ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2019 р. Справа №909/183/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ Розважально-відпочинковий центр Гаразд (вх. №ЗАГС 01-05/1540/18 від 14.12.2018)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.11.2018, (у складі головуючого судді Матуляк П.Я., суддів: Рочняк О.В., Кобецька С.М. повний текст складено 03.12.2018)

у справі №909/183/18

за позовом: ТзОВ Розважально-відпочинковий центр Гаразд, м. Івано-Франківськ

до відповідача: Івано-Франківської міської ради, м. Івано-Франківськ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради, м. Івано-Франківськ

про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та визнання нечинним і скасування рішення міської ради

за участю учасників справи:

від позивача: ОСОБА_3 адвокат (ордер ІФ № 061163 від 26.12.2018, договір від 25.12.2017)

від відповідача: ОСОБА_4 представник (довіреність №14/01-20/14в від 03.01.2019)

від третьої особи: не зявився

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ Розважально-відпочинковий центр Гаразд звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківської міської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 4,000 га по вул. Південний Бульвар в м. Івано-Франківську, кадастровий номер :24:001:0078 та визнання нечинним і скасування рішення Івано-Франківської міської ради від 15.02.2018 № 6-18 в частині додатку до рішення, в якому в перелік адрес, на які поширюється дія мораторію, внесена земельна ділянка, орендована ТзОВ "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" :24:001:00078 - земельна ділянка площею 4 га зі сторони вул. ОСОБА_5.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 22.11.2018 у справі № 909/183/18 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача, оскільки встановив, що прийняття Івано-Франківською міською радою оскаржуваного рішення не є перешкодою позивачу в отриманні містобудівних умов та обмежень, а також невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством.

Не погоджуючись з даним рішенням, ТзОВ Розважально-відпочинковий центр Гаразд подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Зокрема, скаржник стверджує про помилковість висновку суду першої інстанції щодо відсутності порушеного права прийняттям відповідачем спірного рішення. Зазначає, що орендар вправі освоювати земельну ділянку шляхом її забудови, і що саме для цього вона була передана позивачу, реалізуючи намір на її забудову, позивач не зміг отримати містобудівні умови та обмеження через прийняте відповідачем оскаржуване рішення. Відтак, дане рішення порушує права та інтереси орендаря, оскільки унеможливлює використання земельної ділянки у відповідності до умов договору оренди.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечив, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх№01-04/81/19 від 08.01.2019), рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, відтак просить суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа письмових пояснень щодо поданої апеляційної скарги не подала, явку уповноваженого представника в судове засідання 28.02.2019 не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. В попередньому судовому засіданні представник проти доводів скаржника заперечив в усному порядку, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, в звязку з чим просив суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши представників учасників справи, Західний апеляційний господарський суд, встановив наступне.

14.03.2011 між Івано-Франківською міською радою (орендодавець) та ТзОВ "Розважально - відпочинковий центр "Гаразд" (орендар) укладено договір оренди землі №79 за умовами якого позивачу передана в користування земельна ділянка для будівництва розважально-відпочинкового центру по вул. Південний бульвар в м. Івано-Франківську площею 4 га, терміном на 3 роки (а.с. 18-19).

Відповідно до п. 49 рішення Івано-Франківської міської ради від 21.03.2014 №1374-43 між сторонами укладено додаткову угоду від 21.03.2014, за умовами якої договір продовжено на той самий строк.

На підставі зазначеної додаткової угоди орендар 16.04.2014 зареєстрував право оренди в Державному реєстрі речових прав, строк дії договору визначено до 16.04.2017 (а.с. 20-21).

З огляду на закінчення терміну дії договору оренди в редакції додаткової угоди та у зв'язку зі зволіканням відповідача із підписанням додаткової угоди, ТзОВ "Розважально - відпочинковий центр "Гаразд" звернулося до суду з позовом про визнання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі укладеною. За результатами розгляду було винесено судове рішення, яким позов задоволено, визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 14.03.2011, зареєстрованого 16.03.2011 за № 0032, в редакції позивача.

На підставі зазначеного судового рішення орендар зареєстрував право оренди в Державному реєстрі речових прав, строк дії договору визначено до 16.04.2020 (а.с. 20-21).

Також з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду господарської справи № 909/480/15, судовими рішеннями було відмовлено у задоволені первісного позову Івано-Франківської міської ради до ТзОВ "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" про розірвання договору оренди землі № 79 та додаткової угоди по договору оренди землі від 21.03.2014 та повернення земельної ділянки площею 4,0000 га на Південному бульварі в м. Івано-Франківську Івано-Франківській міській раді. Натомість зустрічні позовні вимоги ТзОВ "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобовязання до вчинення дій задоволено частково. Усунуто перешкоди ТзОВ "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" в користуванні земельною ділянкою площею 4,0000 га по Південному бульвару в м. Івано-Франківську згідно умов договору оренди землі № 79 від 14.03.2011 за цільовим призначенням та зобов'язано Івано-Франківську міську раду як орендодавця розглянути питання щодо внесення змін до Генерального плану міста Івано-Франківська відносно земельної ділянки площею 4,0000 га по вул. Південний бульвар (а.с. 25-29).

Також згідно постанови Львівського апеляційного адміністративного суду у справі № 876/2366/16 від 28.11.2016 задоволено адміністративний позов ТзОВ «Розважально-відпочинковий центр «Гаразд» до ОСОБА_2 містобудування та архітектури виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання дій неправомірними по проведенню 30.06.2015 громадських слухань з розгляду проекту містобудівної документації Коригування (внесення змін до) Генерального плану, суміщеного з історико-культурним опорним планом м. Івано-Франківська (в межах Івано-Франківської міської ради) на території колишнього ЖЕО-7 (а.с. 30-31).

28.02.2018 позивач звернувся до ОСОБА_2 містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради із заявою про надання містобудівних умов і обмежень на обєкт, який розташований за адресою: Південний бульвар, м. Івано-Франківськ, площею 4 га (а.с. 23).

07.03.2018 виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради прийнято рішення №268 «Про надання вихідних даних містобудівних умов та обмежень для проектування обєкта будівництва», пунктом 2.1 якого відмовлено ТзОВ "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" у наданні вихідних даних - містобудівних умов та обмежень для проектування обєкта будівництва (ас 162).

Листом №4480/51-08/23 від 19.03.2018 ОСОБА_2 містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради повідомив позивача про прийняте вище рішення, а також проінформував про прийняття міською радою рішення від 15.02.18 № 06-18 «Про запровадження мораторію на будівництво нових та реконструкцію існуючих будівель і споруд навколо міського озера» (а.с. 161-162).

Так, згідно з рішенням Івано-Франківської міської ради від 15.02.2018 №06-18 «Про запровадження мораторію на будівництво нових та реконструкцію існуючих будівель і споруд навколо міського озера» до затвердження змін до генерального плану міста запроваджено мораторій на: розміщення і проектування нових (не розпочатих будівництвом на момент ухвалення даного рішення) будівель і споруд; реконструкцію з розширенням і надбудовою існуючих будівель і споруд га земельних ділянках біля міського озера згідно додатку (а.с. 49).

Пунктами 2, 3 вказаного вище рішення ОСОБА_2 містобудування, архітектури та культурної спадщини заборонено видачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки з питань, визначених п. 1 даного рішення, а КП Івано-Франківської міської ради - видачу технічних умов інженерного забезпечення обєктів будівництва, визначених п. 1 даного рішення. Додатком до рішення встановлено перелік адрес, на які поширюється дія мораторію, серед яких значиться і спірна земельна ділянка площею 4 га зі сторони вул. ОСОБА_5, кадастровий номер :24:001:0078.

Позивач, вважаючи відмову ОСОБА_2 містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради у наданні містобудівних умов та обмежень протиправною, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права. За результатами розгляду позовної заяви, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.09.18 у справі №809/721/18 (876/6445/18) визнано протиправною відмову ОСОБА_2 містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради у наданні ТзОВ "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" містобудівних умов та обмежень та зобовязано ОСОБА_2 містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради надати ТзОВ "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" містобудівні умови та обмеження на обєкт площею 4 га, який розташований за адресою Південний бульвар, м. Івано-Франківськ (а.с. 166-169).

Позивач вважає, що рішення Івано-Франківської міської ради №6-18 від 15.02.18 перешкоджає у реалізації його законних прав, які підлягають поновленню в судовому порядку, оскільки на момент розгляду даної справи судом ОСОБА_2 містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради в добровільному порядку рішення суду у справі №809/721/18 не виконано, містобудівні умови та обмеження не видано. Зокрема, стверджує, що прийняття відповідачем оскаржуваного рішення є односторонньою зміною умов укладеного між сторонами у справі договору оренди землі і перешкоджанням позивачу в освоєнні орендованої земельної ділянки. Посилаючись на п.29 договору оренди зауважив, що орендар має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов цього договору. Зазначив, що навколо міського озера є велика кількість земельних ділянок, які активно розбудовуються, однак оскаржуваним рішенням накладено мораторій тільки на три земельні ділянки, що свідчить про вибірковість визначення відповідачем та дискримінацію окремих орендарів і власників земельних ділянок, і суперечить ст.42 Конституції України та ст.6 ГК України.

В свою чергу відповідач проти позову заперечив. Зокрема, вказав на те, що чинне законодавство надає право органам місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення. Зауважив, що впродовж трьох років питання забудови навколо міського озера набуло широкого розголосу та обговорення у засобах масової інформації, відтак рішенням Івано-Франківської міської ради від 26.04.2016 №93-5 утворено тимчасову контрольну комісію ради щодо незаконної забудови, та, враховуючи інтереси громади міста, відповідачем прийнято оскаржуване рішення у межах власних дискреційних повноважень. Спростовуючи твердження позивача зазначив, що міською радою вживаються дії щодо внесення змін до генерального плану м. Івано-Франківська, суміщеного з історико-архітектурним опорним планом міста.

Представник третьої особи підтримав позицію відповідача.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Відповідно до приписів статті 13 Конституції України землі є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ст.3 Земельного кодексу України).

Згідно зі ст.93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Наведена правова норма кореспондується зі ст.2 Закону України "Про оренду землі", згідно якої відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з ч.1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до положень статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16,167,169, 374 ЦК України, статей 2, 8, 48, 133. І48,152, 197 ГК України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Відтак, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької діяльності.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

В розумінні п.8 ч.1 ст.1 зазначеного закону містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до обєктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства (ч.2 ст. 24 зазначеного закону).

Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій (ч.1 ст.25 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно п. г ч.1 ст.95 цього Кодексу, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Пунктами 14, 15 договору оренди землі № 79 від 14.03.2011 визначено, що земельна ділянка передається в оренду для будівництва розважально-відпочинкового центру. Цільове призначення земельної ділянки - землі житлової та громадської забудови (а.с. 18-19).

Таким чином, ТзОВ "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" має право планування та забудови такої земельної ділянки в межах її цільового призначення.

В силу положень ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, та звертаючись до суду з даним позовом, позивач як спосіб захисту порушених прав та інтересів визначив усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 4,000 га по вул. Південний Бульвар в м. Івано-Франківську, кадастровий номер :24:001:0078 та визнання нечинним і скасування рішення Івано-Франківської міської ради від 15.02.2018 № 06-18 в частині Додатку до рішення, в якому в перелік адрес, на які поширюється дія мораторію, внесена земельна ділянка, орендована ТзОВ "Розважально - відпочинковий центр "Гаразд"- :24:001:00078 - земельна ділянка площею 4 га зі сторони вул. ОСОБА_5.

Підставою звернення позивача до суду з даним позовом стала заборона відповідачем ОСОБА_2 містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради надати позивачу вихідні дані - містобудівні умови та обмеження для проектування обєкта будівництва, що в свою чергу унеможливлює використання останнім земельної ділянки за цільовим призначенням.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2018 у справі №809/721/18 зобовязано ОСОБА_2 містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради надати ТзОВ "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" містобудівні умови та обмеження на обєкт площею 4 га, який розташований за адресою: м. Івано-Франківськ, Південний бульвар (а.с. 166-169). Судом було встановлено, що позивачем для отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки було подано всі необхідні документи. Фактичною підставою для відмови у наданні позивачу містобудівних умов та обмежень слугувало рішення Івано-Франківської міської ради від 15.02.2018 № 06-18, що не узгоджується з приписами ч.4 ст.29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Тобто, у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у наданні позивачам містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за наведених умов.

Зазначені обставини в силу ч.4ст.75 ГПК України не потребують доказування.

Проте, станом на момент розгляду даної справи вказане вище рішення не виконане.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ч.4 ст. 11 ЦК України у випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Отже, рішення суб'єктів владних повноважень, до яких належать, зокрема, органи місцевого самоврядування, можуть бути підставами виникнення/припинення цивільних прав та обов'язків.

До способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п. 10 ч.2 ст. 16 цього Кодексу).

На підставі ч.1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб'єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Оскільки спір у цій справі виник між Івано-Франківською міською радою, яка здійснює управління майном територіальної громади міста Івано-Франківська, та ТзОВ "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" у зв'язку з порушенням його цивільних прав на користування належною йому земельною ділянкою відповідно до договору оренди землі № 79 від 14.03.2011, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір є цивільно-правовим і позивач правомірно звернувся до господарського суду за захистом своїх прав.

Позивач у позовній заяві просить суд визнати нечинним і скасувати рішення Івано-Франківської міської ради від 15.02.2018 № 6-18 в частині додатку до рішення, в якому в перелік адрес, на які поширюється дія мораторію, внесена земельна ділянка, орендована ТзОВ "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" :24:001:00078 - земельна ділянка площею 4 га зі сторони вул. ОСОБА_5.

Проаналізувавши дане рішення, колегія суддів погоджується з твердженнями позивача, що вказане рішення органу місцевого самоврядування порушує права ТзОВ "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" щодо належного використання останнім земельної ділянки згідно із умовами договору оренди землі № 79 від 14.03.2011. Оскільки заборона третій особі видати позивачу містобудівні умови та обмеження унеможливлює позивачу здійснити будівництво розважально-відпочинкового центру, для мети якого і був укладений між сторонами зазначений договір оренди землі.

Крім того, слід зазначити, що згідно ч.1 ст. 154 Земельного кодексу України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов'язки чи обмеження.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч.1 ст. 155 Земельного кодексу України).

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права.

Отже вимога про визнання рішення незаконним в даному випадку розглядається як спосіб захисту порушеного цивільного права згідно зі ст. 16 ЦК України, оскільки фактично підставою пред'явлення позовної вимоги є оспорювання прав особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

Проте враховуючи, що вищенаведеними нормами матеріального права передбачено визнання рішення незаконним, то колегія суддів вважає, що в даному випадку достатнім способом захисту порушених прав та інтересів позивача буде визнати рішення органу місцевого самоврядування незаконним та скасувати його.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованою вимогу позивача про визнання незаконним і скасування рішення Івано-Франківської міської ради від 15.02.2018 № 6-18 в частині додатку до рішення, в якому в перелік адрес, на які поширюється дія мораторію, внесена земельна ділянка, орендована ТзОВ "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" :24:001:00078 - земельна ділянка площею 4 га зі сторони вул. ОСОБА_5. В звязку з чим, позов в цій частині підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача про усунення перешкод, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 ГПК України).

Тобто підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності. Це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення.

Проаналізувавши дану вимогу, колегія суддів вважає що вона до задоволення не підлягає, оскільки позивачем не конкретизовано перешкоди і яким чином їх необхідно усувати. Тобто, зобовязання усунути перешкоди не призводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки в даному випадку відсутній механізм виконання такого рішення.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід частково скасувати, а апеляційну скарга частково задоволити.

Позивачем в позовній заяві об'єднано дві вимоги немайнового характеру, відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» було сплачено судовий збір за кожну вимогу немайнового характеру.

За змістом ст. 129 ГПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 269, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.11.2018 у справі № 909/183/18 скасувати в частині відмови позовної вимоги про визнання нечиним і скасування рішення міської ради, в цій частині прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Івано-Франківської міської ради від 15.02.2018 №6-18 в частині додатку на рішення, в якому в перелік адрес на які поширюється дія мораторію внесена земельна ділянка орендована ТОВ РВЦ Гаразд - :24:001:00078 земельна ділянка площею 4 га зі сторони вул. ОСОБА_5.

В решті рішення залишити без змін.

3. Стягнути з Івано-Франківської міської ради (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Грушевського,21, код 33644700) на користь ТзОВ "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" (76018 м. Івано-Франківськ, вул. Новгородська,34-Акод 35516825) судовий збір в розмірі 1 762,00 грн. за подання позовної заяви.

4. Стягнути з Івано-Франківської міської ради 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Грушевського,21, код 33644700) на користь ТзОВ "Розважально-відпочинковий центр "Гаразд" (76018 м. Івано-Франківськ, вул. Новгородська,34-Акод 35516825) судовий збір в розмірі 2 643,00 грн. за розгляд апеляційної скарги.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки передбаченні ст.288 ГПК України.

6. Справу повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді Г.Т. Кордюк

ОСОБА_1