У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

06 березня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/177/19

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Оленич Т.Г., розглянувши заяву №20/01-13/218 від 27.02.2019

заявника: ЧЕРНІГІВСЬКОГО ОБЛАСНОГО ІНСТИТУТУ ПІСЛЯДИПЛОМНОЇ ПЕДАГОГІЧНОЇ ОСВІТИ ІМЕНІ ОСОБА_1, вул. Слобідська, 83, м. Чернігів, 14021

про видачу судового наказу

про стягнення з боржника: АВТОМОБІЛЬНОЇ ШКОЛИ ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ ВСЕУКРАЇНСЬКОЇ СПІЛКИ АВТОМОБІЛІСТІВ, провул. Коцюбинського, 4/5, м. Чернігів, 14000

грошової заборгованості у сумі 3519грн.68коп.,

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2019 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява ЧЕРНІГІВСЬКОГО ОБЛАСНОГО ІНСТИТУТУ ПІСЛЯДИПЛОМНОЇ ПЕДАГОГІЧНОЇ ОСВІТИ ІМЕНІ ОСОБА_1 видачу судового наказу про стягнення з АВТОМОБІЛЬНОЇ ШКОЛИ ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ ВСЕУКРАЇНСЬКОЇ СПІЛКИ АВТОМОБІЛІСТІВ 2256грн.17коп. боргу по орендній платі, 98грн.09коп. інфляційних нарахувань, обчислених за період з 01.06.2018 по 22.02.2019, 165грн.04коп. 10% річних, 253грн.93коп. пені, нарахованої за період з 01.06.2018 по 30.11.2018, 746грн.45коп. компенсації вартості земельного податку, сплаченого інститутом.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає про неналежне виконання боржником зобовязань по сплаті орендної плати за період з 10.04.2018 по 27.04.2018 та компенсації вартості земельного податку, які виникли на підставі укладеного між сторонами договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області на час проведення процедури вивчення попиту на оренду майна №05 від 10.04.2018.

Вивчивши зміст заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу з огляду на таке.

За приписами ч.1 ст.147, ст.148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій формі.

Статтею 150 Господарського процесуального кодексу України визначаються загальні вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу. При цьому, в ч.3 цієї ж статті наведено перелік документів, які мають бути додані до вказаної заяви, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обгрунтовує свої вимоги.

Тобто, при викладенні обставин, на яких ґрунтуються вимоги заявника, мають зазначатися всі докази, що підтверджують обставини виникнення вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Згідно з п.8 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, суддя відмовляє у видачі судового наказу.

Системний аналіз вищенаведених норм Господарського процесуального кодексу України свідчить, що, розглядаючи заяву про видачу судового наказу, суд має встановити обставини виникнення або порушення права грошової вимоги, зокрема, й саме в тієї сумі, щодо стягнення якої подано відповідну заяву.

В обгрунтування своїх вимог про стягнення 2256грн.17коп. боргу по орендній платі заявник посилається на умови договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області на час проведення процедури вивчення попиту на оренду майна №05 від 10.04.2018 (далі за текстом договір оренди).

Заявлена до стягнення сума боргу по орендній платі відповідає розміру орендної плати, визначеному в розрахунку, який є додатком №2 до договору оренди.

Водночас, суд приймає до уваги, що відповідно до п.3.6. договору оренди орендну плату орендар зобовязаний перерахувати орендодавцю щомісячно не пізніше останнього числа поточного місяця згідно виставлених рахунків у співвідношенні, визначеному Методикою розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, або окремим рішенням Чернігівської обласної ради.

Проте, заявник просить видати судовий наказ про стягнення всієї суми орендної плати за оренду нежитлових приміщень в період з 10.04.2018 по 27.04.2018 на свою користь, незважаючи на те, що і умовами договору, і в акті №29 від 11.05.2018, і у виставлених рахунках-фактурах №31 від 11.05.2018 передбачено розподіл орендної плати між Інститутом та обласним бюджетом. Але при цьому, в порушення приписів п.4 ч.3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України, заявником не додано до заяви доказів встановлення співвідношення щодо розподілу орендної плати між заявником та обласним бюджетом.

Крім того, згідно із підп.5.1.10. п.5.1. договору оренди орендар повинен перераховувати плату за користування земельною ділянкою пропорційно до орендованої площі на рахунок орендодавця згідно виставлених рахунків.

Ані договір оренди, ані доданий до заяви про видачу судового наказу рахунок №39 від 06.07.2018 не містить строків або термінів сплати орендарем плати за користування земельною ділянкою.

За змістом ч.1 ст.14 Цивільного кодексу України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

В силу ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Доказів настання строку (терміну) сплати орендарем плати за користування земельною ділянкою на момент звернення до суду із заявою про видачу судового наказу заявником не надано.

До того ж, як вбачається із тексту заяви заявником викладено вимоги про стягнення з боржника суму компенсації вартості земельного податку, сплаченого інститутом, що умовами договору оренди взагалі не передбачено.

Як зазначено вище, в підп.5.1.10. п.5.1. договору оренди, на який посилається в заяві заявник як на підставу своєї вимоги про стягнення компенсації вартості земельного податку, встановлено обовязок орендаря перераховувати плату за користування земельною ділянкою пропорційно до орендованої площі, а отже відсутні підстави для висновку про порушення права грошової вимоги в цій частині.

Відтак, з урахуванням вищенаведеного суд доходить висновку, що із поданої заяви та доданих до неї документів не вбачається виникнення у заявника права грошової вимоги в сумі 2256грн.17коп. боргу по орендній платі та порушення права грошової вимоги щодо 746грн.45коп. компенсації вартості земельного податку.

Враховуючи, що із поданої заяви не вбачається виникнення та порушення права грошової вимоги заявника у заявленому до стягнення розмірі, а тому в силу п.8 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України у видачі судового наказу в цій частині належить відмовити.

Щодо вимог заявника стосовно стягнення пені, процентів річних та інфляційних втрат суд вважає за необхідно зазначити про таке.

Як вже зазначалось судом вище, в силу ст.148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ видається за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій формі.

За своєю правовою природою грошова заборгованість є сумою несплаченого у встановлені договором, законом терміни/строки боргу. Після закінчення такого терміну/строку заборгованість стає простроченою.

Водночас в силу приписів ст.549, 625 Цивільного кодексу України, ст.230 Господарського кодексу України пеня, проценти річних та інфляційні втрати є видами штрафних санкції, які застосовуються до учасників господарських/цивільних відносин у разі невиконання або неналежного виконання зобовязання, зокрема, грошового.

Отже, заявлені заявником вимоги про видачу судового наказу в частині стягнення з боржника пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат не відносяться до поняття «грошова заборгованість» в розумінні ст.148 Господарського процесуального кодексу України, а тому в цій частині заявлені заявником вимоги не відповідають цій статті.

Згідно з п.3 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.148 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу щодо всіх заявлених заявником вимог, в звязку з чим у видачі судового наказу має бути відмовлено.

Заявнику розяснюється, що відповідно до ч.1 ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 8 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.147, 148, 150, 152, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ЧЕРНІГІВСЬКОМУ ОБЛАСНОМУ ІНСТИТУТУ ПІСЛЯДИПЛОМНОЇ ПЕДАГОГІЧНОЇ ОСВІТИ ІМЕНІ ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з АВТОМОБІЛЬНОЇ ШКОЛИ ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ ВСЕУКРАЇНСЬКОЇ СПІЛКИ АВТОМОБІЛІСТІВ грошової заборгованості у сумі 3519грн.68коп.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу підписано 06 березня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України, та в порядку з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

З текстом даної ухвали можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Т.Г. Оленич