частина 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

Згідно з частиною 1 статті 18 цього Закону якщо відомості, які підлягають внесенню до Реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (частина 2 статті 104 Цивільного кодексу України).

Станом як на час прийняття оскаржуваного рішення, так і на даний момент згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державне підприємство "Донецька залізниця" не припинилось, а лише перебуває в стадії припинення.

Враховуючи те, що запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про припинення юридичної особи - державного підприємства "Донецька залізниця" не внесено і, як наслідок, його реорганізація (припинення діяльності) ще не завершена, така юридична особа як державне підприємство "Донецька залізниця" не припинилась.

Так, лише з часу внесення відповідного запису до ЄДР юридична особа вважається такою, що припинена як суб'єкт господарювання. Між тим, початок роботи нового підприємства не є обставиною, із якою пов'язується перехід прав та обов'язків від попередника до правонаступництва у процедурі припинення та її завершення.

Крім цього, в Реєстрі наведено дані про юридичних осіб, правонаступником яких є ПАТ "Українська залізниця", серед яких зазначено ДП "Донецька залізниця".

Стосовно наявності відомостей в Реєстрі про те, що правонаступництво ПАТ "Українська залізниця" щодо ДП "Донецька залізниця" настає відповідно до Постанови № 604 Кабінету Міністрів України після внесення майна до статутного капіталу правонаступника, слід зазначити наступне.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2017 року (яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017) адміністративний позов у справі №826/4143/17 задоволено повністю; визнано протиправною реєстраційну дію начальника відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців - державного реєстратора Печерської районної в місті Києві державної адміністрації з внесення змін до відомостей про юридичну особу ПАТ "Українська залізниця" (), що не пов'язані зі змінами в установчих документах, від 02.12.2016 № 3060039; зміна додаткової інформації; скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань запис про внесення змін до відомостей про юридичну особу ПАТ "Українська залізниця" (), що не пов'язані зі змінами в установчих документах від 02.12.2016 № 3060039; зміна додаткової інформації; зобов'язано Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію, вилучити з ЄДР запис про внесення змін до відомостей про юридичну особу ПАТ "Українська залізниця" (), що не пов'язані зі змінами в установчих документах від 02.12.2016 № 3060039; зміна додаткової інформації.

Наразі ухвалою Верховного Суду від 05.02.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою у справі №826/4143/17.

При цьому, наявність чи відсутність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей щодо правонаступництва ПАТ "Українська залізниця" щодо ДП "Донецька залізниця" не впливає на результат розгляду даного спору, виходячи з підстав, які будуть наведені нижче у даній постанові, а також з позиції Верховного Суду, про яку також буде зазначено у подальшому.

Так, сама по собі вказівка в Законі України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постанові Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014, статуті відповідача та у Єдиному державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про те, що публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту (в тому числі й ДП "Донецька залізниця"), не означає автоматичного правонаступництва без проведення інвентаризації майна та затвердження передавальних актів і припинення юридичних осіб таких підприємств.

Так, реорганізація юридичної особи, як самостійний вид її припинення, передбачає проведення певної процедури та характеризується деякими особливостями.

Зокрема, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ст. 104 Цивільного кодексу України); комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обоє зв'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами (ст. 107 Цивільного кодексу України).

Отже, відповідно до чинного цивільного законодавства України при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обов'язків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акта, в якому про це має бути чітко зазначено.

Про необхідність затвердження таких передавальних актів йдеться й у постанові Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

При цьому, у постанові Вищого господарського суду України від 23.02.2016 у справі № 905/2470/15 зазначено наступне.

Вирішуючи питання про правонаступництво, потрібно мати на увазі, що запис в установчих документах про правонаступництво має істотне значення для визнання правонаступництва. Однак суттєве значення мають також фактично здійснені організаційно-економічні перетворення, з якими чинне законодавство пов'язує перехід майнових прав та обов'язків, а саме: рішення власника (власників), підписання передаточного або розподільного акта чи балансу тощо. Отже, у вирішенні питань, пов'язаних з правонаступництвом, слід здійснювати аналіз документів, що стосуються переходу прав і обов'язків на майно (майнові права) чи його відповідну частину.

Враховуючи викладене, питання правонаступництва ПАТ "Українська залізниця" стосовно ДП "Донецька залізниця" визначається спеціальним Законом - "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" і прийнятими на його виконання постановами Кабінету Міністрів України № 200 та № 604, які пов'язують перехід прав і обов'язків ДП "Донецька залізниця" до ПАТ "Українська залізниця" з інвентаризацією, складанням передавального акта та внесенням майна до статутного капіталу правонаступника.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 08.02.2017 у справі № 3-1586гс16 та у справі № 3-1417гс16, а також від 15.03.2017 у справі № 910/6426/16, а також Верховного Суду від 19.04.2018 у справі №910/653/17.

Суду не подано документально підтвердження того, що визначені Договором від 20.10.2015 № Д/ЭЭ-15422/НЮ точки продажу електричної енергії були інвентаризовані та внесені до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця" як правонаступника, ДП "Донецька залізниця".

Стосовно наявного у матеріалах даної справи копії Передавального акту ДП "Донецька залізниця" від 05.08.2015 (т.2, а.с.95-97), на який також посилається апелянт, слід зазначити наступне.

Як вбачається з копії передавального акту ДП "Донецька залізниця" від 05.08.2015, затвердженого Міністром інфраструктури України 18.08.2015, цей акт складено у порядку ст. 107 ЦК України на підтвердження вартості і складу активів.

При цьому, акт містить застереження, що правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов'язків ДП "Донецька залізниця", яке розташоване на території проведення АТО, не включається до зведених актів інвентаризації, а відображається в балансі і закріплюється в частині активів за ПАТ "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки.

При цьому, суду не надано доказів того, що інвентаризація та оцінка усього майна ДП "Донецька залізниця" проводилася, а деталізований передавальний акт, де були б зазначені конкретні активи та пасиви з переліком первинних документів на підставі яких вони виникли, складався, і майно ДП "Донецька залізниця" (в тому числі точки продажу електричної енергії, визначені Договором від 20.10.2015 №Д/ЭЭ-15422/НЮ) передавалося до статутного капіталу АТ "Українська залізниця".

В свою чергу, передавальний акт від 05.08.2015, містить лице оціночні показники активів та пасивів ДП "Донецька залізниця", про які, як про результати діяльності державного підприємства, було відомо державі станом на 31.07.2014, проте цей акт не містить жодних розшифровок, яких конкретно активів та пасивів стосуються ті чи інші цифри та вказані у акті суми.

Враховуючи відсутність належного та деталізованого передавального акту, де були б зазначені конкретні активи та пасиви з переліком первинних документів на підставі яких вони виникли, та з якого б чітко вбачалося передання майна ДП "Донецька залізниця" (в тому числі точки продажу електричної енергії, визначені Договором від 20.10.2015 №Д/ЭЭ-15422/НЮ) до статутного капіталу АТ "Українська залізниця", наданий апелянтом Звіт незалежних аудиторів Ернст енд Янг від 29.06.2016 не приймається колегією суддів, як доказ передачі відповідачу всього майнового комплексу ДП "Донецька залізниця".

При цьому, колегією суддів враховується також наступне.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній станом на момент подання до апеляційного суду позивачем вказаного додаткового доказу) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Аналогічна за змістом норма міститься у ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (у чинній на даний час редакції).

Так, згідно ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Позивач жодних доказів на підтвердження неможливості подання вказаного Звіту до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього не надав.

При цьому, зазначений Звіт був поданий позивачем навіть не разом із апеляційною скаргою, а пізніше, вже під час її розгляду по суті.

Слід також зазначити, що наданий документ датований 29.06.2016, тобто до прийняття судом першої інстанції, оскаржуваного у даній справі, рішення.

З огляду на вищевикладене, наданий позивачем Звіт не може бути прийнятий судом апеляційної інстанції.

Крім того, колегією суддів враховується наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції" від 12 листопада 2014 р. N 604 визначено, що на часткову зміну пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. N 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (Офіційний вісник України, 2014 р., N 53, ст. 1402) установлено, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі - майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до пункту 5 зазначеної постанови, а відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 цієї постанови.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014.

Відповідно до статей 5, 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", уведеного в дію Указом Президента від 14 квітня 2014 року N 405, пункту 3 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року N 413, наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07 квітня 2014 року N 33/55т "Про проведення антитерористичної операції" та від 14 вересня 2014 року N 33/752т "Про визначення меж проведення антитерористичної операції" наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення" від 7 жовтня 2014 року N 33/6/а Донецьку і Луганську області з 07 квітня 2014 року було визначено районами проведення антитерористичної операції.

Зазначене також свідчить про те, що відповідач не став правонаступником ДП "Донецька залізниця", яке розташоване на тимчасово окупованій території та території проведення Антитерористичної операції, оскільки процедура реорганізації ДП "Донецька залізниця", проведення інвентаризації його майна, а також передача майна, всіх прав та обов'язків від ДП "Донецька залізниця" до ПАТ "Українська залізниця" призупинена до завершення Антитерористичної операції.

З наведено відповідно слідує, що позивачем не доведені обставини того, що визначені Договором від 20.10.2015 № Д/ЭЭ-15422/НЮ точки продажу електричної енергії були інвентаризовані та внесені до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця" як правонаступника, ДП "Донецька залізниця".

Крім цього, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження" від 7 травня 2015 р. № 263 купівля та продаж з 1 травня 2015 р. електричної енергії, переміщеної з території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - неконтрольована територія), на іншу територію України (далі - контрольована територія) та/або з контрольованої території на неконтрольовану територію (далі - різниця перетоків електричної енергії), здійснюється на контрольованій території оптовим постачальником електричної енергії та на неконтрольованій території суб'єктами господарювання, що здійснюють виробництво електричної енергії на електроустановках, розташованих на неконтрольованій території та визначених Міністерством енергетики та вугільної промисловості (далі - виробники електричної енергії, що провадять діяльність на неконтрольованій території), та/або публічним акціонерним товариством "ДТЕК Донецькобленерго" у Донецькій області і товариством з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" у Луганській області.

