ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.03.2019р. Справа №905/158/19

за позовом Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів, м.Нікополь

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»,

м.Маріуполь

про стягнення пені та трьох процентів річних в сумі 229138,03 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Акціонерне товариство Нікопольський завод феросплавів, м.Нікополь, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь, про стягнення пені в сумі 210559,27 грн. та трьох процентів річних в сумі 18578,76 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №181507/1706815 від 28.12.2017р. в частині своєчасної оплати вартості поставленого товару за залізничними накладними №№46299137, 46299160, 46299145, 4625955, 464425922, 46425948, 46694824, 46772711, 47276316, 47276480, 47442849, рахунки №218564 від 24.02.2018р., №218664 від 28.02.2018р., №218822 від 09.03.2018р., №218821 від 11.03.2018р., №219211 від 27.03.2018р., №219330 від 31.03.2018р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.01.2019р. відкрите провадження у справі №905/158/19, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

11.02.2019р. до суду надійшов відзив відповідача на позов №09-10/40 від 08.02.2019р., в якому в якому відповідач заявив клопотання про зменшення розміру штрафу на 80% від суми, що підлягає стягненню з відповідача, посилаючись на скрутне фінансове становище підприємства, знаходження підприємства на території АТО, на якій на теперішній час триває операція обєднаних сил із забезпечення національної безпеки.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

28.12.2017р. між Публічним акціонерним товариством Нікопольський завод феросплавів (позивач, постачальник) та ОСОБА_1 акціонерним товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (відповідач, покупець) було підписано договір поставки №181507/1706815, за умовами якого позивач зобовязався поставити та передати у власність відповідача, а відповідач прийняти та оплатити згідно п.3.4 договору феросплави, протягом строку з 01.01.2018р. по 31.03.2018р. на умовах, у кількості та строки, вказані у специфікаціях до договору, які є його невідємними частинами.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Договір, в якому одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму, згідно із ст.265 Господарського кодексу України є договором поставки.

Відповідно до ст.656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно із ст.266 Господарського кодексу України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, в силу ст.ст.11, 712 Цивільного кодексу України, ст.265 Господарського кодексу України між сторонами виникли зобов'язальні відносини на підставі укладеного договору поставки.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням загальних зборів Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів від 03.08.2018р. замінено найменування Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів на Акціонерне товариство Нікопольський завод феросплавів, а також змінено тип товариства з Публічного на Приватне (п.10.1, п. 10.2 протоколу загальних зборів товариства №1/2018 від 03.08.2018р.).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Публічне акціонерне товариство Нікопольський завод феросплавів () перейменоване у Акціонерне товариство Нікопольський завод феросплавів.

Згідно з абз.3 ч.2 ст.5 Закону України Про акціонерні товариства зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

Отже, станом на час розгляду справи найменування позивача Акціонерне товариство Нікопольський завод феросплавів, що враховується судом при вирішення спору.

Згідно до п.2.1 договору поставка товару здійснюється на умовах СРТ, залізнична станція Сартана Донецької залізниці. Можливе постачання товару на умовах ФСА, склад вантажовідправника, автотранспортом покупця. Партією поставки товару за цим договором є кількість товару, відвантаженого для перевезення за однією залізничною накладною.

Сторонами до договору поставки №181507/1706815 від 28.12.2017р. було підписано:

- додаткову угоду №1/1800/39 від 03.01.2018р., якою доповнено договір Специфікацією №1, 2 (Додаток №1,2);

- додаткову угоду №3/1800815 від 02.02.2018р., якою доповнено договір Специфікацією №3, 4 (Додаток №3, 4);

- додаткову угоду №4/1801318 від 01.03.2018р., якою доповнено договір Специфікацією №5. (додаток №№5).

На виконання умов договору поставки №181507/1706815 від 28.12.2017р. сторонами було підписано специфікації №1 (Додаток №1) від 03.01.2018р., №2 (Додаток №2) від 03.01.2017р., №3 (Додаток №3) від 02.02.2018р., №4 (Додаток №4) від 02.02.2018р., якими погоджено умови поставки, а саме: найменування товару, якість, упаковка, кількість, ціна для розрахунку за поставлену продукцію, базова ціна, ринок збуту, строк поставки, загальна орієнтовна суму по специфікаціям.

Зокрема, загальна орієнтовна сума поставки за специфікацією №1 від 03.01.2018р. становить 81844032,00 грн. з ПДВ., за специфікацією №2 від 03.01.2018р. становить 5696075,28 грн. з ПДВ, за специфікацією №3 від 02.02.2018р. становить 113051926,80 грн. з ПДВ, за специфікацією №4 від 02.02.2018р. становить 12460993,20 грн. з ПДВ.

Відповідно до п.2.3 договору №181507/1706815 від 28.12.2017р. датою поставки товару і перехід права власності, при постачанні залізничним транспортом вважається дата штемпеля на залізничній накладній станції вантажовідправника згідно п.2.1 Постачальник приймає на себе зобовязання по організації і оплаті транспортування і супроводження товару на шляху його слідування. Постачальник несе ризики випадкової втрати і/або псування товару до моменту прибуття товару на залізничну станцію Сартана Донецької з/д, що підтверджується штемпелем на залізничній накладній. Покупець зобовязаний протягом 2-х робочих днів з дати прибуття товару, направити шляхом факсимільного і/або електродного звязку, з подальшою відправкою курєрською поштою в адрес постачальника, засвідчену покупцем копію залізничної накладної зі штемпелем залізничної станції Сартана Донецької з/д.

Договір набрав законної сили 1.01.2018р. та діяв до 01.06.2018р. Сторони узгодили, що закінчення терміну дії договору не звільнює сторони від взятих на себе зобовязань.

Як встановлено судом, згідно з наданими до матеріалів справи:

- залізничними накладними №№46299137 від 24.02.2018р., 46299160 від 24.02.2018р., 46299145 від 24.02.2018р. позивачем було поставлено відповідачу 733,370 баз/тон МнС17 на суму 27639102,55 грн. (рахунок №218564 від 24.02.2018р.)

- залізничними накладними №№4625955 від 28.02.2018р., 464425922 від 28.02.2018р., 46425948 від 28.02.2018р. позивачем було поставлено відповідачу товар -796,680 баз/тон (МнС17) на суму 30105309,40 грн. (рахунок №218664 від 28.02.2018р.)

- залізничною накладною№218822 від 09.03.2018р позивачем було поставлено відповідачу товар 404,990 баз/тон (ФМН78)на суму 16142957,36 грн. (рахунок №218822 від 09.03.2018р.)

- залізничною накладною №46772711 від 11.03.2018р., позивачем було поставлено відповідачу товар -662,900 баз/тон на суму 24653728,73 грн. (рахунок №218821 від 11.03.2018р.)

- залізничними накладними №7276316 від 27.03.2018р., №47276480 від 27.03.2018р., позивачем було поставлено відповідачу товар -731,790 баз/тон (МнС17) на суму 27458247,95 грн. (рахунок №219211 від 27.03.2018р.)

- за залізничною накладною №47442849 від 31.03.2018р. позивачем було поставлено відповідачу товар -350,330 баз/тон (МнС17) на суму 13092578,72 грн. (рахунок №219330 від 31.03.2018р.).

Відповідачем факт отримання від позивача вказаного товару саме за договором №181507/1706815 від 28.12.2017р. не заперечується.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Пунктом 3.4 договору поставки №181507/1706815 від 28.12.2017р. встановлено, що відповідач здійснює оплату поставленого товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30-ти банківських днів з дати поставки товару. Оплата за поставлений товар проводиться по курсу НБУ на дату зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Постачальник повідомляє покупця про дату поставки товару шляхом електронної або факсимільного звязку наступних документів: - рахунку постачальника, - копії з/д квитанції, - сертифікат якості, у відповідності до п.3.9 даного договору.

Таким чином, за висновками суду, відповідач мав сплатити вартість товару, отриманого від позивача:

- 24.02.2018р. в строк до 10.04.2018р.;

- 28.02.2018р. в строк до 13.04.2018р.;

- 09.03.2018р. в строк до 23.04.2018р.;

- 11.03.2018р. в строк до 23.04.2018р.;

- 27.03.2018р. в строк до 11.05.2018р.

- 31.03.2018р. в строк до 16.05.2018р.

Як встановлено, згідно з банківськими виписками від 25.07.2018р., від 03.09.2018р. відповідачем сплачено грошові кошти:

- за рахунком №218564 від 24.02.2018р.: 10.04.2018р. на суму 15000000,00 грн., 13.04.2018р. на суму 11471107,91 грн.;

- за рахунком №218664 від 28.02.2018р.: 13.04.2018р. на суму 9273304,04 грн., 16.04.2018р. на суму 17000000,00 грн.;

- за рахунком №218822 від 09.03.2018р.: 25.04.2018р. на суму 15436072,62 грн.,

- за рахунком №218821 від 11.03.2018р.: 25.04.2018р. на суму 127762,63 грн., 1595213,37 грн., 22930752,73 грн.;

- за рахунком №219211 від 27.03.2018р.: 27.03.2018р. на суму 25546412,14 грн.;

- за рахунком №219330 від 31.03.2018р.: 21.05.2018р. на суму 13092578,72 грн.

Тобто, відповідачем здійснено оплату товару в повному обсязі, однак з порушенням строків, визначених п.3.4 договору №181507/1706815 від 28.12.2017р.

