ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 лютого 2019 р. Справа № 903/888/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Хомич О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу № 903/888/18

за позовом Державної екологічної інспекції у Волинській області, м. Луцьк

до Державного комунального підприємства Луцьктепло, м. Луцьк

про стягнення 7 253 886,05 грн. шкоди,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. №1 від 02.01.2019),

від відповідача: ОСОБА_2 - адвокат (довіреність № 249/08 від 16.01.19р.), ОСОБА_3 представник (дов. № 625/08 від 11.02.2019),

в с т а н о в и в:

30.11.2018 року на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява №1-7-9/2568 від 29.11.2018 року Державної екологічної інспекції у Волинській області про стягнення з державного комунального підприємства Луцьктепло 7 253 886,05 грн. шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Ухвалою суду від 03.12.2018 року було залишено позовну заяву Державної екологічної інспекції у Волинській області без руху; встановлено Державній екологічній інспекції у Волинській області строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання доказів відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів господарському суду Волинської області протягом 10-ти днів з дня одержання цієї ухвали.

06.12.2018 року Державна екологічна інспекція у Волинській області на виконання вимог ухвали суду від 03.12.2018 року через відділ документального забезпечення та контролю суду подала докази надіслання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів: фіскальний чек від 06.12.2018р. та опис вкладення у цінний лист від 06.12.2018р.

Ухвалою суду від 07.12.2018 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.01.2019; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України.

02.01.2019 відповідач подав суду клопотання № 04/08 від 02.01.2019, в якому просив відкласти підготовче засідання у звязку з проведенням переговорів щодо представництва інтересів підприємства в Господарському суді Волинської області, яке судом було задоволено.

03.01.2019 відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву № 5048/08 від 28.12.2018, в якому позову не визнає, просить відмовити у його задоволенні.

В судовому засіданні 03.01.2019 представник позивача просила надати час для ознайомлення з відзивом відповідача та для підготовки відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 03.01.2018р. було відкладено підготовче засідання на 17 січня 2019 р., встановлено позивачу строк до 16.01.2019 для подання відповіді на відзив відповідача.

11.01.2019р. від позивача надійшла відповідь на відзив № 9/72 від 11.01.2019р., в якій позивач просив суд позов задовольнити повністю.

16.01.2019р. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив № 248/08 від 16.01.2019р. В запереченнях відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 17.01.2019 було закрито підготовче провадження; призначено справу до судового розгляду по суті на 07 лютого 2019.

В судовому засіданні 07.02.2019 представник позивача позов підтримав.

Представник відповідача позов заперечив.

В судовому засіданні 07.02.2019 було оголошено перерву до 26.02.2019 до 14 год. 30 хв.

26.02.2019 представник відповідача подав клопотання № 932/08 від 26.02.2019 про відкладення розгляду справи для надання йому можливості ознайомитися із матеріалами справи.

Суд клопотання про відкладення розгляду справи залишив без задоволення, з огляду на наступне.

Підстави відкладення розгляду справи по суті визначені ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Обставин відкладення розгляду справи по суті, визначених цією нормою, відповідачем не наведено.

Разом з цим, інтереси відповідача ДКП «Луцьктепло» представляв під час підготовчого провадження та під час розгляду справи по суті адвокат ОСОБА_2

Та обставина, що згідно з наказом № 80 від 07.02.2019 було створено виконавчий орган-Раду ДКП «Луцьктепло», до якого ввійшов і ОСОБА_3 юрисконсульт юридичного відділу як член Ради підприємства, надавала право новому представнику з 07.02.2019 по 26.02.2019 ознайомитися з матеріалами справи.

Поважних причин, які цьому перешкоджали відповідачем не наведено.

Разом з цим, за змістом ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 195 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду справи по суті закінчується 08.03.2019.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що вимога Державної екологічної інспекції у Волинській області до Державного комунального підприємства Луцьктепло про 7 253 886,05 грн. шкоди підлягає до задоволення з огляду на таке.

28.08.2017 наказом № 210 Державної екологічної інспекції у Волинській області було постановлено в термін з 01.09.2017 по 29.09.2017 провести планові перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів на 2017 рік:, в частині дотримання вимог Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Закону України "Про охорону атмосферного повітря», Закону України Про відходи, Закону України «Про рослинний світ», Закону України Про тваринний світ», Земельного та Водного кодексів України, Лісового кодексу України, Закону України «Про екологічну експертизу», Закону України «Про мисливське господарство та полювання», Закону України «Про природно - заповідний фонд України», на підприємствах, установах та організаціях області, незалежно від форм власності, а також приватних підприємців області.

04.09.2017 Державною екологічною інспекцією у Волинській області було видано направлення № 649 на проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ДКП «Луцьктепло».

Предметом перевірки було дотримання вимог Закону України «Про охорону навколишнього середовища», Закону України «Про охорону атмосферного повітря», Закону України «Про відходи», Закону України «Про рослинний світ», Закону України «Про тваринний світ», Земельного та Водного кодексів України, Лісового кодексу України, Закону України «Про екологічну експертизу», Закону України «Про мисливське господарство та полювання», Закону України «Про природо-заповідний» фонд України».

Як вбачається із акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони водних ресурсів, атмосферного повітря, і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами з 18.09.2017 по 22.09.2017 Державною екологічною інспекцією у Волинській області було проведено перевірку на відповідність дотримання вимог природоохоронного законодавства ДКП «Луцьктепло».

20.09.2017 Державною екологічною інспекцією у Волинській області було складено протокол № 001190 про адміністративне правопорушення ДКП «Луцьктепло».

В протоколі позивач зазначив, що відповідач порушував порядок здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферу без дозволу спеціального уповноваженого органу виконавчої влади під час експлуатації котлоагрегата КВТМ-100, котельні в м. Луцьку, по вул. Карбишева, 2, що є порушенням ст. ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

22.09.2017 щодо відповідача було складено постанову про накладення адміністративного стягнення № 000553 в розмірі 272 грн., що були сплачені відповідачем 11.10.2017, що підтверджується копією платіжного доручення № 350 від 11.10.2017 (а.с. 33).

25.09.2017 Державною екологічною інспекцією у Волинській області було винесено припис № 000937, відповідно до якого було зобовязано ДКП «Луцьктепло» отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел забруднення котельні в м. Луцьк, вул. Карбишева, 2; було зобовязано надати довідку про кількість використаного газу з часу оренди котельні та її експлуатації до часу отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферу від стаціонарних джерел забруднення в м. Луцьк, вул. Карбишева, 2 або час роботи котельні за цей період; було зобовязано отримати документи підтверджуючі право користування земельними ділянками в. м. Луцьку по вул. Карбишева, 2, Ранкова,20. Встановлено термін виконання до 31.12.2017.

Припис було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення 27.09.2017.

15.02.2018 позивач отримав лист № 659/10 від 12.02.2018, в якому Державне комунальне підприємство Луцьктепло повідомляло позивача, що отримало дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами котельні по вул. Карбишева, 2.

Як вбачається із дозволу № -00325 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами він був виданий Державному комунальному підприємству «Луцьктепло» 09.01.2018.

27.04.2018 відповідач направив на адресу позивача довідку про кількість використаного газу часу отримання котельні в оренду до часу отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферу від стаціонарних джерел забруднення.

05.07.2018 позивач направив на адресу відповідача претензію на суму 7 253 886,05 грн., з вимогою погасити збитки, заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря при викидах без дозволу та наявності вимірів ДКП «Луцьктепло».

До претензії позивачем було додано розрахунок суми збитків, який було здійснено на підставі Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом № 20 Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008.

Відповідач добровільно коштів не перерахував, що послужило підставою для звернення Державної екологічної інспекції у Волинській області з позовом до суду.

Відповідно до п. 2.2.1 Статуту ДКП «Луцьктепло» одним із основних видів діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами постачання теплової енергії, в тому числі виробленої на когенераційних установках з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії.

