РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.03.2019Справа № 910/16836/18

За позовом Фізичної особи-підприємця Грубрин Наталії Володимирівни (АДРЕСА_1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КНИГАРНЯ "Є" (вул. Лисенка, 3, літ. А, м. Київ, 01030)

про стягнення 123 712,23 грн.

Суддя Усатенко І. В.

Представники сторін не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Фізична особа-підприємець Грубрин Наталія Володимирівна до Товариства з обмеженою відповідальністю "КНИГАРНЯ "Є" про стягнення 123 712, 23 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав взяті на себе за договором суборенди № 01-02/18 від 01.02.2018 зобов'язання по оплаті орендної оплати у повному обсязі, в зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 114295,70 грн, яку позивач просить стягнути у судовому порядку. Крім того, позивач просить стягнути суму 3% річних у розмірі 927,82 грн та втрати від інфляції у розмірі 8488,71 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2018 відкрито провадження у справі № 910/16836/18, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 26.12.2018 була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01030, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 3, літ. А.

Як вбачається із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "КНИГАРНЯ "Є" отримало ухвалу суду про відкриття провадження у справі 26.12.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 556.

Згідно із п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Відповідно до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Матеріалами справи підтверджено, що 01.02.2018 між позивачем, як орендарем та відповідачем, як суборендарем укладено договір суборенди нежитлових приміщень N01-02/18 (далі за текстом - договір), відповідно до п. 1.1. якого орендар передає, а суборендар приймає у строкове платне користування (суборенду) частину приміщення, яке розташоване за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Винниченка В., буд. 6, загальною площею 133, 3 кв.м., а саме: приміщення першого поверху під індексами 1-13, 1-14, 1-15, 1-16 та приміщення підвалу під індексами: 1-1, 1-2, частину приміщення під індексом 1-3, 1-6, 11-7, 1-8 (надалі іменується - приміщення).

Відповідно до п. 1.7. договору орендар гарантує, що він користується приміщенням на законних підставах, а саме: на підставі договору оренди № 29/01-18 від 29.01.2018, укладеного між орендарем та орендодавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Ріел - Естейт груп» (власником приміщення). Вказаним договором оренди передбачено право орендаря передавати приміщення в користування третім особам на умовах суборенди.

За користування приміщенням суборендар сплачує орендарю орендну плату, яка складається з двох частин: - фіксована сума орендної плати, в розмірі визначеному у п. 3.2. договору; друга частина - у сумі відшкодування експлуатаційних витрат, визначених відповідно до п. 3.4. договору (п. 3.1. договору).

Відповідно до п.3.2. договору, за користування приміщенням суборендар сплачує щомісячно орендареві орендну плату у розмірі 95000, 00 грн, включаючи ПДВ, а також з урахуванням інших податків і зборів, в тому числі з урахуванням плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Орендна плата вказана у цьому пунктів визначена з урахуванням індексації. Вказаний розмір орендної плати визначений з розрахунку користування приміщення за повний календарний місяць. У випадку користування приміщенням не повний календарний місяць, орендна плата визначається пропорційно до кількості календарних днів у відповідні місяці, протягом якого суборендар на законних підставах використовував приміщення.

В п. 3.3. договору сторони дійшли згоди, що для проведення підготовчих робіт необхідних для цільового використання приміщення передбаченого п. 1.4. договору, орендар надає суборендарю 21 календарний день з дати підписання акту приймання - передачі. Протягом вказаного терміну, проведення підготовчих робіт, орендна плата складається тільки із експлуатаційних витрат.

Відповідно до п.3.3.1. договору, фіксована сума орендної плати за перший календарний місяць користування приміщенням починає нараховуватись з 22 календарного дня з дати підписання Акту приймання-передачі. Розмір орендної плати за перший календарний місяць в якому починає нараховуватись фіксована сума орендної плати, визначається пропорційно до кількості календарних днів у цьому місяці. Розмір орендної плати за перший календарний місяць в якому починає нараховуватись фіксована сума орендної плати сплачується не пізніше останнього календарного дня відповідного місяця (місяць в якому починає нараховуватись фіксована сума орендної плати).

Орендна плата та оплата експлуатаційних витрат сплачується в безготівковій формі на поточний рахунок орендаря, вказаний у договорі. Орендна плата сплачується суборендарем не пізніше 5 числа відповідного поточного місяця за поточний місяць. Підставою для оплати орендної плати та експлуатаційних витрат є відповідний рахунок орендаря. У випадку відсутності рахунків суборендар може здійснити всі фіксовані та погоджені сторонами в договорі платежі самостійно без рахунку згідно з договором. Неотримання рахунку суборендарем не звільняє його від сплати відповідних платежів та не є підставою для продовження строків проведення розрахунків (п. 3.5. договору).

В п. 3.8. договору сторони погодили, що протягом 3-х банківських днів, після підписання договору, суборендар сплачує орендарю гарантійний платіж у розмірі 95 000, 00 грн, з урахуванням усіх податків та зборів. Вказаний гарантійний платіж є сплатою орендної плати за другий повний календарний місяць користування приміщенням, якщо іншого не передбачено умовами договору.

В п. 3.9. договору сторони дійшли згоди, що протягом 3-х банківських днів, після підписання договору, суборендар сплачує орендарю гарантійний платіж в розмірі 95 000, 00 грн, з урахуванням всіх податків та зборів. Вказаний гарантійний платіж є сплатою орендної плати за останній календарний місяць користування приміщенням, якщо іншого не передбачено умовами договору.

При цьому, сплачена сума гарантійного платежу за останній місяць суборенди, у випадку несплати (повністю чи частково) суборендарем будь - яких платежів по договору зараховується в односторонньому порядку орендарем в оплату таких платежів та не підлягає поверненню суборендарю чи зарахування такого в рахунок орендної плати за останній місяць суборенди.

Відповідно до п. 4.2. договору суборендар зобов'язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та здійснювати компенсацію експлуатаційних витрат.

Орендар, згідно з п. 4.3. договору має право вимагати своєчасної орендної плати та інших платежів передбачених умовами договору.

Строк договору починає свій перебіг з дати підписання договору та закінчується 31.12.2020, але в будь - якому разі не раніше виконання сторонами усіх зобов'язань, передбачених умовами договору (п. 6.1., 6.2. договору).

На виконання умов договору, враховуючи досягнуті між сторонами домовленості, що викладені в договорах про внесення змін до договору від 05.02.2018 та від 02.05.2018, а також підписаний сторонами 01.03.2018 акту адаптації приміщення (технічного завдання), 01.06.2018 орендар передав суборендарю в придатному для користування стані приміщення, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі приміщення в оренду, копія якого наявна в матеріалах справи.

Приміщення було повернуто суборендарем орендарю 13.10.2018, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі приміщення, копія якого наявна в матеріалах справи.

Суборендар на виконання умов договору сплатив орендарю 95 000, 00 грн 02.02.2018 гарантійного платежу за другий місяць оренди, 95 000, 00 грн 02.02.2018 гарантійного платежу за останній місяць оренди та 30 645, 16 грн 30.07.2018 орендної плати за 22.07.2018 - 31.07.2018. Загалом відповідачем сплачено орендної плати за договором 229 645, 16 грн, докази чого наявні в матеріалах справи.

За розрахунком позивача відповідач свої зобов'язання за договором виконав неналежним чином, адже за період оренди з 24.06.2018 по 12.10.2018 включно орендна плата становить 343 940, 86 грн., отже заборгованість відповідача перед позивачем за договором по сплаті орендної плати становить 114 295, 70 грн.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього 114 295, 70 грн. орендної плати за договором, 927, 82 грн. 3 % річних за загальний період прострочення з 06.07.2018 по 04.12.2018 та 8 488, 71 грн. інфляційних втрат за період прострочення з 06.09.2018 по 04.12.2018.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 774 ЦК України внормовано, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

В матеріалах справи наявна копія договору оренди нежитлового приміщення № 29/01-18 від 29.01.2018 укладеного між позивачем, як орендарем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Ріел - Естейт груп», як орендодавцем, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування (суборенду) частину приміщення, яке розташоване за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Винниченка В., буд. 6, загальною площею 133, 3 кв.м., а саме: приміщення першого поверху під індексами 1-13, 1-14, 1-15, 1-16 та приміщення підвалу під індексами: 1-1, 1-2, частину приміщення під індексом 1-3, 1-6, 11-7, 1-8 (надалі іменується - приміщення). Пунктом 4.2.8. вказаного договору передбачено право орендаря передавати орендоване приміщення в суборенду (піднайм). Згідно п. 5.1 договору оренди нежитлового приміщення № 29/01-18 від 29.01.2018 строк дії договору обчислюється з моменту підписання договору та закінчується 04.01.2021.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про наявність у позивача повноважень на передання об'єкту оренди в піднайм та укладання договору № 01-02/18 суборенди нежитлових приміщень від 01.02.2018.

