ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

06.03.2019 м. ХарківСправа № 922/85/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

за участю секретаря судового засідання Федорової Т.О.

розглянувши подання приватного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами (вх.4921 від 25.02.2019р.)

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"
до Фізичної особи-підприємця Калюжного Олексія Володимировича, м. Харків
про за участю представників: про стягнення коштів 84 195,47 грн.
стягувача - не з'явився;

боржника - не з'явився;

приватний виконавець - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.03.2018р. задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Фізичної особи-підприємця Калюжного Олексія Володимировича, ухвалено стягнути з Фізичної особи-підприємця Калюжного Олексія Володимировича (адреса: АДРЕСА_1 ; ІПН: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, ) 31706,88 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом, 46109,59 грн - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 6379,00 грн - заборгованості по комісії за користування кредитом,1762 грн - судового збору.

16.04.2018р. судом було видано наказ на примусове виконання прийнятого рішення.

25.02.2019р. до господарського суду від приватного виконавця надійшло подання (вх. № 4921) про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, в якій виконавець просить суд виділити частку майна-квартири АДРЕСА_1, яка належить боржнику на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 виданий 03.03.2007, виданого відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради.

Ухвалою від 27.02.2019р. вказане подання було прийнято до розгляду та призначено судове засідання з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

У судове засідання 06.03.2019 приватний виконавець та представники стягувача, боржника не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Розглянувши подання державного виконавця в порядку ст. 335 ГПК України, суд зазначає наступне.

У своєму поданні приватний виконавець зазначає, що на його виконанні перебуває виконавче провадження з виконання судового наказу №922/85/18 від 13.03.2018 виданого Господарським судом Харківської області про стягнення з Калюжного Олексія Володимировича на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" суми боргу у розмірі 85 957,47 грн.

Так, 30.07.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Попляком В.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56881990, яка була направлена сторонам до відома та до виконання.

Відповідно до повідомлення ПАТ "Укрпошта" боржник постанову про відкриття виконавчого провадження від 30.07.2018 не отримав, листи повернулися на адресу приватного виконавця з позначкою "за закінчення встановленого строку зберігання".

Згідно відповіді Державної фіскальної служби № від 29.01.2019 боржник має рахунок у АТ КБ "ПриватБанк", на який постановою про арешт коштів №56881990 від 05.02.2019 було накладено арешт та направлено платіжну вимогу на списання коштів.

АТ КБ "Приватбанк" 11.02.2019 було надано відповідь приватному виконавцю про відсутність коштів на рахунку боржника для виконання постанови №56881990 від 05.02.2019.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби № від 29.01.2019 боржник має джерело доходу в ТОВ "МК М'ЯСНИЙ".

Згідно відповіді Пенсійного фонду України №, від 24.01.2019, боржник пенсій не отримує, інше джерела отримання доходу відсутні.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру в Харківській області №31/20-3493 від 06.08.2018 за боржником транспортних засобів не зареєстровано.

Виконавець наголошує, що згідно інформаційної довідки №155449381 від 07.02.2019 єдине майно, яке має боржник є 1-кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до інформаційної довідки, боржник володіє цим майном на праві приватної спільної сумісної власності.

На вимогу виконавця КП ХМБТІ було надано відповідь з технічною документацією на вказану квартиру та копію свідоцтва №5099 від 03.03.2007.

Виконавець зазначає, що станом на дату звернення з поданням до суду, боржником було проігноровано неодноразові вимоги приватного виконавця щодо необхідності з'явитися до офісу виконавця для подання пояснень та відомостей стовного наявних у нього коштів, майна, яке можно реалізувати замість єдиного майна, виявленого виконавцем. В порушення п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник не подав декларацію про доходи та майно, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб.

З метою реалізації функції Держави щодо забезпечення виконання судових рішень (ст. 129-1 Конституції України), а також належної реалізації повноважень та обовязків, покладених на приватного виконавця Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та Законом України «Про виконавче провадження» при виконанні судових рішень, приймаючи до уваги дії (бездіяльність) боржника, що ускладнюють виконання рішення, приватний виконавець вважає, що є необхідність у виділенні частки майна-квартири АДРЕСА_1., яка належить боржнику на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у ЗУ «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 5 ЗУ«Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

Відповідно до ч.6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідному для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно дост. 368 ЦК Україниспільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За приписами ч. 2статті 370 Цивільного кодексу України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності достатті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно положеньстатті 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 1-2ст. 73 СК Україниза зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Таким чином, при вирішенні питання про виділення частки боржника у спільній власності подружжя необхідно врахувати докази набуття майна у період шлюбу, визначити питання про можливість поділу майна на випадок, якщо річ є неподільною, встановити докази належності майна, яке просить виділити боржнику, на праві спільної власності подружжя.

Поряд із цим, суд наголошує на тому, що ухвалою господарського суду від 27.02.2019 приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляк Володимира Володимировича було зобов'язано надати до суду належно завірені копії документів, які долученні до подання (вх.№4921 від 25.02.2019р.).

28.02.2019 за вх.№5313 на адресу суду від приватного виконавця надійшла заява про долучення до матеріалів справи копій документів, які були долученні до подання (вх.№4921 від 25.02.2019р.)

Суд зауважує, що подані приватним виконавцем докази не відповідають вимогам статті 91, частини другої статті 164 ГПК України (копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення) та приписам пункту 5.27 Державної Уніфікованої системи документації ДСТУ 4163-2003 (відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів: "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії; засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки юридичної особи).

В даному випадку, усі копії додатків, подані приватним виконавцем до подання, не містять дати засвідчення а також слів "Згідно з оригіналом".

Таким чином, приватним виконавцем не доведено належними, в розумінні ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, доказами обставини необхідності виділення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, у зв'язку із чим суд відмовляє у задовленні цього подання (вх.№4921 від 25.02.2019).

Керуючись ст. 2, 18, 234, 235, 335 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання приватного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами (вх.4921 від 25.02.2019р.).

Ухвала набирає законної з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складення господарським судом її повного тексту відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Інформацію по справі, що розглядається, може бути отримана на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: www.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено та підписано 11.03.2019р.

Суддя С.Ч. Жельне