Відповідно до рішення Луцької міської ради № 14/29 від 27.10.2016 «Про надання дозволу на укладення договору оренди» ДКП «Луцьктепло» було надано дозвіл на укладення з ТзОВ «Тепло-Енерго-Центр» договору оренди окремого індивідуально- визначеного рухомого та нерухомого майна (а.с. 54).

05.12.2016 між ДКП «Луцьктепло» та ТОВ «Тепло-Енерго-Центр» було укладено договір оренди № 100.

Відповідно до п. 1.1. договору ТОВ «Тепло-Енерго-Центр» передає, а ДКП «Луцьктепло» приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене рухоме та нерухоме майно, розташоване за адресами: Волинська область, м. Луцьк, вул. Карбишева, 2 та Волинська область, м. Луцьк, вул. Героїв УПА, 83а, що належить на праві власності та перебуває на балансі ТОВ «Тепло-Енерго-Центр».

Відповідно до акту приймання передачі майна в оренду за договором № 100 відповідач прийняв в оренду для здійснення господарської діяльності з виробництва теплової енергії-котельню, яка розташована в м. Луцьк, по вул. Карбишева, у тому числі котли типу ГМ50-14 № 5-1 шт., КВГМ-100 за № 2а № 3-2 шт.

27.12.20016 відповідач звертався до Управління екології та природних ресурсів Волинської облдержадміністрації з листом № 6024/10, в якому просив проінформувати про можливість та особливості використання в роботі існуючого дозволу на викиди забруднюючих речовин у атмосферне повітря стаціонарним джерелом викиду-котельні вул. Карбишева, 2, виданого на ТзОВ «Захід-ТЕГ», а також повідомити порядок нарахування та сплати платежів за забруднення (а.с. 57).

У відповідь відповідач отримав лист Управління екології та природних ресурсів Волинської облдержадміністрації, в якому зазначено, що ТзОВ «Захід-ТЕГ» відноситься до обєктів першої групи та дозвіл був виданий Мінприроди України, відповідачу було рекомендовано звертатися у Мінприроди України.

Як вбачається із листа Департаменту екологічної безпеки Міністерства екології та природних ресурсів України № 7/579-17 від 10.02.2017 та згідно з ч. 4 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» у разі надання на підставі договору оренди чи інших договорів у тимчасове користування приміщень та обладнання за умови збереження виду діяльності і стану цих приміщень та обладнання від орендаря або іншого користувача не вимагається отримання документа дозвільного характеру на їх використання крім потенційно небезпечних обєктів та в разі експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2013 року № 808 затверджено Перелік видів діяльності та обєктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, В п. 1 Переліку зазначено, що у сфері теплової енергетики такими обєктами є теплові електростанції (ТЕС, ТЕЦ); устаткування для виробництва електроенергії, пари і гарячої води тепловою потужністю 200 кВт і більше з використанням органічного палива.

Пунктом 9 додатку 3 до Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1107 передбачено, що до переліку машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки відносяться парові котли та водогрійні котли теплопотужністю понад 0,1 МВт.

Як встановлено судом із пояснень представника позивача та як вбачається із технічних характеристик котлів кв-гм-50 і кв-гм-100 (а.с. 99) котли типу ГМ50-14 № 5-1 шт., КВГМ-100 за № 2а № 3-2 шт. відносяться до переліку машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. Отже на їх використання необхідно було отримання документа дозвільного характеру, як це передбачено ч. 4 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Матеріалами перевірки Державної екологічної інспекції у Волинській області підтверджується, що у відповідача на час перевірки дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря був відсутній. Акт перевірки відповідачем підписаний.

Відповідно до Порядку проведення та оплати робіт, повязаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 302, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами-це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам організаціям та громадянам-підприємцям експлуатувати обєкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші,за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів.

Згідно зі статтею 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання відповідного дозволу.

Пунктами 2, 3 Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 302 (надалі - Порядок), визначено, що дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі - суб'єкт господарювання) експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну. Дозвіл видається суб'єкту господарювання за формою, встановленою Мінприроди. Дозвіл видається безоплатно на строк не менш як п'ять років: суб'єкту господарювання, об'єкт якого відповідно до законодавства належить до першої групи, - Мінприроди за погодженням з Держсанепідслужбою; суб'єкту господарювання, об'єкт якого відповідно до законодавства належить до другої або третьої групи, - обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища через дозвільні центри за погодженням з територіальними органами Держсанепідслужби.

Статтею 33 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" передбачено, що особи, винні, зокрема, у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону, несуть відповідальність згідно з законом.

Згідно зі статтею 34 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом.

За змістом 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають, зокрема, відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до статей 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка заподіяла шкоду. Для відшкодування заподіяної шкоди необхідно довести такі факти, як неправомірність поведінки особи, вина заподіювача шкоди, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Порядок визначення розміру збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб'єктів господарювання (юридичних і фізичних осіб), наведено у Методиці розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 № 639 (надалі - Методика).

Оскільки позивачем доведено факт порушення відповідачем законодавства у сфері охорони атмосферного повітря: здійснення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами без отримання відповідного дозволу, що підтверджується матеріалами справи і не спростовано відповідачем, тому він зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані державі внаслідок порушення законодавства про охорону атмосферного повітря в повному обсязі.

Відповідно до пункту 4.1. Методики розмір відшкодування збитків за наднормативний викид однієї тонни забруднюючої речовини в атмосферне повітря розраховується на основі розміру мінімальної заробітної плати, установленої на час виявлення порушення, помноженої на коефіцієнт 1,1, з урахуванням регулювальних коефіцієнтів (додатки 1, 2) і показника відносної небезпечності кожної забруднюючої речовини. Розмір збитків розраховується за відповідною формулою (12).

Позивач визначав розмір відшкодування збитків за наднормативний викид за формулою (12).

Перевіривши розрахунок збитків в розмірі 7 253 886,05 грн, суд дійшов висновку про те, що його виконано позивачем відповідно до Методики.

Збитки, завдані державі внаслідок порушення вимог законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягають відшкодуванню за весь час роботи стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності відповідного дозволу.

З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено принцип необхідності повної компенсації шкоди, заподіяної внаслідок порушення природоохоронного законодавства. Оскільки відповідач здійснював викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності дозволу, збитки, завдані державі внаслідок порушення вимог законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягають відшкодуванню за весь час роботи стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності відповідного дозволу. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 910/5858/17 та від 22.05.2018 у справі № 910/15305/17.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність в його діях вини у заподіянні шкоди та протиправної поведінки, як необхідних умов для застосування до нього встановленої законодавством відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищ, у звязку з тим, що відповідач вчиняв дії, спрямовані на отримання дозволу.

Вчинення відповідачем дій, направлених на одержання дозволу, не давало йому права на здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності дозволу.

Суб'єкт господарювання не повинен здійснювати шкідливих викидів у атмосферне повітря без дозволу, а у разі такого здійснення - відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі.

Дії відповідача є протиправними та вчинені з його вини (забруднення атмосферного повітря за відсутності відповідного дозволу), такими діями заподіяні збитки, які підлягають відшкодуванню.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 910/5858/17, від 22.05.2018 у справі 910/15305/17, від 10.07.2018 у справі № 904/12434/16, у справі № 904/10536/16.

У звязку із задоволенням позову судові витрати на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 33, 34 «Про охорону атмосферного повітря», ст. ст. 68, 69 «Про охорону навколишнього середовища», ст. 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного комунального підприємства Луцьктепло (43021, Волинська область, м. Луцьк, вул. Г. Артемовського, 20, ) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області (реквізити зарахування коштів: УК у м. Луцьку/ м. Луцьк, код бюджетної класифікації доходів 24062100, банк отримувача: ГУДКСУ у Волинській області, код банку отримувача (МФО ГУКДСУ):899998, номер рахунку отримувача 03002, код отримувача () 7 253 886 грн. 05 коп. шкоди; 108 808 грн. 30 коп., витрат повязаних з оплатою судового збору (р/р 1139, МФО 820172 в ДКСУ м. Києва, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне рішення виготовлено і підписано: 11.03.2019

Суддя І. О. Якушева