Таким чином, за висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної сплати позивачу грошових коштів за поставлений товар всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач виконав з простроченням.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та предявлено до стягнення три проценти річних в загальній сумі 18578,76 грн., а саме за періоди: з 11.04.2018р. по 12.04.2018р., на суму 1885,66 грн., з 14.04.2018р. по 15.04.2018р. на суму 2794,52 грн., за 24.04.2018р. на суму 1268,72 грн. та 2026,33 грн., з 12.05.2018р. по 14.05.2018р. на суму 6299,12 грн., з 17.05.2018р. по 20.05.2018р. на суму 4304,41 грн.

За приписом ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст.551 Цивільного кодексу України та ст.230 Господарського кодексу України предметом неустойки є грошова сума, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 2 ст.551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки встановлюється договором або актом цивільного законодавства, при цьому розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Відповідно до п.7.6 договору №181507/1706815 від 28.12.2017р. сторонами узгоджено, що у випадку порушення відповідачем строків оплати за поставлений товар, останній сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідний період, за кожен день прострочення оплати.

Згідно вказаного пункту договору позивачем нараховано та предявлено до стягнення пеню у загальній сумі 210559,27 грн., а саме за періоди: з 11.04.2018р. по 12.04.2018р. (рах.№218564 від 24.02.2018р.) на суму 21370,83 грн., з 14.04.2018р. по 15.04.2018р. (рах.№218664 від 28.02.2018р.) на суму 31671,23 грн., за 24.04.2018р. (рах№218822 від 09.03.2018р.) на суму 14378,81 грн. та (рах.№218821 від 11.03.2018р.) 2026,33 грн., 12.05.2018р.- 14.05.2018р. (рах.№219211 від 27.03.2018р.) на суму 71389,97 грн., 17.05.2018р.-20.05.2018р. (рах.№219330 від 31.03.2018р.) на суму 4304,41 грн.

Як встановлено, при розрахунку 3% річних та пені за прострочення оплати товару за рахунком №218544 від 24.02.2018р., позивачем не враховано часткову оплату відповідачем 10.04.2018р., на суму 15000000,00 грн., що вбачається з наданої позивачем банківської довідки.

Разом з тим, за перерахунком суду, 3% річних та пеня за відповідні періоди є більшим, отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заявлена позивачем сума 3% річних в розмірі 18578,76 грн.

Одночасно, щодо пені суд виходить з наступного.

Як зазначено вище, у відзиві в №09-10/40 від 08.02.2019р. відповідач просить суд зменшити розмір пені на 80%.

Вказане клопотання мотивовано тим, що м.Маріуполь (місце знаходження та місце реєстрації відповідача) є населеним пунктом, в якому проводилась антитерористична операція, а на теперішній час триває операція обєднаних сил, внаслідок чого у відповідача виникли труднощі при веденні господарської діяльності, що призвело до скрутного фінансового становища. До клопотання відповідачем додано: копію довідки звіти про фінансові результати, баланси за 2017р. та за першу половину 2018р.

Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Як встановлено судом, позивачем всупереч вимог ст.ст.13, 74, 76 Господарського процесуального кодексу України позивачем не надано доказів виникнення в нього збитків, будь-яких інших негативних наслідків у звязку з допущенням прострочення виконання відповідачем своїх зобовязань за договором поставки №181507/1706815 від 28.12.2017р.

При цьому, за висновками суду, таке прострочення виконання зобов'язань не є тривалим.

Судом також прийнято до уваги ті обставини, що наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ №33/6/а від 07.10.2014р. Про визначення районів проведення антитерористичної операції і термінів її проведення визначено, що Донецька і Луганська області (без винятків) входять до території проведення з 07.04.2014р. Таким чином, враховуючи місцезнаходження відповідача (м.Маріуполь), останній здійснює свою господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Таким чином, за висновками суду, нарахування позивачем до стягнення з відповідача пені є завищеним та не відповідає, передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.ч.1, 2 ст.627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності.

За таких обставин, враховуючи надані до матеріалів справи докази, приймаючи до уваги відсутність відомостей щодо понесення позивачем у звязку з цим збитків, суд дійшов висновку про наявність виняткових підстав для зменшення заявленого до стягнення позивачем розміру пені до 105279,63 грн., в результаті чого клопотання відповідача підлягає частковому задоволенню.

Як наслідок, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 123858,39 грн., у тому числі пеня в сумі 105279,63 грн. та три проценти річних в сумі 18578,76 грн.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача повністю, враховуючи, що, за висновками суду, спір по справі виник внаслідок неправильних дій відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів, м.Нікополь до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь про стягнення пені в сумі 210559,27 грн. та трьох процентів річних в сумі 18578,76 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87505 Донецька область, м.Маріуполь, вул.Лепорського, буд.1, п/р 445 у ПАТ ПУМБ м.Маріуполь, МФО 334851, ) на користь Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів (53200 Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Електрометалургів, буд.310, рах.№1364 в АТ «ОСОБА_2 Дніпро», МФО 305749, ) пеню в сумі 105279,63 грн., три проценти річних в сумі 18578,76 грн., судовий збір в сумі 3437,07 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 12.03.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 12.03.2019р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина