ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.02.2019р. Справа №905/2266/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасбізнесальянс", м.Маріуполь

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Донецька залізниця", м.Донецьк

про стягнення заборгованості в сумі 172571,26 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Донбасбізнесальянс", м.Маріуполь, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 підприємства "Донецька залізниця", м.Донецьк, про стягнення заборгованості в сумі 172571,26 грн., у тому числі сума основного боргу в розмірі 119604,00 грн., 42998,12 грн. інфляційних витрат та 3% річних в сумі 9969,14 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором поставки №Д/нх-15436/НЮ від 26.10.2015р., специфікацію до нього, рахунок фактуру №28101 від 28.10.2015р., видаткову накладну №3121 від 03.12.2015р., платіжні доручення.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.12.2018р. відкрите провадження у справі №905/2266/18, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 17.01.2019р. відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 акціонерне товариство "Українська залізниця". Одночасно, у вказаній ухвалі судом зазначено, що позивачем у позовній заяві невірно зазначено найменування відповідача.

Враховуючи відомості витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, за критерієм запиту "", судом встановлено, що належним найменуванням відповідача є Державне підприємство "Донецька залізниця"".

Відповідач у судові засідання не зявився, відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно позовної заяви та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державне підприємство "Донецька залізниця", м.Донецьк зареєстровано за адресою: 83000, м.Донецьк, вул.Артема, б.68, .

Відповідно до п.6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014р. №01-06/1290/14 учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду, зокрема, якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством зв'язку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством звязку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо). За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі «Новини та події суду») офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Як встановлено, інформація про час і місце судового засідання була розміщена на сторінці суду.

Отже, відповідача було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

За таких обставин, враховуючи достатність зібраних по справі доказів, згідно ст.165 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

26.10.2015р. між сторонами був підписаний договір поставки №Д/нх-15436 /НЮ, предметом якого є поставка постачальником покупцю товару, в асортименті та кількості згідно специфікації №1, що є невідємною частиною вказаного договору (п.1.1 договору).

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Договір, в якому одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму, згідно із ст.265 Господарського кодексу України є договором поставки.

Відповідно до ст.656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно із ст.266 Господарського кодексу України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, в силу ст.ст.11, 712 Цивільного кодексу України, ст.265 Господарського кодексу України між сторонами виникли зобов'язальні відносини на підставі укладеного договору поставки.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 Цивільного кодексу України).

Як встановлено, сторонам погоджено поставку наступного товару: насоси циркулярні до пасажирських вагонів. Виробник продукції: ПП «Цапко» м.Дніпропетровськ, Україна, Johstadt, Німеччина (п.1.2 -1.3 договору).

Згідно п.п.4.1-4.2 договору товар повинен бути поставлений згідно заявки покупця в термін 8 календарних днів після попередньої оплати покупцем в розмірі 40% від суми поставки товару згідно виставленого рахунку. Датою поставки товару вважається дата підписання накладної на приймання товару та підписання акту прийому-передачі товару обома сторонами договору.

Відповідно до п.4.3 договору товар постачається постачальником та за його рахунок на склад покупця на умовах СРТ або DDP у м.Артемівськ згідно ІНКОТЕРМС-2010. Перехід права власності на товар від постачальника до покупця відбувається у момент передачі постачальником товару у розпорядження покупця в узгодженому пункті постачання у встановлений сторонами строк.

За умовами п.п.5.1-5.3 ціна постачальника за запасні частини вказана у специфікації №1 (додаток 1), яка є невідємною частиною даного договору. Загальна сума договору складає 199340,00 грн. з урахуванням ПДВ 20% -33223,33 грн.

Розрахунки за поставлений товар здійснюються у безготівковій формі (п.6.1).

Згідно з п.6.2 договору, сторони узгодили, що покупець здійснює оплату на розрахунковий рахунок постачальника шляхом передплати у розмірі 40% від суми договору та 60% по факту відвантаження на склад м.Артемівськ в термін 45 банківських днів. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками накладної та акту прийому-передачі на отримання товару.

