ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2019м. ДніпроСправа № 904/5307/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєв Е.М. за участю секретаря судового засідання Найдьонова Є.О.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимал Трейд" (03038, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, буд. 4)

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Соборна, буд. 18-Б)

про стягнення 561 688 563,63 грн. заборгованості за отриману продукцію, 1 491 373,00 грн. 3% річних, 17 896 476,05 грн. пені, 168 506 569,09 грн. 30% штрафу

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №75 від 13.12.2018, адвокат

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №183 від 16.10.2018 адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптимал Трейд" звернулось до суду з позовною заявою №б/н від 23.11.2018 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" заборгованості на загальну суму 188 340 793,81 грн., з яких:

1) 143 225 588,49 грн. заборгованість за продукцію отриману у жовтні 2018 року (5 162 056,87 доларів США за курсом встановленим НБУ станом на 23.11.2018);

2) 165 194,52 грн. 3% річних за період з 26.10.2018 по 18.11.2018;

3) 1 982 334,26 грн. пеня за період з 26.10.2018 по 18.11.2018;

4) 42 967 676,54 грн. 30% штраф.

Також позивач просить суд судові витрати по справу у сумі 616 700,00 грн. судового збору покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №17-0910-02 від 01.11.2017 в частині своєчасної та повної оплати за кокс доменний отриманий у жовтні 2018 року за наступними видатковими накладними:

- №5348 від 10.10.2018 на суму 21 031 699,31 грн.;

- №5349 від 13.10.2018 на суму 20 796 543,02 грн.;

- №5350 від 17.10.2018 на суму 20 590 783,93 грн.;

- №5351 від 20.10.2018 на суму 20 374 071,22 грн.;

- №5352 від 23.10.2018 на суму 361 138,38 грн.;

- №5353 від 23.10.2018 на суму 20 728 332,31 грн.;

- №5474 від 27.10.2018 на суму 20 251 180,09 грн.;

- №5528 від 30.10.2018 на суму 3 709 474,81 грн.;

- №5529 від 31.10.2018 на суму 17 145 867,84 грн.

Ухвалою суду від 03.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №904/5307/18, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи та призначено підготовче засідання на 13.12.2018.

Відповідачем 04.12.2018 подано до суду відзив на позовну заяву де зазначив, що Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат" не заперечується факт існування заборгованості за поставлений товар на суму еквівалентну 5 162 056,87 дол. США, а також не заперечується факт укладення договору та додаткових угод до договору, підписання договору та додаткових угод повноваженим представником підприємства та факт поставки товару, однак в силу постійного блокування рахунків підприємства, фінансових складнощів, обумовлених різноманітними чинниками, такими як невизначеність ситуації на світових ринках сталі, що супроводжується значними зниженням світових цін на готову продукцію, зменшенням попиту на продукцію, що виготовляється, несприятливою конюнктурою на ринку збуту продукції, а також іншими чинниками, наразі сплатити кошти за договором у відповідача на має фінансової можливості. Разом з тим, відповідачем перевірено обґрунтованість та правильність нарахованих позивачем основного боргу, штрафу, 3% річних та пені. Нарахування зазначених сум здійснено позивачем у відповідності до укладеного між сторонами договору та додаткових угод до нього та діючого законодавства. Арифметичних помилок в обрахунку основного боргу, пені, штрафу, 3% річних відповідачем також не виявлено.

До суду 11.12.2018 надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог відповідно до якої останній просить суд у зв'язку із збільшенням кількості днів прострочення за спірним договором поставки стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 192 096 796,15 грн., з яких:

1) 143 385 545,15 грн. заборгованість за продукцію отриману у жовтні 2018 року (5 162 056,87 доларів США за курсом встановленим НБУ станом на 11.12.2018);

2) 438 122,11 грн. 3% річних за період з 26.10.2018 по 11.12.2018;

3) 5 257 465,35 грн. пеня за період з 26.10.2018 по 11.12.2018;

4) 43 015 663,54 грн. 30% штраф.

Також відповідачем 13.12.2018 подано до суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог де зазначив, що відповідачем перевірено обґрунтованість та правильність нарахованих позивачем основного боргу, штрафу, 3% річних та пені. Нарахування зазначених сум здійснено позивачем у відповідності до укладеного між сторонами договору та додаткових угод до нього та діючого законодавства. Арифметичних помилок в обрахунку основного боргу, пені, штрафу, 3% річних відповідачем також не виявлено.

У підготовчому засіданні 13.12.2018 оголошувалась перерва до 17.01.2019.

До суду 10.01.2019 надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог відповідно до якої останній просить суд у зв'язку із збільшенням кількості днів прострочення за спірним договором поставки стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 468 657 446,80 грн., з яких:

1) 349 156 755,33 грн. заборгованість за продукцію отриману у жовтні - листопаді 2018 року (12 459 320,84 доларів США за курсом встановленим НБУ станом на 09.01.2019) за наступними видатковими накладними:

- №5348 від 10.10.2018 на суму 21 031 699,31 грн.;

- №5349 від 13.10.2018 на суму 20 796 543,02 грн.;

- №5350 від 17.10.2018 на суму 20 590 783,93 грн.;

- №5351 від 20.10.2018 на суму 20 374 071,22 грн.;

- №5352 від 23.10.2018 на суму 361 138,38 грн.;

- №5353 від 23.10.2018 на суму 20 728 332,31 грн.;

- №5474 від 27.10.2018 на суму 20 251 180,09 грн.;

- №5528 від 30.10.2018 на суму 3 709 474,81 грн.;

- №5529 від 31.10.2018 на суму 17 145 867,84 грн.;

- №5930 від 03.11.2018 на суму 21 707 752,50 грн.;

- №5931 від 10.11.2018 на суму 22 629 628,10 грн.;

- №5932 від 14.11.2018 на суму 22 834 451,48 грн.;

- №5933 від 17.11.2018 на суму 22 360 900,52 грн.;

- №5934 від 19.11.2018 на суму 22 022 719,19 грн.;

- №5935 від 22.11.2018 на суму 21 935 548,46 грн.;

- №6028 від 24.11.2018 на суму 23 467 915,61 грн.;

- №6029 від 27.11.2018 на суму 23 306 073,14 грн.;

- №6087 від 29.11.2018 на суму 23 422 967,45 грн.;

2) 1 134 897,30 грн. 3% річних за період з 26.10.2018 по 09.01.2019;

3) 13 618 767,57 грн. пеня за період з 26.10.2018 по 09.01.2019;

4) 104 747 026,60 грн. 30% штраф.

До суду 17.01.2019 надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог відповідно до якої останній просить суд у зв'язку із збільшенням кількості днів прострочення за спірним договором поставки стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 749 582 981,77 грн., з яких:

1) 561 688 563,63 грн. заборгованість за продукцію отриману у жовтні - грудні 2018 року (19 950 689,63 доларів США за курсом встановленим НБУ станом на 14.01.2019) за наступними видатковими накладними:

- №5348 від 10.10.2018 на суму 21 031 699,31 грн.;

- №5349 від 13.10.2018 на суму 20 796 543,02 грн.;

- №5350 від 17.10.2018 на суму 20 590 783,93 грн.;

- №5351 від 20.10.2018 на суму 20 374 071,22 грн.;

- №5352 від 23.10.2018 на суму 361 138,38 грн.;

- №5353 від 23.10.2018 на суму 20 728 332,31 грн.;

- №5474 від 27.10.2018 на суму 20 251 180,09 грн.;

- №5528 від 30.10.2018 на суму 3 709 474,81 грн.;

- №5529 від 31.10.2018 на суму 17 145 867,84 грн.;

- №5930 від 03.11.2018 на суму 21 707 752,50 грн.;

- №5931 від 10.11.2018 на суму 22 629 628,10 грн.;

- №5932 від 14.11.2018 на суму 22 834 451,48 грн.;

- №5933 від 17.11.2018 на суму 22 360 900,52 грн.;

- №5934 від 19.11.2018 на суму 22 022 719,19 грн.;

- №5935 від 22.11.2018 на суму 21 935 548,46 грн.;

- №6028 від 24.11.2018 на суму 23 467 915,61 грн.;

- №6029 від 27.11.2018 на суму 23 306 073,14 грн.;

- №6087 від 29.11.2018 на суму 23 422 967,45 грн.;

- №6382 від 01.12.2018 на суму 24 981 327,91 грн.;

- №6383 від 10.12.2018 на суму 24 485 215,70 грн.;

- №6384 від 13.12.2018 на суму 24 353 217,37 грн.;

- №6385 від 17.12.2018 на суму 18 231 496,09 грн.;

- №6386 від 18.12.2018 на суму 20 145 615,02 грн.;

- №6553 від 21.12.2018 на суму 19 572433,26 грн.;

- №6554 від 23.12.2018 на суму 17 311 229,93 грн.;

- №6673 від 23.12.2018 на суму 825 607,86 грн.;

- №6641 від 25.12.2018 на суму 19 568 600,22 грн.;

- №6681 від 27.12.2018 на суму 20 064 341,16 грн.;

- №6785 від 29.12.2018 на суму 18 229 228,27 грн.;

2) 1 491 373,00 грн. 3% річних за період з 26.10.2018 по 14.01.2019;

3) 17 896 476,05 грн. пеня за період з 26.10.2018 по 14.01.2019;

4) 168 506 569,09 грн. 30% штраф.

Також відповідачем 17.01.2019 подано до суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог де зазначив, що відповідачем перевірено обґрунтованість та правильність нарахованих позивачем основного боргу, штрафу, 3% річних та пені. Нарахування зазначених сум здійснено позивачем у відповідності до укладеного між сторонами договору та додаткових угод до нього та діючого законодавства. Арифметичних помилок в обрахунку основного боргу, пені, штрафу, 3% річних відповідачем також не виявлено.

У підготовчому засіданні 17.01.2019 оголошувалась перерва до 28.01.2019.

Ухвалою від 18.01.2019 суд залишив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимал Трейд" про збільшення розміру позовних вимог без руху та запропонував Товариству з обмеженою відповідальністю "Оптимал Трейд" в строк до 28 січня 2019 року усунути недоліки позовної заяви, а саме надати докази сплати судового збору у встановленому розмірі 55 650,00 грн. та порядку за звернення до суду із заявою про збільшення розміру позовних вимог.

Позивачем 28.01.2019 долучено до матеріалів справи оригінал платіжного доручення про сплату 55 650,00 грн. судового збору.

З огляду на те, що позивачем вчасно усунено недоліки, суд прийняв заяву про збільшення позовних вимог та розглядає позовну заяву з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог.

Під час підготовчого засідання 28.01.2019 за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

У судовому засіданні 28.01.2019 оголошувалась перерва до 28.02.2019.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 28.02.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптимал Трейд" (далі - позивач, постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат" (далі - відповідач, покупець) 01.11.2017 укладено договір № 17-0910-02 (далі - договір) за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти та оплати коксову продукцію (далі - ресурси), на умовах, передбачених договором.

Кількість, номенклатура ресурсів вказуються в специфікаціях до договору, які є його невідємною частиною (далі специфікації) (п.2.1 договору).

Постачальник зобов'язується поставити ресурси на умовах поставки, зазначених в специфікаціях відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс в редакції 2010 року (3.1 договору).

Терміни поставки ресурсів вказуються в специфікаціях (п.3.2 договору).

Згідно з п. 3.4 договору датою поставки вважається дата календарного штемпеля станції вантажовідправника, зазначена в залізничній накладній, якщо інше не визначено базисними умовами поставки.

Між сторонами 02.04.2018 укладено додаткову угоду №1 до договору, якою внесено зміни до договору, дію якої сторони поширили на правовідносини, що виникли між ними з моменту підписання договору, а саме з 01.11.2017.

Відповідно до умов пп. 4.1.1. п. 4.1 договору, в редакції додаткової угоди від 02.04.2018, сторони погодили встановити еквівалент ціни ресурсів в іноземній валюті - доларах США. Еквівалент ціни ресурсів в доларах США вказується в Специфікаціях (або іншому додатку до Договору). У разі відсутності інформації про еквіваленті ціни ресурсів в Специфікації (або іншому додатку до договору) еквівалент ціни ресурсів визначається сторонами шляхом перерахунку (конвертації) ціни ресурсів в гривнях, зазначеної в рахунках (рахунках-фактурах) за офіційним курсом доларів США, який встановлений Національним банком Україна (НБУ) на день поставки ресурсів (курс UАН / USD).

Покупець зобов'язаний сплатити постачальнику еквівалент грошового зобов'язання (боргу) в доларах США, шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України (гривні) на рахунок постачальника, зазначений в договорі. Сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається покупцем за офіційним курсом доларів США, який встановлений НБУ на день здійснення платежу (курс UАН / USD). Вартість витрат, зазначених у п. 3.4 цього договору або в Специфікаціях до нього визначається сторонами шляхом перерахунку (конвертації) вартості зазначених витрат у гривнях, зазначеної в рахунках (рахунках-фактурах) за офіційним курсом долара США, який встановлений НБУ на день поставки (курс UАН / USD) (пп. 5.1.1. п. 5.1 договору, в редакції додаткової угоди від 02.04.2018).

Підпунктом 5.1.4. п. 5.1 договору, в редакції додаткової угоди від 02.04.2018, визначено, що поставлені ресурси вважаються повністю оплаченими, якщо сума фактично здійснених покупцем платежів в гривнях за поставлену партію ресурсів, перерахована в еквівалент, виражений в доларах США, за офіційним курсом НБУ гривні по відношенню до долара США встановленим на 0:00 годин дати фактичної оплати цієї партії ресурсів, дорівнює ціні в еквіваленті, вираженому в доларах США, цієї партії ресурсів, розрахованої з урахуванням доплати/знижок, фактичної ваги і фактичних якісних характеристик цієї партії ресурсів.

Відповідно до п. 7 додаткової угоди від 02.04.2018 до договору відповідач визнав наявність заборгованості (загальну суму боргу) перед позивачем за договором, яка станом на дату підписання додаткової угоди становила еквівалент 15 336 018,87 доларів США.

На виконання умов договору позивачем на підставі видаткових накладних та залізничних накладних за період з жовтня грудень 2018 року здійснив поставку відповідачу ресурсу (кокс доменний) на загальну суму 561 688 563,63 грн. (19 950 689,63 доларів США за курсом встановленим НБУ станом на 14.01.2019) за наступними видатковими накладними:

- №5348 від 10.10.2018 на суму 21 031 699,31 грн.;

- №5349 від 13.10.2018 на суму 20 796 543,02 грн.;

- №5350 від 17.10.2018 на суму 20 590 783,93 грн.;

- №5351 від 20.10.2018 на суму 20 374 071,22 грн.;

- №5352 від 23.10.2018 на суму 361 138,38 грн.;

- №5353 від 23.10.2018 на суму 20 728 332,31 грн.;

- №5474 від 27.10.2018 на суму 20 251 180,09 грн.;

- №5528 від 30.10.2018 на суму 3 709 474,81 грн.;

- №5529 від 31.10.2018 на суму 17 145 867,84 грн.;

- №5930 від 03.11.2018 на суму 21 707 752,50 грн.;

- №5931 від 10.11.2018 на суму 22 629 628,10 грн.;

- №5932 від 14.11.2018 на суму 22 834 451,48 грн.;

- №5933 від 17.11.2018 на суму 22 360 900,52 грн.;

- №5934 від 19.11.2018 на суму 22 022 719,19 грн.;

- №5935 від 22.11.2018 на суму 21 935 548,46 грн.;

- №6028 від 24.11.2018 на суму 23 467 915,61 грн.;

- №6029 від 27.11.2018 на суму 23 306 073,14 грн.;

- №6087 від 29.11.2018 на суму 23 422 967,45 грн.;

- №6382 від 01.12.2018 на суму 24 981 327,91 грн.;

- №6383 від 10.12.2018 на суму 24 485 215,70 грн.;

- №6384 від 13.12.2018 на суму 24 353 217,37 грн.;

- №6385 від 17.12.2018 на суму 18 231 496,09 грн.;

- №6386 від 18.12.2018 на суму 20 145 615,02 грн.;

- №6553 від 21.12.2018 на суму 19 572433,26 грн.;

- №6554 від 23.12.2018 на суму 17 311 229,93 грн.;

- №6673 від 23.12.2018 на суму 825 607,86 грн.;

- №6641 від 25.12.2018 на суму 19 568 600,22 грн.;

- №6681 від 27.12.2018 на суму 20 064 341,16 грн.;

- №6785 від 29.12.2018 на суму 18 229 228,27 грн.,

однак в порушення взятих на себе зобов'язань відповідач не провів оплату отриманого ресурсу.

Несплата визнаної відповідачем заборгованості перед позивачем і стала підставою звернення останнього до суду за захистом свого порушеного права з цим позовом, предметом якого є стягнення суми основного боргу у сумі 561 688 563,63 грн., що у доларовому еквіваленті становить 19 950 689,63 доларів США за курсом встановленим НБУ станом на 14.01.2019, нарахованої 3% річних у сумі 1 491 373,00 грн. за період з 26.10.2018 по 14.01.2019, пені у сумі 17 896 476,05 грн. за період з 26.10.2018 по 14.01.2019 та 30% штрафу у сумі 168 506 569,09 грн.

Відповідач позовні вимоги визнав повністю, пославшись на неможливість виконання зобов'язань через незадовільний фінансовий стан підприємства.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір по справі є договором поставки, до якого слід застосовувати відповідні положення Господарського та Цивільного кодексів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом (ст. 266 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Тобто, сторони договору мають право фактично зафіксувати ціну договору (зобов'язання) в доларах США або в будь-якій іншій іноземній валюті.

Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, згідно з частинами 1, 2 ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, зважаючи на викладене, якщо в договорі визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, і передбачено, що сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, проте фактично такий платіж ще не здійснено, оскільки боржник не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором, що й стало підставою для звернення позивача з позовом за захистом свого права, стягненню підлягає грошова сума у гривнях, яка визначається еквівалентно за офіційним курсом відповідної валюти на день заявлення відповідної вимоги.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 21.06.2017 у справі № 910/2013/16.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Відповідач не виконав умови договору щодо оплати отриманого ресурсу, тобто в даному випадку має місце неналежне виконання зобов'язань за вказаним договором відповідачем, в результаті чого у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем у сумі 561 688 563,63 грн. за продукцію отриману у жовтні - грудні 2018 року (19 950 689,63 доларів США за курсом встановленим НБУ станом на 14.01.2019), яка і підлягає до стягнення.

Приписами ст.ст. 216 - 218 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

За порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Пунктом 7.2 договору, в редакції додаткової угоди від 02.04.2018, сторони дійшли згоди про те, що у разі порушення покупцем строків оплати продукції та/або строків відшкодування витрат по оплаті залізничного тарифу, передбачених умовами даного договору або Специфікацією до договору, покупець зобов'язаний оплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу за весь період існування заборгованості. Сторони дійшли згоди, що розрахунок пені проводиться за такою формулою: пеня за кожний день = (еквівалент суми боргу в доларах США х 2 х ставка НБУ% х кількість днів прострочення х курс долара США встановлений НБУ на день прострочення) / 365 днів / 100%. У разі, якщо прострочення платежу перевищує один календарний день, то пеня, може бути розрахована за наступною формулою: Пеня за період = (еквівалент суми боргу в доларах США х 2 х ставка НБУ% х кількість днів прострочення х середній курс долара США за період прострочення)/365 днів / 100%, де середній курс долара США - це сума всіх значень курсу долара США , встановленого НБУ за кожен день періоду прострочення, поділена на кількість днів прострочки.

За відмову від приймання та / або оплати ресурсів за цим договором, не відшкодування витрат по оплаті залізничного тарифу покупець зобов'язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 30% від вартості такої продукції (суми залізничного тарифу), при цьому постачальник має право вважати відмовою від приймання продукції не оплату покупцем продукції в установлений строк за підписаною сторонами Специфікації (іншого додатка до договору) та/або термін передбачений цим договором.

Покупець зобовязаний сплатити штраф в день виникнення обставин несвоєчасного виконання зобовязання за договором та/або додатку до договору.

Штраф визначається (розраховується) за формулою: "Загальна сума боргу (еквівалент в доларах США)" розділити на "100%" і помножити на "30%".

Сума штрафу, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом доларів США, встановленим НБУ на день здійснення платежу.

Таким чином, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню у сумі 17 896 476,05 грн. за період з 26.10.2018 по 14.01.2019 та 30% штрафу у сумі 168 506 569,09 грн. (по офіційному курсу 28,153842 грн за 1 долар США, який встановлений НБУ на 14.01.2019).

Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми за період з 26.10.2018 по 14.01.2019 у сумі 1 491 373,00 грн.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд встановив їх відповідність умовам договору та вимогам чинного законодавства, а отже останні підлягають до стягнення повністю у заявлених позивачем сумах.

З урахуванням викладеного та наявних у справі доказів суд вважає, що позивач належним чином довів наявність вини відповідача у неналежному виконанні свого обов'язку щодо своєчасної оплати отриманого ресурсу, а тому особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності його вини (умислу чи необережності), якщо інше не встановлено законом або договором (частина 1 ст. 614 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору в сумі 672 350,00 грн. покладаються на відповідача як на сторону, з вини якої виник спір.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Соборна, буд. 18-Б, ідентифікаційний код 05393043) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимал Трейд" (03038, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, буд. 4, ідентифікаційний код 41583742) заборгованість за отриману продукцію у сумі 561 688 563,63 грн., 3% річних у сумі 1 491 373,00 грн., пеню у сумі 17 896 476,05 грн., 30% штрафу у сумі 168 506 569,09 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 672 350,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 01.03.2019.

Суддя Е.М. Бондарєв