СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2019 р. Справа № 922/1545/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Здоровко Л.М. , суддя Шевель О.В.

за участю секретаря судового засідання Курченко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківводоканал" (вх.№271Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 21.08.2018, ухвалене суддею Чистяковою І.О., у приміщенні Господарського суду Харківської області, повний текст складено 31.08.2018, у справі №922/1545/18

за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал", м.Харків,

до Акціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків,

про внесення змін до договору

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Комунальне підприємство "Харківводоканал", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Акціонерної компанії "Харківобленерго", про внесення змін до договору про постачання електричної енергії від 03.01.2008 № 1.01 шляхом визнання укладеною додаткову угоду по Договору про постачання електричної енергії від 03.01.2008 № 1.01 у редакції позивача, викладеної у позові:

ДОДАТКОВА УГОДА

до Договору постачання електричної

енергії №1.01 від 03.01.2018

м. Харків "___"_______201__р.

Акціонерна компанія «Харківобленерго», в подальшому іменується Постачальник, в особі ________________________________, який діє на підставі_______________________, з одного боку, та Комунальне підприємство "Харківводоканал", в подальшому іменується Споживач, в особі Генерального директора Панова Віталія Володимировича, який діє на підставі Статуту, з іншого боку, а разом пойменовані Сторони, на підставі п. 2.1. Договору, уклали цю Додаткову угоду про наступне:

1. З Додатку № 3.1. до Договору «Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію» виключити стовпчик «Клас напруги» та викласти Додаток № 3.1. до Договору «Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію» у новій редакції.

2. Пункт 1 Додатку № 2 до Договору «Порядок розрахунків» доповнити реченням наступного змісту: «Всі розрахунки за спожиту електричну енергію відбуваються за 1 класом напруги Споживача незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією у відповідності до підпункту 4 пункту 3.1. Постанови НКРЕ від 13.08.1998 № 1052 з доповненням згідно з постановою НКРЕ від 30.06.2011 № 1110».

3. Всі інші умови вищезазначеного Договору, не змінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними у попередній редакції і Сторони підтверджують їх обовязковість для себе.

4. Ця Додаткова угода набирає чинності з моменту підписання її Сторонами та скріплення її печатками Сторін та є невід'ємною частиною Договору.

5. Цю Додаткову угоду складено українською мовою на 1 аркуші, у двох автентичних примірниках - по одному для кожної із Сторін.

6. До цієї Додаткової угоди додається:

Додаток № 3.1. до Договору (у новій редакції) - 11 шт. на 40 арк.

7. Місцезнаходження, банківські реквізити та підписи сторін:

Постачальник Споживач

юрид. адреса: м. Харків, вул. Плеханівська, 149 юрид. адреса: 61013, м. Харків, вул. Шевченка, 2

телефон телефон

факс факс

Рахунок із спец. режимом використання 07 пот. Рахунок

Назва банку Філія AT «Ощадбанк» Назва банку ПАТ «Мегабанк»

МФО 351823 МФО 351629

пот.рахунок ІПН 9

Позовні вимоги позивач обґрунтовує, зокрема посилаючись на те, що договір постачання електричної енергії від 03.01.2008 №1.01 на даний час не відповідає вимогам "Порядку визначення класів споживачів", що є безумовною підставою для приведення положень Договору у відповідність до вимог чинного законодавства, оскільки КП "Харківводоканал" відповідає всім критеріям, наявність яких відповідно до підпункту 4 пункту 3.1 Порядку є підставою для віднесення позивача до Споживачів І класу, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією, натомість в Додатку № 3.1 до вказаного Договору "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовується при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію", сторонами на момент його підписання та Додаткових угод від 01.10.2011, від 01.11.2011, від 14.02.2012 та від 29.02.2012, було визначено ІІ клас напруги для кожної точки приєднання КП "Харківводоканал", що використовується АК "Харківобленерго" як підстава для розрахунку вартості електричної енергії за тарифом для ІІ класу споживача. Позовні вимоги вмотивовано нормами ст. 188, ч. 6 ст. 276 ГК України.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 21.08.2018 у задоволенні позовних вимог відмовлено з посиланням на їх недоведеність.

Позивач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення при прийнятті рішення норм права, на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 21.08.2018 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, судові витрати покласти на відповідача.

Зокрема, апелянтом в скарзі зазначено про неправильне застосування судом першої інстанції підпункту 4 п. 3.1 постанови НКРЕ від 13.08.1998 №1052 щодо затвердження "Порядку визначення класів споживачів, диференційованих за ступенями напруги", оскільки матеріалами справи та висновком експертного дослідження чітко встановлено, що позивач відповідає критеріям споживача 1 класу напруги, а постанова НКРЕ від 13.08.1998 №1052 встановлює критерії віднесення споживача до 1 класу спираючись на технічні характеристики юридичної особи в цілому та не містить в собі жодної згадки про необхідну кількість укладених у зв'язку з цим договорів, контрагентів-постачальників або інших джерел набуття таких ознак.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2018 для розгляду справи №922/1545/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Хачатрян В.С., судді Терещенко О.І., судді Ільїна О.В.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 27.09.2018 у даній справі відкрито апеляційне провадження, повідомлено учасників справи, що розгляд справи відбудеться 30.10.2018.

Відповідно до Указу Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" від 29.12.2017 №454/2017 постановлено ліквідувати Харківський апеляційний господарський суд та утворити Східний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

У відповідності до частини 6 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у газеті "Голос України" (№185 (6940) від 03.10.2018) розміщено повідомлення про початок роботи Східного апеляційного господарського суду з 03.10.2018.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2018 визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Здоровко Л.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 справу №922/1545/18 прийнято до провадження Східного апеляційного господарського суду та призначено до розгляду на 19.11.2018.

17.10.2018 до Східного апеляційного господарського суду представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу (вх. № 117), у якому він просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Комунального підприємства "Харківводоканал" в повному обсязі, рішення Господарського суду Харківської області від 21.08.2018 у справі №922/1545/18 залишити без змін.

В судовому засіданні 19.11.2018 оголошено перерву до 17.12.2018.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2018 у зв'язку з відпусткою судді Білоусової Я.О. визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Шевель О.В.

17.12.2018 від відповідача надійшло клопотання (вх. №2435) про долучення до матеріалів справи висновку експерта (в порядку п.8 ст. 80 ГПК України), в якому останній просить визнати поважною причиною неподання висновку експертного дослідження № 47/214/2018 від 27.11.2018; прийняти та долучити до матеріалів справи висновок експертного дослідження № 47/214/2018 від 27.11.2018.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відмову в його задоволенні, в силу приписів статті 269 ГПК України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 оголошено перерву до 31.01.2019.

В судовому засіданні 31.01.2019 року оголошено перерву до 11.02.2019 року.

В судовому засіданні 11.02.2019 року за усним клопотанням представника відповідача та за згодою з ним представника позивача щодо застосування розумних строків при розгляді справи, оголошено перерву до 25.02.2019 року, тобто за межі 60-ти денного строку розгляду справи.

Необхідність перенесення апеляційного розгляду справи на строк понад 60 днів полягає в тому, що 30.01.2019 Верховним Судом розглянуто справу №922/516/18 за аналогічним спором між КП «Харківводоканал» та АК «Харківобленерго», однак, станом на 11.02.2019 повний текст постанови Верховного Суду у цій справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень був відсутній, що унеможливило врахувати висновки Верховного Суду з аналогічних обставин при розгляді цієї справи.

Керуючись практикою Європейського Суду з прав людини, колегія суддів зазначає, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись у світлі конкретних обставин справи з урахуванням критеріїв, напрацьованих Європейським судом, зокрема, складності справи, поведінки заявника і відповідних державних органів та важливості предмета спору для заявника (рішення ЄСПЛ «Науменко проти України», «Сабмен проти Німеччини», «Хюмер проти Польщі» та інші). Тільки затримки, які виникли з вини держави, можуть бути підставою для встановлення невідповідності вимогам «розумного строку» («Хюмер проти Польщі», N 26614/95, п. 66, рішення від 15 жовтня 1999 року).

Отже, з аналізу практики ЄСПЛ щодо тлумачення положення «розумний строк» вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було би неприродно встановлювати один строк у конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних критеріїв, вироблених практикою ЄСПЛ: складність справи, поведінка заявника, поведінка державних органів, значущість питання для заявника.

Колегія суддів враховує приписи статті 273 ГПК України щодо строків розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, однак, з урахуванням таких засад судочинства, як верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність та розумність процесуальних строків, з метою забезпечення всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх матеріалів справи та доказів на їх підтвердження, а також в інтересах правосуддя, та враховуючи позиції сторін щодо наявності виключної необхідності перенесення розгляду даної справи з 11.02.2019 до 25.02.2019, у зв'язку з ознайомленням з висновками Верховного Суду в аналогічній справі (№922/516/18), та викладенням своїх письмових позицій щодо обставин даної справи, з урахуванням висновків Верховного Суду у справі №922/516/18, колегія суддів задовольнила клопотання відповідача про перенесення розгляду справи на строк понад 60-ти денного розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

21.02.2019 від відповідача надійшли пояснення по справі.

22.02.2019 від позивача надійшли пояснення по справі.

В судовому засіданні 25.02.2019 по суті спору сторони підтримали свої позиції, представник апелянта просив суд скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 21.08.2018 та задовольнити позовні вимоги, з підстав зазначених в позові та апеляційній скарзі. Представник відповідача наполягала на законності прийнятого рішення, з посиланням на доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просила суд залишити його без змін, апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, встановила наступне.

03 січня 2008 року між Акціонерним товариством "Харківобленерго" (відповідач, постачальник) та Комунальним підприємством "Виробничо-технологічне підприємство "Вода", приєднаним на підставі Рішення Харківської міської ради від 12.01.2011 №132/11 до Комунального підприємства каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод", перейменованого за рішенням Харківської міської ради від 23.12.2011 № 577/11 на Комунальне підприємство "Харківводоканал", (позивач, споживач) укладений Договір про постачання електричної енергії № 1.01 (далі - Договір № 1.01).

Споживач відповідно до п. 2.3.3. зобов'язався оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами Додатку № 2 "Порядок розрахунків".

У п. 3 Додатку № 2 "Порядок розрахунків" до Договору № 1.01 визначено, що розрахунки за електричну енергію, ПДВ на електричну енергію, потужність та інші платежі здійснюються виключно коштами за тарифами, діючими на початок розрахункового періоду, відповідно до тарифних груп кожної точки обліку та класу напруги.

У Додатку № 3.1 до Договору № 1.01 "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію", сторонами на момент його підписання, було визначено та узгоджено певний клас напруги (перший або другий) для кожної точки приєднання позивача.

Додатковими угодами до договору від 03.01.2008 №1,01, які укладені між АК «Харківобленерго» (постачальник), КП «ВТП «Вода» (споживач), КП КГ «Харківкомуночиствод» (новий споживач) (яке вподальшому перейменоване у КП «Харківводоканал») починаючи з листопада 2011 року по жовтень 2017 року, сторони визначили, що постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення електроустановок споживача, а споживач сплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Також положеннями цих додаткових угод передбачено, що новому споживачу за цими угодами передаються всі права споживача, що передбачені договором про постачання електричної енергії №1.01 від 03.01.2008, новий споживач приймає на себе всі обов`язки споживача, що передбачені договором про постачання електричної енергії №1.01 від 03.01.2008.

Відповідно до додаткової угоди від 01.02.2012 до договору про постачання електричної енергії №4 від 07.05.2014, сторону договору - КП «КГ «Харківкомуночиствод» замінено на КП «Харківводоканал».

Рішенням 12 сесії 6 скликання Харківської міської ради від 23.12.2011 №577/11 Комунальне підприємство каналізаційного господарства «Харківкомуночиствод» перейменовано на Комунальне підприємство «Харківводоканал».

Звертаючись до суду з даним позовом, КП «Харківводоканал» зазначив, що постановою НКРЕ від 30.06.2011 №1110 внесено зміни до Порядку визначення класів споживачів, затвердженого постановою НКРЕ від 13.08.1998 №1052, та доповнено п.п.3.1 пунктом 4 такого змісту: до 1 класу відносяться споживачі, які є промисловими підприємствами, що збільшити обсяг річного споживання більш ніж у тричі порівняно з 2008 роком або ввели нові потужності після 2008 року та місячне споживання яких складає понад 20 млн кВт/год на технологічні потреби виробництва, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу.

З метою приведення умов Договору у відповідність з обставинами, що істотно змінилися та у відповідність до вимог чинного законодавства в частині встановлення класу відповідача, позивач, у відповідності до ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України, звернувся до АК "Харківобленерго" з листом пропозицією від 11.05.2018 № 01.01-14/2789-18 щодо внесення змін до Договору про постачання електричної енергії від 03.01.2008 №1.01 з відповідними, належним чином оформленими додатками.

Листом від 29.05.2018 № 46е-01/05-13879 АК "Харківобленерго" відхилило пропозицію про внесення змін до договору.

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржене рішення, місцевим господарським судом зазначено про недоведеність обставин, які б свідчили про суттєве порушення відповідачем умов Договору № 1.01., виходячи з обов`язковості таких обставин при внесенні змін до договору в судовому порядку, з огляду на приписи статей 651, 652 ЦК України. Також судом першої інстанції не прийнятий в якості доказу висновок комісійного електротехнічного експертного дослідження № 15299/17137, складений експертами ХНДІСЕ ім. Засл. проф. Бокаріуса М.С. на замовлення КП "Харківводоканал", оскільки, як зазначив суд, експертами для визначення обсягів споживання позивачем електричної енергії у 2008 році та у 2017 році застосовано інформацію за договором про постачання електричної енергії від 07.05.2004 № 4, укладений між позивачем та відповідачем, тоді як договір № 4 не має ніякого відношення до цієї справи. Також судом першої інстанції відхилені доводи позивача про введення нових потужностей та збільшення обсягів споживання електричної енергії у 2017 році у порівнянні з 2008 роком понад 20 млн кВт/год, оскільки такі доводи не підтверджені матеріалами справи.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює в межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з статтею 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Приписами статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Відповідно до статті 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Колегія суддів зазначає, що правовідносини сторін за договором №1.01 стосуються сфери електроенергетики, діяльність у якій підпадає під державне регулювання, яке провадиться шляхом формування тарифної політики відповідно до законодавства, надання ліцензій на здійснення окремих видів діяльності в електроенергетиці, здійснення контролю за діяльністю суб'єктів електроенергетики та інших учасників ринку електричної енергії та встановлення відповідальності за порушення умов і правил здійснення ними діяльності в електроенергетиці та на ринку електричної енергії. Органом державного регулювання діяльності в електроенергетиці є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (частини 1, 2 статті 11 Закону України "Про електроенергетику").

Відповідно до частини 6 статті 276 ГК України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" встановлення тарифів належить до компетенції Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Питання обов'язковості визначення класу напруги споживачів у договорах про постачання електричної енергії було врегульоване Правилами користування електричною енергією, які затверджені постановою НКРЕ від 31.07.1996 року №28.

Підставою даного позову є внесення у 2011 році змін до Порядку визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги, затвердженого постановою НКРЕ від 13.08.1998 року №1052.

Так, згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 Порядку, споживачі електричної енергії розподіляються на два класи.

До 1 класу відносяться споживачі, які:

1) отримують електричну енергію від постачальника електричної енергії в точці продажу електричної енергії із ступенем напруги 27,5 кВ та вище;

2) приєднані до шин електростанцій (за винятком ГЕС, які виробляють електроенергію періодично), а також до шин підстанцій електричної мережі напругою 220 кВ і вище, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу.

3) є промисловими підприємствами із середньомісячним обсягом споживання електричної енергії 150 млн. кВт.год. та більше на технологічні потреби виробництва, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу;

4) є промисловими підприємствами, що збільшили обсяг річного споживання більш ніж утричі порівняно з 2008 роком або ввели нові виробничі потужності після 2008 року, та місячне споживання яких складає понад 20 млн кВт·год на технологічні потреби виробництва, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу.

Як зазначає позивач, в момент укладення договору про постачання електричної енергії №1.01 від 03.01.2008, сторонами був обумовлений 1 або 2 клас напруги окремо по кожній точці обліку електричної енергії в залежності від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії, що передбачено у додатку 3.1 до договору «Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію».

Відповідно до п. 2.1 розділу 2 договору №1.01 під час виконання його умов, а також вирішення всіх питань, що ним обумовлені, сторони зобов'язались керуватися чинним законодавством України. В разі прийняття нормативно-правових актів, які змінюють умови цього договору, сторони зобов'язуються до внесення до договору відповідних змін керуватися вимогами цих нормативних документів .Споживач, у свою чергу, відповідно до п. 2.3.3 розділу 2 договору №1.01 зобов'язався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами Додатку №2 «Порядок розрахунків».

Отже, звертаючись до суду з даним позовом, КП «Харківводоканал» вважає себе споживачем 1 класу напруги, оскільки є промисловим підприємством, яке збільшило обсяг річного споживання більш ніж утричі порівняно з 2008 роком та ввело нові виробничі потужності після 2008 року, та місячне споживання якого складає понад 20 кВт год на технологічні потреби виробництва, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії.

Тож, для встановлення підстав щодо внесення змін до договору №1.01 від 03.01.2008 необхідним є дослідження обставин, що пов'язані з визначенням позивача споживачем 1 класу напруги, насамперед, чи є позивач промисловим підприємством, і якщо так, то чи збільшив він обсяг річного споживання більш ніж утричі порівняно з 2008 роком або ввів нові виробничі потужності після 2008 року, та чи складає місячне споживання такого промислового підприємства понад 20 млн кВт/год. на технологічні потреби виробництва, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу.

Відповідно до ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. З ст. 129 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною 2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість (преюдиційність) судових рішень для інших судів встановлена законом.

Колегія суддів зазначає, що 2017 році Комунальне підприємство "Харківводоканал" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерної компанії "Харківобленерго" про зобов'язання АК "Харківобленерго" здійснити перерахунок вартості спожитої електричної енергії Комунальним підприємством "Харківводоканал" у період з жовтня 2014 року - по жовтень 2017 року у відповідності до Договору про постачання електричної енергії від 07.05.2004 № 4, шляхом застосування тарифів для I (першого) класу напруги за всіма точками продажу незалежно від ступенів напруги та відобразити його в Рахунках за жовтень, листопад, грудень 2014 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2015 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2017 року", у зв'язку з недотриманням відповідачем приписів підпункту 4 п. 3.1 "Порядку визначення класів споживачів" затвердженого Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13.08.1998 № 1052.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 16.05.2018 у справі №922/4198/17 позовні вимоги задоволено частково; зобов'язано АК "Харківобленерго" здійснити перерахунок вартості спожитої електричної енергії Комунальним підприємством "Харківводоканал" у період з жовтня 2014 року - по жовтень 2017 року у відповідності до Договору про постачання електричної енергії від 07.05.2004 № 4, шляхом застосування тарифів для I (першого) класу напруги за всіма точками продажу незалежно від ступенів напруги та відобразити його в Рахунках за листопад, грудень 2014 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2015 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2017 року";

в частині позовних вимог про зобов'язання АК "Харківобленерго" здійснити перерахунок вартості спожитої електричної енергії за жовтень 2014 року в позові відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.08.2018 у справі №922/4198/17 за позовом КП «Харківводоканал» до АК «Харківобленерго» про зобов'язання проведення перерахунку, рішення Господарського суду Харківської області від 16.05.2018 скасовано в частині періоду споживання Комунальним підприємством «Харківводоканал» електричної енергії;

пункт 2 резолютивної частини рішення Господарського суду Харківської області від 16 травня 2018 року у справі № 922/4198/17 викладено в наступній редакції: "Зобов'язати АК "Харківобленерго" здійснити перерахунок вартості спожитої електричної енергії Комунальним підприємством "Харківводоканал" у період з листопада 2014 року - по жовтень 2017 року у відповідності до Договору про постачання електричної енергії від 07.05.2004 № 4, шляхом застосування тарифів для I (першого) класу напруги за всіма точками продажу незалежно від ступенів напруги та відобразити його в Рахунках за листопад, грудень 2014 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2015 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2017 року";

в іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 16 травня 2018 року у справі № 922/4198/17 залишено без змін.

При з'ясуванні підстав для задоволення позовних вимог у справі №922/4198/17, судом апеляційної скарги з урахуванням Рішення 12-ї сесії 6-го скликання Харківської міської ради Харківської області від 23.12.2011 № 577/11, Статуту КП "Харківводоканал", довідки Головного управління статистики у Харківській області, Рішення Харківської міської ради Харківської області від 12.01.2011 № 132/11, Розпорядження від 17.10.2011 № 1880 та Передавального акту, Балансів КП КГ "Харківкомуночиствод" станом на 30.09.2011 і 31.12.2011 та КП "ВТП "Вода" станом на 28.10.2011, таблиці "Показників споживання електричної енергії комунальними підприємствами у 2008 році та впродовж 2014-2017 років", а також розшифрування показників споживання електричної енергії КП КГ "Харківкомуночиствод", КП ВТП "Вода" у 2008 році та впродовж 2014-2017 років за Договорами від 07.05.2004 № 4 та від 03.01.2008 № 1.01, копії Рахунків на оплату за використану електричну енергію,

а також висновку судової комісійної електротехнічної експертизи № 2021 від 26.02.2018, проведеної у справі №922/4198/17,

встановлено, що КП "Харківводоканал" є промисловим підприємством в розумінні п.3.1 "Порядку визначення класів споживачів" затвердженого Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13.08.1998 № 1052, ввело нові виробничі потужності, які наразі використовуються та споживають електричну енергію для виробничих потреб, а також у порівнянні з обсягом річного споживання електричної енергії за 2008 рік у кількості 65 313 209 кВт/год., у продовж періоду 2014-2017 років щорічно споживало обсяги електричної енергії більш ніж у тричі у порівнянні з 2008 роком, в щомісячному обсязі понад 20 млн. кВт/год. на технологічні потреби виробництва послуг з водопостачання та водовідведення, починаючи з січня 2014 року по жовтень 2017 року.

Отже, у справі № 922/4198/17 колегією суддів встановлено обставини щодо відповідності позивача критеріям для споживачів 1 класу напруги.

Згідно з частиною 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначеною нормою встановлено, що факти, які містяться у прийнятих раніше судових рішеннях мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Таким чином, в силу приписів статті 75 ГПК України не потребує доказування під час розгляду цієї справи обставини відповідності позивача критеріям споживача 1 класу напруги, адже такі обставини встановлені чинним рішенням суду в іншій господарський справі.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги встановлені при розгляді справи №922/4198/17 обставини відповідності позивача критеріям споживача 1-го класу напруги, рішення по якій на час винесення оскаржуваного судового акту набуло законної сили.

Крім того, варто зазначити, що між КП «Харківводоканал» та АК «Харківобленерго» існує судовий спір щодо внесення змін до договору №4 від 07.05.2004 з аналогічних підстав.

Так, постановою Верховного Суду у справі №922/516/18 за позовом КП «Харківводоканал» до АК «Харківобленерго» про внесення змін до договору №4 від 07.05.2004 про постачання електричної енергії, скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 11.06.2018, яким позов задоволено та зобов'язано відповідача внести зміни до договору шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору, яка передбачає, виключення з додатку №3.1 до договору «Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію» стовпчику «клас напруги» та викласти додаток №3.1 до договору «Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію» в новій редакції; та доповнення пункту 1 додатку №2 до договору «Порядок розрахунків» реченням наступного змісту: «Всі розрахунки за спожиту електричну енергією відбуваються за 1 класом напруги споживача незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією у відповідності до підпункту 4 пункту 3.1 Постанови НКРЕ від 13.08.1998 №1052 з доповненнями згідно з постановою НКРЕ від 30.06.2011 №1110».

Також постановою Верховного Суду у справі №922/516/18 скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2018 у цій справі, якою рішення Господарського суду від 11.06.2018 скасовано, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Верховним Судом справу №922/516/18 направлено на розгляд до суду першої інстанції.

За наслідками перегляду наведених судових рішень у справі №922/516/18, Верховний Суд зазначив, що судом апеляційної інстанції порушені норми процесуального права в частині неприйняття до уваги преюдиційних обставин, які встановлені судом апеляційної інстанції при розгляді справи №922/4198/17 щодо відповідності позивача критеріям споживача 1 класу напруги.

До того ж, Верховний Суд вказав, що судами не встановлено обсяг прав та обов'язків, що переходять до правонаступника у результаті приєднання, та чи відбулась передача правонаступництва до КП «Харківводоканал».

З цього приводу слід зазначити, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.05.2018 у справі №5023/6526/11 за позовом АК «Харківобленерго» до КП ВТП «Вода» про стягнення заборгованості, щодо розгляду заяви відповідача про заміну у виконавчому провадженні, ухвалу місцевого господарського суду про відмову у задоволенні заяви скасовано, постановлено нове рішення - про заміну відповідача - КП "ВТП "Вода" його правонаступником КП "Харківводоканал" (залишена без змін постановою Верховного Суду від 04.06.2018).

Приймаючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що КП "ВТП "Вода" ще до завершення процедури реорганізації вибуло з правовідносин, які виникли між ним та АК "Харківобленерго" у зв'язку з завершенням господарської діяльності та передачею всіх своїх активів та пасивів КП КГ "Харківкомуночиствод" (назву якого змінено на КП "Харківводоканал") та зміною сторони у договорі про постачання електричної енергії від 03.01.2008 № 1.01 з передачею новому споживачу (КП КГ "Харківкомуночиствод") всіх прав та обов'язків без будь-яких застережень щодо їх передачі на майбутнє.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що навіть за відсутності запису в Єдиному державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо припинення КП "ВТП "Вода" шляхом приєднання до КП "Харківводоканал", до останнього перейшли всі права та обов'язки КП ВТП «Вода» в результаті універсального правонаступництва.

Таким чином, в силу приписів статті 75 ГПК України не потребує доказування під час розгляду цієї справи обставини набуття КП «Харківводоканал» всіх прав та обов'язків від КП ВТП «Вода» в результаті реорганізації шляхом приєднання, адже такі обставини встановлені чинним рішенням суду в іншій господарський справі.

До того ж, як вбачається з тексту додаткових угод від 01.10.2011 №29 та від 01.11.2011 №30 до договору №1.01 від 03.01.2008, КП ВТП «Вода», у зв'язку з реорганізацією шляхом приєднання у договорі замінено на КП КГ «Харківкомуночиствод», до якого в силу умов додаткової угоди №30 перейшли всі права та обов'язки КП ВТП «Вода», як споживача за договором №1.01. від 03.01.2008.

Зазначене також підтверджується і тим, що згідно передавального акту затвердженого 17.10.2011 року Управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради до КП КГ «Харківкомуночиствод» перейшли всі активи та пасиви КП ВТП «Вода» з набуттям останнім усіх прав та обов'язків станом на 01.10.2011.

Тобто, КП ВТП «Вода» з моменту проведення реорганізації та передання всього майна припинило здійснення своєї господарської діяльності, відповідно і споживання електричної енергії.

Також, матеріалами справи (рахунками про оплату, звітами про спожиту електричну енергію тощо) підтверджено, що єдиним споживачем електричної енергії за договорами №4 від 07.05.2004 та №1.01 від 03.01.2008 є КП «Харківводоканал», якого перейменовано з КП КГ «Харківкомуночиствод».

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи, колегія суддів зазначає, що позивачем доведено правомірність позовних вимог, фактичними обставинами спору підтверджено наявність підстав для внесення змін до договору №4 від 03.01.2008 про постачання електричної енергії з огляду встановлення під час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції відповідності позивача критеріям споживача 1 класу напруги.

За цих обставин апеляційна скарга КП «Харківводоканал» підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.210 ГПК суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Доречним в контексті викладеного є посилання на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації", де було констатовано, що одним із завдань вмотивованого рішення суду є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України" ) і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. До того ж, хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland),№ 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Таким чином, незважаючи на те, що визначення класу споживання було предметом дослідження у іншому спорі (№922/4198/17), процесуальне законодавство не звільняє суд у даному спорі від обов'язку надати мотивоване обґрунтування причин, з яких відхилені заперечення позивача. Однак мотивованого обґрунтування причин, з яких судом були відхилені заперечення відповідача щодо визначення класу споживання, рішення місцевого господарського суду не містить.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження посилання апелянта на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 2 статті 277 ГПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскаржуване рішення не відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому наявні підстави для його скасування та прийняття нового рішення у справі.

Враховуючи положення статті п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України та п.п. б) п.4 ч. 1 ст. 282 ГПК України, судовий збір за подання позову та апеляційної скарги покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 2 ст. 275, ч.1 п. 1, 4 ч.2 ст. 277, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» задовольнити.

Рішення Господарського суду Харківської області від 21.08.2018 по справі № 922/1545/18 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов КП «Харківводоканал» задовольнити.

Внести зміни до договору про постачання електричної енергії від 03.01.2008 № 1.01 шляхом визнання укладеною додаткову угоду по Договору про постачання електричної енергії від 03.01.2008 № 1.01 у редакції позивача, а саме:

ДОДАТКОВА УГОДА

до Договору постачання електричної

енергії №1.01 від 03.01.2018

м. Харків "___"_______201__р.

Акціонерна компанія «Харківобленерго», в подальшому іменується Постачальник, в особі ________________________________, який діє на підставі_______________________, з одного боку, та Комунальне підприємство "Харківводоканал", в подальшому іменується Споживач, в особі Генерального директора Панова Віталія Володимировича, який діє на підставі Статуту, з іншого боку, а разом пойменовані Сторони, на підставі п. 2.1. Договору, уклали цю Додаткову угоду про наступне:

1. З Додатку № 3.1. до Договору «Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію» виключити стовпчик «Клас напруги» та викласти Додаток № 3.1. до Договору «Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію» у новій редакції.

2. Пункт 1 Додатку № 2 до Договору «Порядок розрахунків» доповнити реченням наступного змісту: «Всі розрахунки за спожиту електричну енергію відбуваються за 1 класом напруги Споживача незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією у відповідності до підпункту 4 пункту 3.1. Постанови НКРЕ від 13.08.1998 № 1052 з доповненням згідно з постановою НКРЕ від 30.06.2011 № 1110».

3. Всі інші умови вищезазначеного Договору, не змінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними у попередній редакції і Сторони підтверджують їх обов`язковість для себе.

4. Ця Додаткова угода набирає чинності з моменту підписання її Сторонами та скріплення її печатками Сторін та є невід'ємною частиною Договору.

5. Цю Додаткову угоду складено українською мовою на 1 аркуші, у двох автентичних примірниках - по одному для кожної із Сторін.

6. До цієї Додаткової угоди додається:

Додаток № 3.1. до Договору (у новій редакції) - 11 шт. на 40 арк.

7. Місцезнаходження, банківські реквізити та підписи сторін:

Постачальник Споживач

юрид. адреса: м. Харків, вул. Плеханівська, 149 юрид. адреса: 61013, м. Харків, вул. Шевченка, 2

телефон телефон

факс факс

Рахунок із спец. режимом використання 07 пот. рахунок

Назва банку Філія AT «Ощадбанк» Назва банку ПАТ «Мегабанк»

МФО 351823 МФО 351629

пот.рахунок ІПН 9

Стягнути з Акціонерної компанії «Харківобленерго» (ідент. код 00131954, вулиця Плеханівська, б. 149, місто Харків, 61037) на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» (ідент. код 03361715, вулиця Шевченка, буд. 2, місто Харків, 61013) витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 1762,00 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 2643,00 грн.

Доручити Господарському суду Харківської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 01.03.2019

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя О.В. Шевель