ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2019 р. Справа№ 911/1841/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Вінницька Т.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмир»

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 20.12.2018

у справі № 911/1841/18 (суддя Черногуз А.Ф.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Глобус»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмир»

про стягнення боргу щодо часткового відшкодування суми гарантійного

платежу за договором гарантії № 6250/ЮГ-17 від 24.11.2017

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.12.2018 у справі № 911/1841/18 заяву б/н від 20.12.2018 Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмир» про відвід судді Черногуза А.Ф. від розгляду справи № 910/1841/18 залишено без розгляду. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмир» в доход Державного бюджету України штраф у розмірі 88 100, 00 грн.

Не погоджуючись із згаданою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будмир» оскаржило її в апеляційному порядку та просило скасувати. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права. За твердженнями апелянта, суд першої інстанції безпідставно відмовив в поданому ним клопотанні про зупинення провадження у справі, як і не зупиняв провадження у справі після того, як прийшов до висновку про необґрунтованість поданих відповідачем заяв про відвід. Більш того, за твердженнями апелянта, суддя Черногуз А.Ф. не дочекавшись розгляду заяви про відвід іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, в порядку ч. 3 ст. 39 ГПК України, призначив розгляд справи №911/1841/18 на 20.12.2018, не повідомив відповідача - TOB «Будмир» належним чином про дату наступного засідання ні ухвалою, ні телефонограмою чи телеграмою, ні засобами факсимільного зв'язку, ні електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв'язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. На переконання апелянта, заява про відвід від 20.12.2018 подавалась TOB «Будмир» не з ідентичних підстав, як зазначив суддя в оскаржуваній ухвалі від 20.12.2018, а з підстав порушення останнім ч. 3 ст. 39, ч. 3 ст. 216 та ст.32 ГПК України, зміст яких розкритий вище, а також у заяві про відвід від 20.12.2018 , а саме: одноосібне вирішення суддею питання про відвід, не зупинення розгляду справи; а також не дочекавшись після автоматичного перерозподілу справи, вирішення питання про відвід іншим суддею, призначення справи до розгляду; неповідомлення належним чином відповідача по справі про наступне засідання; безпідставний повторний автоматичний перерозпоціл справи для визначення судді щодо розгляду заяви про відвід. На думку апелянта, суддя першої інстанції порушив право TOB «Будмир» на справедливе та неупереджене вирішення даної справи, отже принципи (засади) господарського судочинства, такі як, рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін. Апелянт наполягав на упередженості судді, особисту зацікавленість у необ'єктивному розгляді справи та позбавлення учасника справи права на справедливий розгляд даної справи судом. За твердженнями апелянта, застосування максимального заходу процесуального примусу є необґрунтованим та перебільшеним, свідчить про упереджене ставлення судді Черногуза А.Ф. та особисту зацікавленість у результаті розгляду справи №911/1841/18.

В судове засідання апеляційної інстанції 28.02.2019 з'явився представник відповідача, представник позивача не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив, відтак апеляційний суд вважав за можливе справу розглядати за відсутності цього представника за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції надав пояснення та підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, а оскаржувану ухвалу скасувати.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус» (далі - ПАТ «КБ «Глобус», позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмир» (далі - ТОВ «Будмир», відповідач) про стягнення боргу щодо часткового відшкодування суми гарантійного платежу за договором гарантії № 6250/ЮГ-17 від 24.11.2017.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.09.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

29.10.2018 до Господарського суду Київської області надійшло клопотання ТОВ «Будмир» про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні першої інстанції 05.11.2018 суд відмовив у задоволенні цього клопотання.

04.12.2018 до Господарського суду Київської області повторно надійшло клопотання відповідача б/н від 03.12.2018 про зупинення провадження у справі та б/н від 03.12.2018 про відкладення розгляду справи.

В повторному клопотанні б/н від 03.12.2018 про зупинення провадження у справі, відповідач просив суд зупинити провадження у справі №911/1841/18 до набрання законної сили рішенням Господарського суду Київської області у справі №911/1433/18 з підстав того, що існує об'єктивна неможливість розгляду справи №911/1841/18 до вирішення справи №911/1433/18, оскільки вказані справи пов'язані та у справі №911/1433/18 встановлені факти, які матимуть преюдиційне значення для справи №911/1841/18, зокрема, щодо правомірності звернення ДП МА Бориспіль (Бенефіціара) із вимогою до ПАТ КБ «Глобус» про повернення коштів за гарантією та перерахування коштів ПАТ КБ «Глобус» на користь Бенефіціара - ДП МА Бориспіль, встановлені обставини, які підтверджують безпідставність, передчасність та невідповідність вимоги Бенефіціара - ДП МА Бориспіль умовам виданої гарантії.

Як встановлено матеріалами справи, розглянувши клопотання відповідача б/н від 03.12.2018 про зупинення провадження у справі, господарський суд першої інстанції відмовив в його задоволенні з огляду на те, що обставини зазначені у клопотанні не є такими, що унеможливлюють розгляд справи №911/1841/18, позаяк, питанням, яке розглядається у даному провадженні є питання виконання зобов'язань за договором гарантії, зобов'язання за яким, в силу вимог закону (ст. 562 ЦК України) не залежить від основного зобов'язання, а тому спір щодо основного зобов'язання, який розглядається у справі №911/1433/18, не є таким що унеможливлює розгляд спору у справі №911/1841/18.

Клопотання відповідача б/н від 03.12.2018 про відкладення розгляду справи, в якому заявлено про продовження процесуального строку розгляду справи №911/1841/18 та відкладення розгляду даної справи на іншу дату, до розгляду Північним апеляційним господарським судом апеляційної скарги ДП МА Бориспіль на рішення господарського суду Київської області у справі №911/1433/18, суд першої інстанції також відхилив, адже приписами ч.ч. 1, 2 ст. 195 ГПК України чітко визначено процесуальний строк, протягом якого повинна бути розглянута справа та винесене відповідне рішення у ній. Суд звернув увагу заявника на відсутність процесуального механізму продовження розгляду справи по суті, на відміну від підготовчого провадження.

З огляду на відмову судом у задоволенні клопотань б/н від 03.12.2018 про зупинення провадження у справі та б/н від 03.12.2018 про відкладення розгляду справи, відповідач у судовому засіданні 04.12.2018 подав заяву б/н від 04.12.2018 про відвід судді Черногуза А.Ф. від розгляду справи №911/1841/18.

Ухвалою Госпоадрського суду Київської області в задоволенні заяви б/н від 04.12.2018 ТОВ «Будмир» про відвід судді Черногуза А.Ф. від розгляду справи №911/1841/18 відмовлено, оскільки суддя Черногуз А.Ф. дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Ухвалою Господарського суду Київської області (суддя Ейвазова А.Р.) у задоволенні заяви ТОВ «Будмир» про відвід судді Черногуза А.Ф. відмовлено.

17.12.2018 до Господарського суду Київської обласної повторно надійшла заява відповідача про відвід судді Черногуза А.Ф. від розгляду справи №911/1841/18 з тих самих підстав.

Ухвалою від 18.12.2018 суд визнав заяву позивача б/н від 14.12.2018 про відвід судді Черногуза А.Ф. від розгляду справи № 911/1841/18 необґрунтованою. Разом з цим,в судовому засіданні першої інстанції було оголошено перерву на 20.12.2018.

Ухвалою Господарського суду Київської області (суддя Бабкіна В.М.) у задоволенні заяви ТОВ «Будмир» про відвід судді Черногуза А.Ф. відмовлено.

20.12.2018 ТОВ «Будмир» втретє подано заяву б/н від 20.12.2018 про відвід судді Черногуза А.Ф. від розгляду справи №911/1841/18.

Вищезгадана заява подана з тих самих підстав, що і попередні заяви про відвід б/н від 04.12.2018 та б/н від 14.12.2018, а саме, в зв'язку із відмовою судом у задоволенні клопотань відповідача б/н від 29.10.2018 про зупинення провадження у справі, б/н від 03.12.2018 про зупинення провадження у справі та б/н від 03.12.2018 про відкладення розгляду справи. Крім цього, заявник стверджував, що розглядаючи заяву про відвід б/н від 14.12.2018 суд першої інстанції в супереч вимогам ст. 39 ГПК України не зупинив провадження у справі до вирішення питання про відвід; заява відповідача б/н від 14.12.2018 двічі передавалась на автоматизований розподіл, про що заявнику стало відомо з веб-порталу судової влади; після судового засідання 18.12.2018 відповідач не отримував ухвали про призначення судового засідання на 20.12.2018.

За приписами ч. 3 ст. 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу цього строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Разом з тим, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 35 ГПК України).

За змістом ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов'язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

В свою чергу, на підставі ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд на підставі п. 1 ч. 2 цієї статті може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Як вище загулювалось, ТОВ «Будмир» тричі подавались заяви про відвід судді Черногуза А.Ф. від розгляду справи №911/1841/18 майже з ідентичних підстав, зокрема у зв'язку з відмовою у задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі тощо, що свідчить про зловживання ТОВ «Будмир» своїми процесуальними правами.

При цьому, посилання відповідача (апелянта) на необхідність зупинення провадження у справі до вирішення питання про відвід в силу приписів чинного ГПК України не можуть бути підставою для заявлення відводу судді в третє, зокрема, із зазначення тих же підстав, які вже були розглянуто судом раніше.

З приводу доводів відповідача (апелянта) щодо неодноразової передачі на автоматизований розподіл справи для розгляду заяви про відвід, про що заявнику стало відомо з веб-порталу, слід зазначити, що згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заява про відвід передана для розгляду судді Янюк О.С., водночас згідно розпорядження Керівника апарату Господарського суду Київської області 19.12.2018 № 96-АР 18.12.2018 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену заяву передано до розгляду судді Янюк О.С. яка, як з'ясувалось, з 19.12.2018 по 20.12.2018 направлена для участі у роботі позачергового з'їзду суддів України і позовні заяви на неї не розподіляються. В закладці Табель, дані про направлення судді Янюк О.С. для участі в роботі з»їзду суддів, своєчасно внесено не було по причині невчасно отриманої інформації. З метою усунення допущеної помилки, відповідно до п.1.5. Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Київської області, затверджених рішенням зборів суддів Господарського суду Київської області від 23.06.2017 № 18, за розпорядженням Керівника апарату Господарського суду Київської області повторно здійснено автоматизований розподіл вищезгаданої заяви, за результатами якого, ії передано для розгляду судді Бабкіній В.М.

Крім цього, за змістом ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Таким чином, судді не мають жодного впливу на формування складу суду для розгляду конкретної справи, що спрямовано на забезпечення реалізації учасниками справи права на судовий захист незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, як складової права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилання відповідача (апелянта) щодо неповідомлення його про дату та час наступного судового засіданні також не можуть бути підставою для заявлення відводу судді першої інстанції, адже в зв'язку з закінченням процесуальних строків розгляду справи, суд був позбавлений можливості оголосити більш тривалу перерву в судовому засіданні. Оскільки перерва в судовому засіданні тривала два дні з огляду на нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, які затверджено наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, суд не надсилав відповідачу ухвалу про повідомлення за неможливості завчасного ії отримання відповідачем. При цьому, місцевим судом розміщено довідку про дату та час розгляду справи на сайті Господарського суду Київської області. Наведене підтверджує й заявник (апелянт), зазначаючи, що йому стало відомо про дату та час розгляду справи з сайту Господарського суду Київської області.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесенню законного та обґрунтованого рішення, а також створенню особам, які беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов'язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб'єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами (ч. 3 ст. 2 ГПК України ).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ст. 43 ГПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно визнав зловживанням процесуальними правами дії ТОВ «Будмир» із заявлення повторного відводу з підстав, розглянутих судом раніше, відтак законно залишив заяву відповідача на підставі ч. 3 ст. 43 ГПК України без розгляду.

Крім цього, обґрунтованими видаються висновки суду першої інстанції про те, що вказані дії відповідача щодо подання втретє заяви про відвід судді з підстав, прямо визначених ч. 4 ст. 35 ГПК України, як такі, що не можуть бути підставою для відводу на стадії розгляду справи по суті є зловживанням процесуальними правами, спрямованим на затягування судового процесу та перешкоджання здійсненню правосуддя судом.

Водночас, за приписами ч. 4 ст. 43 ГПК України суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом

Заходами процесуального примусу згідно ч. 1 ст. 131 ГПК України є процесуальні дії, що вчиняються судом з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) штраф (ч. 1 ст. 132 ГП України).

Відповідно до ч. 2 ст. 135 ГПК України у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов'язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд, з урахуванням конкретних обставин, стягує в дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від п'яти до п'ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум у 2018 році на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб з 1 січня 2018 року складав 1 762,00 грн. (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018»).

Оскільки дії відповідача мали систематичний характер та призвели до того, що протягом 30-денного строку відведеного процесуальним законом для розгляду справи по суті, суд першої інстанції був позбавлений можливості перейти безпосередньо до розгляду справи по суті з підстав триразового подання відповідачем заяв про відвід судді Черногуза А.Ф. від розгляду справи №911/1841/18, фактично з однакових підстав, третя з яких була заявлена в останній день строку розгляду справи по суті, місцевий суд дійшов правомірного висновку, що належним, адекватним та співрозмірним заходом процесуального примусу до відповідача є накладення штрафу в розмірі п'ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 88 100,00 грн. з врахуванням встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Доводи апелянта з приводу порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, ухвала місцевого суду є законною, обґрунтованою обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування ухвали суду апеляційний господарський суд не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні (ухвалі) висновків.

Керуючись ст.ст. 255, 269-270, 275-276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмир» залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Київської області від 20.12.2018 у справі № 911/1841/18 - без змін.

Матеріали справи № 911/1841/18 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.03.2019

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко