ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року Справа № 916/1831/18
м.Одеса, проспект Шевченка,29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної,

суддів В.В. Бєляновського, Л.О. Будішевської

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від ТОВ «Бестіс Систем» - не з'явився;

від ДП «Укрриба» - не з'явився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бестіс Систем»

на ухвалу господарського суду Одеської області від 29 листопада 2018 року про призначення експертизи та зупинення провадження

у справі №916/1831/18

за позовом Державного підприємства «Укрриба»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бестіс Систем»

про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення коштів у розмірі 76542,95грн.

суддя суду першої інстанції: Н.Д. Петренко

час і місце постановлення ухвали: 29.11.2018р. о 12.14год., м.Одеса, господарський суд Одеської області, зала №13,

повний текст ухвали складено 03.12.2018р.

Учасники процесу належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

встановив:

29.08.2018р. Державне підприємство «Укрриба» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бестіс Систем» про застосування наслідків недійсності до додаткової угоди від 01.08.2013р. до договору зберігання державного майна №15/13 від 19.07.2013р. та стягнення з відповідача коштів за фактичне користування державним нерухомим майном за цінами, які існують на момент відшкодування, у розмірі 76542,95грн.

В обґрунтування позовних вимог ДП «Укрриба» зазначало, що 19.07.2013р. між позивачем та ТОВ «Бестіс Систем» укладено договір №15/13 зберігання державного майна, що перебуває на балансі ДП «Укрриба». Актом приймання передачі від 19.07.2013р. позивач передав, а відповідач прийняв на зберігання гідротехнічні споруди ставів, що знаходяться за адресою: Одеська обл.., Біляївськийр-н., с.Яськи, с. Великий Дальник.

Додатковою угодою від 01.08.2013р. до договору №15/13 позивач, відповідно до ст. 944 ЦК України, надав відповідачу дозвіл на користування майном переданим останньому на зберігання на підставі договору №15/13 .

Як зазначає позивач, Договір №15/13 припинив свою дію 13.08.2018р. за згодою сторін, за час дії договору позивачем сумлінно виконувалися свої договірні зобов'язання, проте, плата за використання державного нерухомого майна відповідачем здійснювалася нерегулярно, що призвело до виникнення у відповідача заборгованості в розмірі 76542,95грн.

Позивач зазначав, що рішенням господарського суду Одеської області від 09.03.2016р. по справі №916/4880/14 за позовом Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області в особі РВ ФДМУ по Одеській області та Державного агентства рибного господарства України до ДП «Укрриба», ТОВ «Бестіс Систем» про визнання недійсною додаткової угоди від 01.03.2018р. позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Згідно вказаного рішення суду Додаткова угода від 01.08.2013р. до договору зберігання державного майна №15/13 визнана прихованим договором оренди, тому суб'єкт господарювання протягом тривалого часу здійснював користування державним нерухомим майном, не сплативши за це відповідні кошти.

З посиланням на ст. 216, ч.4 ст. 632 ЦК України, п. 2.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» ,позивач просить задовольнити позовні вимоги про застосування наслідків недійсності до додаткової угоди від 01.08.2013р. до договору зберігання державного майна №15/13 від 19.07.2013р. та стягнення з відповідача коштів

28.11.2018р. до господарського суду надійшло клопотання ДП «Укрриба» про призначення у справі судової оціночно-будівельної експертизи з метою визначення вартості гідротетехнічних споруд, що були об'єктом оренди згідно з договором зберігання державного майна від 19.07.2013р. №15/31.

Заявник, з посиланням на ч.2 ст. 235 ЦК України, Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, що затверджена постановою КМУ від 04.10.1995р. №786, зазначав, що оскільки Договір, з урахуванням додаткової угоди від 01.08.2013р. рішенням господарського суду у справі №916/4880/14 визнано прихованим договором оренди, то розрахунок вартості відшкодування у даній справ необхідно здійснювати з урахуванням законодавства в сфері оренди державного нерухомого майна.

29.11.2018р. позивачем подано до господарського суду додаткове клопотання щодо призначення експертизи, в якому ДП «Укрриба» зазначало, що Одеським апеляційним господарським судом розглядалася аналогічна справа №923/485/17 у якій ДП «Укрриба» також було відповідачем та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.09.2018р. відмовлено у задоволенні позову ДП «Укрриба», оскільки останнім не було обґрунтовано розмір заявленої до стягнення суми.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.11.2018р. задоволено клопотання ДП «Укрриба» про призначення експертизи та призначено у справі №916/1831/18 судову оціночно-будівельну експертизу в межах компетенції експертів за видами дослідження. Проведення судової оціночно-будівельної експертизи доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення судової оціночно-будівельної експертизи поставлено наступне питання: Яка вартість гідротехнічних споруд рибницьких ставів за адресою: Одеська обл., Біляївський р., с.Яськи, с.Великий Дальник, що були об'єктом оренди за договором зберігання державного майна № 15/31 від 19.07.2013р. та передані за актом приймання-передачі гідротехнічних споруд, які передаються на зберігання від 19.07.2013р.? Постановлено витрати по оплаті проведення судової оціночно-будівельної експертизи покласти на ДП «Укрриба». Забезпечити експерту доступ до об'єкту дослідження. Зобов'язано сторін у справі № 916/1831/18 надати судовому експерту на його вимогу необхідні документи для проведення судової оціночно-будівельної експертизи у строки, визначені експертом. Попереджено судового експерта (експертів), який (які) безпосередньо проводитиме експертизу, про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України. Експертний висновок після проведення експертного дослідження представити господарському суду Одеської області. Провадження по справі №916/1831/18 зупинено. Матеріали справи №916/1831/18 постановлено надіслати на адресу Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України для проведення експертного дослідження.

Постановляючи ухвалу, господарський суд з посиланням на ст. 99 ГПК України, ст.1 ЗУ «Про судову експертизу» зазначив, що визначення вартості гідротехнічних споруд рибницьких ставів за адресою: Одеська обл., Біляївський р., с. Яськи, с. Великий Дальник, що були об'єктом оренди за договором зберігання державного майна № 15/31 від 19.07.2013 року та передані за актом приймання-передачі гідротехнічних споруд, які передаються на зберігання, від 19.07.2013р., є об'єктивно необхідним для вирішення справи. Враховуючи предмет спору у даній справі, а також, що визначення вартості гідротехнічних споруд рибницьких ставів, входить до предмета доказування у справі, суд вважає за необхідне з метою забезпечення всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, призначити у справі судову оціночно-будівельну експертизу, адже за вказаних обставин існує дійсна потреба у володінні спеціальними знаннями і у даному випадку висновок судового експерта не може бути замінений іншими належними засобами доказування.

Вирішуючи питання щодо експертної установи, господарський суд, посилаючись на ст. 99 ГПК України, п.1.6. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. №53/5 дійшов висновку необхідності доручення проведення експертного дослідження максимально наближеній за зоною регіонального обслуговування державній експертній установі - Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.12.2018р. виправлено описку в ухвалі від 29.11.2018р., замінивши невірно вказане «судова оціночно-будівельна експертиза» на вірне «судова комплексна оціночно-будівельна експертиза».

30.01.2019р. до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Бестіс Систем», в якій скаржник просить скасувати ухвалу від 29.11.2018р., а справу передати на розгляд до господарського суду Одеської області, зазначаючи, що господарським судом не було в повному обсязі враховано усі обставини справи, невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що, відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставою для скасування оспорюваної ухвали.

На думку ТОВ «Бестіс Систем» доводи позивача стосовно того, що вартість гідротехнічних споруд не визначена, є неправомірними, а також є необґрунтованими висновки господарського суду стосовно необхідності призначення судової експертизи для визначення вартості гідротехнічних споруд, оскільки їх вартість була визначена на момент підписання Договору зберігання державного майна № 15/13 від 19.07.2013р. та Додаткової угоди до нього у акті приймання-передачі гідротехнічних споруд та підтверджена Довідкою про вартість гідротехнічних споруд, яка надана ДП «Укрриба» станом на 26.01.2016р.. Скаржник вважає недоречним посилання позивача на пункт 2.14 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», оскільки в пункті 2.14 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 зазначено про необхідність призначення експертизи судом у випадку застосування реституції за недійсним договором, якщо вартість майна не встановлена у договорі, який було визнано недійсним.

Апелянт також зазначає, що ціна за користування державним майном, яка була встановлена у Додатковій угоді, індексувалась кожного місяця для приведення її до ринкової.

Крім того, скаржник вважає неправомірним посилання господарського суду на справу № 923/485/17, оскільки станом на 03.01.2019р. така справа перебуває на розгляді у Верховному Суді, рішення по справі не прийняте. В оскаржуваній ухвалі господарський суд не вказав жодного обґрунтування відносно того, яке відношення справа №923/485/17 має до призначення судової оціночно-будівельної експертизи у справі №916/1831/18.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою «Бестіс Систем»; встановлено іншим учасникам справи строк для подання суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу та будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 15.02.2019р.

18.02.2019р. від ДП «Укрриба» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржувану ухвалу господарського суду Одеської області без змін, вважаючи її постановленою з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, відповідач з посиланням на ст. ст. 216, 235 ЦК України зазначає, що для визначення вартості того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування , а саме визначення орендної плати за використання державного майна, необхідно керуватися Методикою розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, що затверджена постановою КМУ від 04.10.1995р. №786, якою встановлено, що розмір орендної плати визначається на підставі незалежної оцінки об'єкта оренди яка не була проведена при укладанні договору, у зв'язку з чим позивачем і було заявлено відповідне клопотання про призначення експертизи.

04.03.2019р. ТОВ «Бестіс Систем» подано до Південно-західного апеляційного господарського суду заяву, в якій скаржник зазначає, що підтримує апеляційну скаргу в повному обсязі та, враховуючи, що явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась, просить розглядати справу без участі представника скаржника.

Представник ДП «Укрриба» в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки, дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: зокрема: про призначення експертизи, про зупинення провадження у справі.

Згідно з частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1)для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2)жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Отже, підставою для призначення судової експертизи є необхідність з'ясування обставин, що мають значення для справи, для такого з'ясування необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об'єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

В силу ч. 1 ст. 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність призначення у справі комплексної судової оціночно-будівельної експертизи, з огляду на необхідність з'ясувати належний розмір заявленої до відшкодування суми коштів за користування державним нерухомим майном з урахуванням особливостей визначення вартості користування державним майном.

Аргументи скаржника, щодо відсутності необхідності призначення експертизи з огляду на те, що вартість майна встановлена під час підписання Договору та зазначена у акті приймання-передачі гідротехнічних споруд, судова колегія вважає неспроможними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 632 ЦК України якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Поряд з тим, ч.1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст. 235 ЦК України, якщо правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Колегія суддів звертає увагу.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Одеської області від 09.03.2016р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 01.06.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 05.10.2016р. у справі №916/4880/14 задоволено позовні вимоги Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області в особі РВ ФДМУ по Одеській області та Державного агентства рибного господарства України до ДП «Укрриба», ТОВ «Бестіс Систем» про визнання недійсною додаткової угоди від 01.08.2013р.. Задовольняючи позовні вимоги і визнаючи додаткову угоду до договору зберігання недійсною, суди виходили із того, що ця угода є удаваним правочином, оскільки вчинена для приховання іншого правочину - договору оренди, а тому правовідносини між сторонами регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Визнаючи додаткову угоду недійсною відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, господарський суд, з яким погодилися суди апеляційної та касаційної інстанції, виходив із того, що сторонами при її укладенні не додержано вимоги п. 1 ч. ст. 287 ГК України, ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", якими встановлено, що Фонд державного майна України, його регіональні відділення є орендодавцем щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом, а також абз. 3 п. 17 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року N 786, у якому передбачено, що у разі коли орендодавцем майна є Фонд державного майна, його регіональне відділення чи представництво, орендна плата за майно, що не ввійшло до статутного фонду господарського товариства, створеного у процесі приватизації (корпоратизації), спрямовується до державного бюджету.

З огляду на викладене, враховуючи що предметом спору справі №916/1831/18 є стягнення вартості користування державним нерухомим майном, господарському суду необхідно встановити чи дотримано правило пункту 17 Методики згідно з яким, у разі коли орендодавцем майна є Фонд державного майна України, його регіональне відділення чи представництво, орендна плата за нерухоме майно державних підприємств, установ, організацій (крім підприємств, установ та організацій галузі кінематографії, що належать до сфери управління Мінкультури, - на період до 31 грудня 2019 року) - 70 відсотків орендної плати спрямовується до державного бюджету, а 30 відсотків - державному підприємству, організації, на балансі яких перебуває це майно.

Таким чином, враховуючи викладене та беручи до уваги предмет спору у справі №916/1831/18, колегія суддів вважає, що існує необхідність з'ясування дійсного розміру заявленої ДП «Укрриба» до відшкодування суми коштів за користування державним нерухомим майном, виходячи з періоду такого користування та цін, які існують на момент відшкодування, враховуючи при цьому вимоги, встановлені спеціальним законодавством у сфері оренди державного майна.

На необхідність встановлення таких обставин у подібних правовідносинах вказав Верховний Суд у постанові від 23.01.2019р. у справі №923/485/17.

Отже, призначення господарським судом першої інстанції судової експертизи у даній справі є цілком обґрунтованим, а зупинення провадження у справі на час проведення експертизи є необхідною процесуальною дією, оскільки матеріали справи направляються до судово-експертної установи і в цей період неможливо проводити відповідні процесуальні дії та господарський суд у цьому випадку скористався своїм правом, наданим йому процесуальним законом (частиною 1 статті 228 ГПК України), та зупинив провадження у справі.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують того, що дану господарську справу №916/1831/18 об'єктивно неможливо розглянути без з'ясування обґрунтованості заявленої ДП «Укрриба» до стягнення суми коштів за користування державним нерухомим майном, що підлягає відшкодуванню відповідно до ч.2 ст. 216 ЦК України.

З огляду наведеного, оскаржена ухвала має бути залишена без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, оскільки суд першої інстанції дотримався норм матеріального і процесуального права при її постановленні.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236, 240, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 ГПК України,

колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 29.11.2018р. у справі №916/1831/18 залишити без змін.

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.286, 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 11 березня 2019р.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя Л.О. Будішевська