Згідно п. 2 вказаної Постанови електрична енергія, яка виробляється на неконтрольованій території, продається на цій території суб'єктам електроенергетики, які провадять діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом (далі - енергопостачальники, що провадять діяльність на неконтрольованій території), та/або споживачам електричної енергії відповідної області, та/або іншим суб'єктам господарювання, розташованим у відповідній області, згідно з умовами багатостороннього договору, що укладається між суб'єктами електроенергетики, що провадять діяльність на неконтрольованій території (далі - багатосторонній договір).

Виробники електричної енергії, що провадять діяльність на неконтрольованій території здійснюють продаж виробленої ними електричної енергії енергопостачальникам, що провадять діяльність на неконтрольованій території, та/або споживачам електричної енергії на неконтрольованій території, та/або іншим суб'єктам господарювання, розташованим на неконтрольованій території, відповідно до умов багатостороннього договору (п.п.1 п. 9 зазначеної Постанови Кабінету Міністрів України).

Згідно умов (п. 2.1) укладеного між ПАТ "Донбасенерго" (виробник) та державним підприємством "Донецька залізниця" (постачальник) двостороннього договору купівлі-продажу електроенергії № Д/ЭЭ-15422/НЮ від 20.10.2015 виробник продає електричну енергію постачальнику в точці (точках) продажу електричної енергії, а постачальник сплачує виробнику вартість придбаної електричної енергії.

Таким чином, з огляду на вказані положення Постанови Кабінету Міністрів України від 7 травня 2015 р. № 263, а також умови договору купівлі-продажу електроенергії № Д/ЭЭ-15422/НЮ від 20.10.2015 вироблена Старобішевською ТЕС електроенергія могла продаватись виключно у точках продажу, що розташовані на неконтрольованій території та суб'єктам електроенергетики, які проводять на ній свою діяльність.

При цьому, слід зазначити, що Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.02.2016 № 210 анульовано з 01 березня 2016 року видані державному підприємству "Донецька залізниця" ліцензії:

АВ 399880 на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами,

АВ 399881 на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом.

Таким чином, починаючи з 01 березня 2016 року державне підприємство "Донецька залізниця" не могло бути учасником енергоринку України.

В свою чергу, діяльність АТ "Українська залізниця" щодо купівлі та постачання електричної енергії за регульованим тарифом здійснюється відповідно до Законів України "Про електроенергетику", "Про ліцензування видів господарської діяльності" та враховуючи Указ Президента України від 10.09.2014 №715 "Про затвердження Положення про Національну комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", підлягає обов'язковому ліцензуванню.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про електроенергетику" діяльність з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії, здійснення функцій гарантованого покупця, здійснення функцій системного оператора, здійснення функцій оператора ринку здійснюється за умови отримання відповідної ліцензії, яка видається національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Ліцензія з розподілу електричної енергії (передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами) та з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, видана АТ "Українська залізниця" постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.02.2016 №213, має закріплену територію її дії та відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10.03.2016 №307 не розповсюджується на неконтрольовану територію.

Таким чином, АТ "Українська залізниця" протягом періоду з травня 2016 року по лютий 2017 року не могла здійснювати діяльність щодо закупівлі виробленої Старобішевською ТЕС електроенергії на неконтрольованій території, на яку не розповсюджувалася дія ліцензії.

Посилання позивача на здійснення АТ "Українська залізниця" у вказаний період перевезень не свідчить про те, що відповідачем була використана електроенергія вироблена Старобішевською ТЕС.

Стосовно наданих позивачем на підтвердження своїх позовних вимог фізичних балансів електроенергії на неконтрольованій території, складених ВП "Донбаська електроенергетична система" ДП "НЕК "Укренерго", слід зазначити, що із вказаних документів не вбачається того, що саме АТ "Українська залізниця" отримано у власні електричні мережі електроенергію, відпущену позивачем у спірний період.

Так, жодних посилань на АТ "Українська залізниця" вказані фізичні баланси не містять. При цьому, зазначення у вказаних балансах - ДП "Донецька залізниця" жодним чином не підтверджує отримання саме відповідачем спірної електроенергії, враховуючи встановлені судом обставин щодо недоведеності позивачем здійснення інвентаризації та внесення до статутного капіталу АТ "Українська залізниця" як правонаступника, ДП "Донецька залізниця", визначених Договором від 20.10.2015 № Д/ЭЭ-15422/НЮ точок продажу електричної енергії.

Таким чином, з огляду на не доведення позивачем обставин здійснення інвентаризації та внесення до статутного капіталу АТ "Українська залізниця" як правонаступника, ДП "Донецька залізниця", визначених Договором від 20.10.2015 №Д/ЭЭ-15422/НЮ точок продажу електричної енергії, а також враховуючи відсутність доказів отримання та використання АТ "Українська залізниця" спірної електроенергії, колегія суддів вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 р. у справі № 910/5953/17 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 11.03.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

В.В. Сулім