За умовами п. 3.3.1. та 3.5. договору плата за перший місяць сплачується не пізніше останнього календарного дня відповідного місяця, орендна плата сплачується не пізніше 5 числа відповідного поточного місяця за поточний місяць.

Отже, враховуючи що акт приймання - передачі приміщення від орендаря до суборендаря був підписаний сторонами 01.06.2018 та приймаючи до уваги положення п. 3.3.1. договору, орендна плата за червень 2018 року в розмірі пропорційному до кількості календарних днів у цьому місяці (7 днів), а саме 22 166, 67 грн (95 000, 00/30*7=22 166, 67) мала бути сплачена відповідачем 30.06.2018. Орендна плата за липень, серпень, вересень та жовтень 2018 року мала бути сплачена відповідачем до 5 числа відповідного місяця включно. Оплата за жовтень 2018 року, з огляду на підписання сторонами 13.10.2018 акту приймання - передачі приміщення від суборендаря до орендаря (акт щодо повернення), складає 36 774, 19 грн. (95 000, 00/31*12= 36 774, 19).

Загалом за період оренди з 24.06.2018 по 12.10.2018 включно орендна плата за договором становить 343 940, 86 грн. (22 166, 67 + 95 000, 00 + 95 000, 00 + 95 000, 00 + 36 774, 19 = 343 940, 86).

Відповідач, як підтверджено матеріалами справи сплатив на користь позивача за договором 95 000, 00 грн. 02.02.2018 гарантійного платежу за другий місяць оренди, 95 000, 00 грн. 02.02.2018 гарантійного платежу за останній місяць оренди та 30 645, 16 грн. 30.07.2018 орендної плати за 22.07.2018 - 31.07.2018, загалом - 229 645, 16 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що свої зобов'язання по внесенню орендної плати орендар виконував не належним чином, внаслідок чого за період оренди з 24.06.2018 по 12.10.2018 за ним рахується заборгованість за договором в розмірі 114 295, 70 грн. (343 940, 86 - 229 645, 16 = 114 295, 70).

Таким чином, станом на момент подання позовної заяви та вирішення спору заборгованість відповідача перед позивачем складає 114 295, 70 грн., доказів сплати якої відповідачем суду не надано.

Позивачем умови договору виконані в повному обсязі, у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору. Відповідачем, в свою чергу, жодних претензій у строки визначені договором, щодо невідповідності об'єкту оренди умовам договору не заявлялось та доказів іншого суду не надано.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості у розмірі 114 295, 70 грн відповідачем суду не надано.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 114 295, 70 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати орендних платежів, у відповідності до п. 3.5. договору є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 114 295, 70 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 927, 82 грн. 3 % річних за загальний період прострочення з 06.07.2018 по 04.12.2018 та 8 488, 71 грн. інфляційних нарахувань за період заборгованості з 06.09.2018 по 04.12.2018.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013).

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625 ЦК України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню в обсязі визначеному позивачем. При здійсненні перевірки розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих позивачем, судом встановлено, що позивачем правильно здійснені вказані розрахунки.

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, про наслідки був повідомлений ухвалою суду.

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, врахувавши принцип диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КНИГАРНЯ "Є" (01030, місто Київ, вул. Лисенка, буд. 3, літ. А; ідентифікаційний код 35393560) на користь Фізичної особи-підприємця Грубрин Наталії Володимирівни (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) основний борг в сумі 114295 (сто чотирнадцять тисяч двісті дев'яносто п'ять) грн. 70 коп., 927 (дев'ятсот двадцять сім) грн. 82 коп. 3 % річних, 8488 (вісім тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн. 71 коп. інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1855 (одна тисяча вісімсот п'ятдесят п'ять) грн 70 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко