РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.02.2019Справа № 910/16816/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроліум»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арабсько-українська торгова компанія»

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кукота О.Ю.

Представники учасників сторін:

від позивача Добросько Л.В., Гарницький П.П. (адвокати);

від відповідача Савченко О.В. (представник за довіреністю).

В судовому засіданні 21.02.2019 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників позивача та відповідача, що повне рішення буде складено 11.03.2019 року.

СУТЬ СПОРУ:

14 грудня 2018 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроліум" (позивач) надійшла позовна заява № 58/П від 12.12.2018 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабсько-українська торгова компанія" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором про надання послуг № 27-02 від 10.04.2018 року в сумі 130 498,73 грн. з них: основного боргу - 90 440,00 грн. (дев'яносто тисяч чотириста сорок гривень), пені - 16 080,98 грн. (шістнадцять тисяч вісімдесят гривень 98 копійок), 25% штрафу - 22 610,00 грн. (двадцять дві тисячі шістсот десять гривень) та 3% річних - 1367,75 грн. (одна тисяча триста шістдесят сім гривень 75 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором про надання послуг № 27-02 від 10.04.2018 року, зокрема, не здійснив в повному обсязі оплату наданих позивачем послуг з влаштування легких мультитунелів і накриття їх поліетиленовою плівкою, поставку матеріалів для крапельного зрошення та монтажні послуги розводки системи крапельного зрошення для лохини, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2018 року у справі № 910/16816/18 позовну заяву № 58/П від 12.12.2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроліум" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабсько-українська торгова компанія" про стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Агроліум" строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

Так, поштове відправлення з ухвалою суду у даній справі було направлене Товариству з обмеженою відповідальністю "Агроліум" за адресою: 02068, м. Київ, вул. Ахматової, 13-А, кв. 17, яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження товариства у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 013 ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.12.2018 року у справі № 910/16816/18 вручено уповноваженому представнику позивача - 27.12.2018 року.

Крім того, поштове відправлення (ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.12.2018 року у справі № 910/16816/18) також було направлене представнику позивача ТОВ "Агроліум" - адвокату Гарницькому П.П. за адресою: АДРЕСА_2, яка вказана в позовній заяві. Вказане поштове відправлення було отримано Гарницьким П.П. - 21.12.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 021.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Тобто, строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви до 08.01.2019 року (включно).

Вказаний строк судом встановлений, виходячи з дати отримання ухвали позивачем за адресою місцезнаходження товариства у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

2 січня 2019 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроліум" надійшла заява № 130/З-н від 31.12.2018 року про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.01.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі № 910/16816/18, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 05.02.2019 року.

В судовому засіданні 05.02.2019 року судом оголошувалася перерва.

18.02.2019 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Вказаний відзив судом не приймається до уваги з огляду на наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.01.2019 року було встановлено відповідачу строк у п'ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Так, поштове відправлення з ухвалою суду від 03.01.2019 року у даній справі було направлене Товариству з обмеженою відповідальністю «Арабсько-українська торгова компанія» за адресою: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 40-Х, яка вказана в позовній заяві.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 69 0 ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.01.2019 року у справі № 910/16816/18 вручено уповноваженому представнику відповідача - 17.01.2019 року.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Відтак, відзив на позовну заяву мав бути поданий відповідачем у строк до 01.02.2019 року (включно).

Таким чином, відзив на позовну заяву поданий до суду з порушення строку встановленого в ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 21.02.2019 року представники позивача позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив та просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроліум» (надалі - позивач, підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Арабсько-українська торгова компанія» (надалі - відповідач, замовник) укладено договір надання послуг № 27-02 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, підрядник бере на себе зобов'язання своїми або залученими силами виконати послуги (роботи): з влаштування легких мультитунелів і накриття їх поліетиленовою плівкою; поставку матеріалів для крапельного зрошення; монтажні послуги розводки системи крапельного зрошення для лохини.

Згідно п. 2.2. договору вартість послуг за договором становить 562 633, 00 грн., крім того 20% ПДВ, що складає 112 527,00 грн., що на дату укладання договору за міжбанківським курсом НБУ є еквівалентом 20 800, 00 євро. Склад послуг та вартість кожного їх етапу зафіксована в додатку № 2 до цього договору, що є його невід'ємною частиною.

В п. 2.6. договору визначено, що розрахунки за цим договором будуть здійснюватися проміжними платежами згідно з графіком, визначеним у додатку № 2 до договору.

У відповідності додатку № 2 до договору загальна вартість договору складає 20 800,00 євро, що на дату підписання договору разом з ПДВ еквівалентно 675 160,00 грн. Оплата кожного етапу здійснюється в національній валюті України, в порядку визначеному договором. Оплата першого етапу: 9000 євро - 16.04.2018 року, другого етапу: 9000 євро - 07.05.2018 року, третього етапу: 2800 євро - 04.06.2018 року.

В додатку № 3 до договору сторони визначили перелік послуг та графік робіт, відповідно до якого початок монтажу мультитунелів - 24.04.2018 року, закінчення - 28.04.2018 року, монтаж крапельного зрошення - початок 21.04.2018 року, закінчення - 01.06.2018 року.

За умовами п.п. 3.1., 3.2. договору здача-приймання кожного етапу виконаних послуг оформлюється актом виконаних робіт. Замовник протягом 3 (трьох) днів з дня отримання акта виконаних робіт зобов'язаний його підписати або відправити в письмовому вигляді мотивовану відмову від прийому робіт. У разі ненадання мотивованої відмови акт виконаних робіт» вважається підписаним через 10 (десять) робочих днів з дати надання відповідного акту.

Позивач вказує, що сторонами було збільшено вартість робіт за договором на 510,00 Євро, про що було складено додаткову угоду № 1 від 08.08.2018 року та додаток № 2 до договору від 08.08.2018 року (графік платежів), яка була прийнята відповідачем, що, на думку позивача, підтверджується перерахуванням позивачу 16 768, 34 грн., що є еквівалентом 510,00 Євро, на підтвердження чого надав платіжне доручення № 29 від 30.08.2018 року та доповідну записку від 18.06.2018 року № 41.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання послуг № 27-02 від 10.04.2018 року щодо оплати третього етапу робіт в сумі 2800,00 Євро, яка повинна була бути здійснена відповідачем 04.06.2018 року.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з вимогою-пропозицією № 43 від 09.10.2018 року, в якій просив підписати та повернути в 3-денний термін додаток № 1 від 08.08.2018 року (додаткову угоду) та графік платежів від 08.08.2018 року, акт приймання передачі послуг по монтажу крапельного зрошення від 10.10.2018 року та здійснити оплату заборгованості за договором в сумі 2000,00 Євро. Вказані документи 10.10.2018 року були направлені відповідачу для їх погодження та підписання, факт направлення яких підтверджується фіскальним чеком від 10.10.2018 року , накладною № 755 та описом вкладення від 10.10.2018 року (копії містяться в матеріалах справи), які були отримані відповідачем - 17.10.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (копія міститься в матеріалах справи).

Всупереч умовам договору, а саме п. 3.2. договору, відповідач підписаний акт приймання передачі послуг по монтажу крапельного зрошення від 10.10.2018 року, на адресу позивача не направив, заперечень щодо причин його не підписання не надав.

Таким чином, згідно із п. 3.2. договору, зазначений вище акт приймання передачі послуг по монтажу крапельного зрошення від 10.10.2018 року акт приймання передачі послуг по монтажу крапельного зрошення від 10.10.2018 року є підписаним.

Щодо додаткової угоди № 1 від 08.08.2018 року та графіку платежів від 08.08.2018 року суд зазначає наступне.

В п. 13.2. договору визначено, що будь-які зміни і доповнення до цього договору набувають чинності тільки в разі, якщо вони здійснені в письмовій формі і підписані належним чином уповноваженими представниками сторін. Зміни та доповнення до договору набувають чинності з моменту їх підписання.

Відтак, твердження позивача про погодження відповідачем збільшення договірної ціни шляхом перерахування відповідачем 510,00 Євро не приймаються судом до уваги, з огляду на те, що вказані додаткова угода та графік платежів від 08.08.2018 року відповідачем не підписані, отже не є такими, що погоджені відповідачем, у відповідності до умов п. 13.2. договору, тому не є чинними.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За своєю правовою природою договір про надання послуг № 27-02 від 10.04.2018 року є договором про надання послуг.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Так, на підтвердження належного виконання взятих на себе зобов'язань за договором позивач надав акт приймання передачі послуг по монтажу крапельного зрошення від 10.10.2018 року, який, за твердженням позивача, є підписаним відповідачем, виходячи з умов п. 3.2. договору.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, та які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, документами, які підтверджують як факт виконання позивачем зобов'язання з надання послуг відповідно до договору, так і факт виникнення у відповідача зобов'язання з їх оплати, в даному випадку, є акт приймання-передачі наданих послуг, який сторонами належним чином має бути оформлений та підписаний без будь-яких зауважень.

Суд наголошує, що саме акт приймання-передачі наданих послуг є первинним бухгалтерським документом, який засвідчує здійснення господарської операції і містить інформацію про вартість наданих послуг.

Отже, в акті приймання-передачі наданих послуг має бути зазначена наступна інформація:

- назва документа (форми);

- дата складання;

- назва підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції..

Судом встановлено, що в порушення вищезазначених норм акт приймання передачі послуг по монтажу крапельного зрошення від 10.10.2018 року не містить змісту та обсягу господарської операції, одиниці виміру господарської операції.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що акт приймання передачі послуг по монтажу крапельного зрошення від 10.10.2018 року, яким позивач обгрунтовує належне виконання зобов'язань за договором, не відповідає вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", тому не є належним доказом виконання позивачем обумовлених договором робіт.

При цьому, суд зауважує, що лише підписання відповідачем акту приймання-передачі наданих послуг, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за надані послуги.

Водночас, суд зазначає, що в додатку № 3 до договору визначено, що роботи з монтажу крапельного зрошення повинні були бути виконані у строк до 01.06.2018 року, тоді як акт приймання передачі послуг по монтажу крапельного зрошення було складено позивачем лише 10.10.2018 року, що свідчить про порушення з боку позивача строків виконання робіт за договором, у відповідності до погодженого сторонами графіку.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення заборгованості в сумі 90 440,00 грн., за викладених в позовній заяві обставин.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача санкції за порушення виконання грошового зобов'язання щодо оплати наданих послуг.

З огляду на те, що судом не встановлено наявності підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості в сумі 90 440,00 грн., суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору щодо оплати наданих послуг, які є похідними від вимоги про стягнення основного боргу.

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Щодо витрат позивача на правову допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

В ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Матеріалами справи підтверджується, що 04.12.2018 року між позивачем, як клієнтом, та адвокатом Гарницьким П.П. укладено угоду (договір) про надання правової допомоги з наданням всіх повноважень як представнику та захиснику, відповідно до п. 1 1. якої, адвокат надає правову допомогу клієнту у захистів його прав та законних інтересів зі всіх питань, що стосується нього.

В п. 3.2. угоди визначено, що надання правової допомоги (юридичних послуг) та прийняття їх результатів оформлюється актом приймання-передачі виконаних робіт, який підписується адвокатом та клієнтом протягом 3 (трьох) днів після фактичного надання послуг.

Відповідно до п. 4.1. угоди, оплата за надання правової допомоги клієнту у відповідності до цієї угоди за кожну роботу (замовлення) укладається додатковою угодою, що є невід'ємною частиною цього договору.

Заявою № 56 від 05.12.2018 року сторони внесли зміни до угоди (договору) про надання правової допомоги з наданням всіх повноважень як представнику та захиснику від 04.12.2018 року та визначили, що предметом угоди є надання адвокатом правової допомоги клієнту у захистів його прав та законних інтересів за позовною заявою ТОВ «Агроліум» до ТОВ «Арабсько-українська торгова компанія» про стягнення заборгованості за договором та здійснення представництво інтересів у Господарських судах.

В п. 4.1. вказаної заяви сторони визначили, що попередня оплата за правову допомогу клієнту у відповідності до цієї угоди становить 150 000,00 грн., кошти які повинні бути перераховані адвокату до пред'явлення позову.

Факт виконання адвокатом своєї роботи та передача грошових коштів клієнтом адвокату підтверджується складеним актом прийому-передачі виконаних робіт по закінченню судового розгляду.

До матеріалів справи долучено копію ордеру на надання правової допомоги серія КС № 415923 від 04.12.2018 року.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачем не надано акту прийому-передачі виконаних робіт на підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт адвокатом, а також їх вартості, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 150 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.03.2019р.

Суддя О.В. Котков