Термін дії договору з моменту підписання його обома сторонами до 31.12.2015р. (п.15.1 договору).

На виконання умов договору, сторонами підписано специфікацію №1 до договору №Д/нх-15436/НЮ від 26.10.2015р, в якій сторони дійшли згоди щодо найменування, кількості, ціни та загальної вартості товару.

Згідно вказаної специфікації сторонами погоджено поставку товару на загальну суму 199340,00 грн., з урахуванням ПДВ 20% 33223,33 грн.

Умовами постачання за вказаною специфікацією є: СРТ або DDP згідно ІНКОТЕРМС-2010, склад покупця за адресою: м.Артемівськ. Термін постачання до 31.12.2015р.

Сторони визначено наступну форму оплати товару: передплата 40% та 60% по факту поставки товару протягом 45 банківських днів.

Як встановлено, згідно з наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №666 від 30.11.2015р. на суму 44100,00 грн. та №684 від 30.11.2015р. на суму 35636,00 грн., відповідачем сплачено позивачу передплату за насоси циркуляційні для пасажирських вагонів в загальному розмірі 79736,00 грн., що згідно з п.6.2 договору та специфікацією складає 40 % вартості товару.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи видаткової накладної №3121 від 03.12.2015р. на виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем отримано товару на загальну 199340,00 грн.

Факт отримання товару на вказану суму відповідачем не спростовано.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановлено вище, за умовами п.п.6.1-6.2 договору №Д/нх-15436/НЮ від 26.10.2015р. та специфікації до нього розрахунки за поставлений товар здійснюються у безготівковій формі. покупець здійснює оплату на розрахунковий рахунок постачальника шляхом передплати у розмірі 40% від суми договору та 60% по факту відвантаження на склад м.Артемівськ в термін 45 банківських днів. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками накладної та акту прийому-передачі на отримання товару.

Таким чином, відповідач мав розрахуватись за отриманий товар в розмірі 60% від його вартості, що складає 119604,00 грн. в строк до 08.02.2016р.

За висновками суду свої зобов`язання щодо своєчасної сплати позивачу грошових коштів за поставлений товар в сумі 119604,00 грн. всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України за період з 09.02.2016р. по 19.11.2018р. нараховано та предявлено до стягнення три проценти річних в сумі 9969,14 грн. та інфляційні в сумі 42998,12грн. за період з лютого 2016р. по жовтень 2018р.

За висновками суду, розрахунок трьох процентів річних є арифметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Одночасно, щодо нарахування інфляції суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, виходячи з того, що останнім днем виконання зобовязання з оплати є 08.02.2016р. нарахування інфляції за місяць, в якому платіж мав бути здійснений платіж (лютий 2016р.) є неправомірним.

Враховуючи, що заявлена до стягнення сума інфляційних не перевищує розміру за перерахунком суду, стягненню підлягають з відповідача на користь позивача інфляційні витрати в сумі 42998,12 грн. за період з березня 2016р. по жовтень 2018р.

Відповідач заперечень проти позовних вимог не надав.

За таких обставин, враховуючи, що позов доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, виходячи з того, що відповідач заперечень проти позову не надав, позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 172571,26 грн., у тому числі сума основного боргу в розмірі 119604,00 грн., 42998,12 грн. інфляційних витрат та 3% річних в сумі 9969,14 грн., підлягають задоволенню у повному розмірі.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 120, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасбізнесальянс", м.Маріуполь до Державного підприємства "Донецька залізниця", м.Донецьк про стягнення заборгованості в сумі 172571,26 грн., у тому числі сума основного боргу в розмірі 119604,00 грн., 42998,12 грн. інфляційних витрат та 3% річних в сумі 9969,14 грн., задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Донецька залізниця" (83000, м.Донецьк, вул..Артема, б.68, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасбізнесальянс" (АДРЕСА_1 ) основний борг в розмірі 119604,00 грн., 42998,12 грн. інфляційних витрат та 3% річних в сумі 9969,14 грн., всього заборгованість в сумі 172571,26 грн., судовий збір в розмірі 2588,57грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 28.02.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 28.02.2019р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина