ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2019 р.           м. Київ            Справа № 911/2716/18

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Біотехімпульс», м. Суми

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Разан-Н», Київська

обл., Васильківський р-н, смт Гребінки

про

стягнення 75195,33 грн.

без повідомлення (виклику) сторін

суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Біотехімпульс» (далі – позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Разан-Н» (далі – відповідач) про стягнення 75195,33 грн., з яких 50072,10 грн. основний борг, 3146,29 грн. інфляційні втрати, 1539 грн. 3% річних, 14429 грн. пеня , 6008,65 грн. штраф.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов’язань за договором поставки від 22.11.2017 №221101 щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар у строк визначений договором.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.12.2018 у даній справі прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу строк до 02.01.2018 для подачі відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відповідач повідомлений про відкриття провадження у даній справі у порядку встановленому ч. 5 ст. 242 ГПК України з додержанням вимог частин 2, 4 ст. 120 ГПК України, шляхом направлення на адресу його місцезнаходження, належним чином завіреної копії ухвали, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У встановлений судом строк відповідач своїм правом не скористався, відзиву на позовну заяву до суду не надав, про причини ненадання суд не повідомив.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір поставки від 22.11.2017 № 221101 (далі - договір) відповідно до умов якого, у строки і на умовах, визначених цим договором, позивач – постачальник зобов’язується передати відповідачу – покупцю товар, а покупець зобов’язується прийняти й оплатити товар, найменування (асортимент) і кількість якого визначається у видаткових накладних які після підписання сторонами мають юридичну силу специфікації в розумінні статті 266 Господарського кодексу України та є невід’ємною частиною цього договору. Товар повинен бути поставлений з його приналежностями, включаючи технічну документацію, інструкції з користування товаром. Товар повинен поставлятись в комплекті у відповідності до цього договору, що забезпечує його експлуатацію (використання) за призначенням (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору передача товару покупцю здійснюється партіями відповідно до видаткових накладних, які є невід’ємною складовою цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору ціна за одиницю товару та загальна вартість товару за даним договором визначається у видаткових накладних за попередньою усною домовленістю між сторонами даного договору.

Відповідно до п. 2.2 договору датою поставки товару вважається дата підписання уповноваженої особи покупця товаротранспортної/видаткової накладної, яка має силу акта прийому-передачі.

Згідно з п. 2.3 договору загальна ціна договору становить суму всіх видаткових накладних на товар.

Оплата за товар здійснюється в гривнях України шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника. Датою оплати товару і належного виконання грошового зобов’язання за цим договором вважається дата надходження грошових коштів на банківський рахунок постачальника (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 5.4 договору факт передачі і приймання товару підтверджується (засвідчується) видатковою накладною, яка має силу акта прийому-передачі товару.

Згідно з п. 6.2 договору у разі прострочення строків оплати товару понад 30 (тридцять) днів, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 12% від суми заборгованості.

Пунктом 6.3 договору сторони прийшли до згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, і встановлюють її в розмірі двадцяти восьми відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару до дня повної оплати.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2021 року, але в будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами взятих на себе зобов’язань (п. 6.5 договору).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов’язань за договором поставки від 22.11.2017 №221101 щодо здійснення повного розрахунку за поставлений у період з 12.12.2017 по 24.09.2018 товар у строк визначений договором.

Згідно з приписами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В якості доказу поставки відповідачу товару у вказаний період на виконання умов зазначеного договору та наявності простроченого боргу за поставлений товар позивач посилається на видаткові накладні від 12.12.2017 № 4118 на суму 10739,40 грн., від 19.12.2017 № 4203 на суму 14783,93 грн., від 16.01.2018 № 114 на суму 11520 грн., від 01.02.2018 № 351 на суму 2910 грн., від 14.02.2018 на суму 18744,05 грн., від 02.03.2018 № 747 на суму 5500,08 грн., від 20.03.2018 № 957 на суму 24650,02 грн., від 16.04.2018 № 1308 на суму 1319,76 грн., від 18.04.2018 № 1346 на суму 15620,04 грн., від 23.04.2018 № 1395 на суму 4199,69 грн., від 04.05.2018 №1556 на суму 7810,02 грн., від 16.05.2018 № 1476 на суму 23584 грн., від 24.05.2018 № 1844 на суму 3199,92 грн., від 05.06.2018 № 2000 на суму 7810,02 грн., від 15.06.2018 № 2143 на суму 2304 грн., від 21.06.2018 № 2201 на суму 959,98 грн., від 22.06.2018 № 2241 на суму 3623,76 грн., від 03.07.2018 № 2363 на суму 2879,93 грн., від 09.07.2018 № 2475 на суму 26995,94 грн., від 15.08.2018 № 2991 на суму 10934,03 грн., від 27.08.2018 № 3165 на суму 2319,96 грн., від 24.09.2018 № 3556 на суму 2919,97 грн. Завірені копії вказаних видаткових накладних позивачем додано до матеріалів позовної заяви.

Також позивачем надано рахунки на оплату товару від 11.12.2017 № 4190 на суму 10739,40 грн., від 18.12.2017 № 4271 на суму 14783,93 грн., від 15.01.2018 № 107 на суму 11520 грн., від 31.01.2018 № 346 на суму 2910 грн., від 13.02.2018 № 524 на суму 18744,05 грн., від 02.03.2018 № 767 на суму 5500,08 грн., від 20.03.2018 № 972 на суму 24650,02 грн., від 16.04.2018 № 1333 на суму 1319,76 грн., від 18.04.2018 № 1375 на суму 15620,04 грн., від 23.04.2018 № 1422 на суму 4199,69 грн., від 04.05.2018 № 1574 на суму 7810,02 грн., від 16.05.2018 № 1791 на суму 7680 грн., від 16.05.2018 № 1795 на суму 23584, грн., від 24.05.2018 на суму 3839,90 грн., від 05.06.2018 № 2038 на суму 7810,02 грн., від 15.06.2018 № 2190 на суму 2304 грн., від 21.06.2018 № 2239 на суму 959,98 грн., від 22.06.2018 № 2287 на суму 3623,76 грн., від 03.07.2018 № 2395 на суму 2879,93 грн., від 09.07.2018 № 2495 на суму 26995,94 грн., від 15.08.2018 № 3038 на суму 10934,03 грн., від 27.08.2018 № 3208 на суму 2319,96 грн., від 24.09.2018 № 3644 на суму 2919,97 грн.

Крім того позивачем зазначено, що відповідач частково оплатив поставлений по вищезазначеними видатковими накладними товар відповідно до платіжних доручень від 18.12.2017 № 400 на суму 10740 грн., від 15.01.2018 № 447 на суму 14783,93 грн., від 13.02.2018 № 511 на суму 2910 грн., від 20.02.2018 № 529 на суму 11519,40 грн., від 05.03.2018 № 554 на суму 2000 грн., від 15.03.2018 № 582 на суму 5500,08 грн., від 23.03.2018 № 621 на суму 2000 грн., від 02.04.2018 № 628 на суму 2000 грн., від 13.04.2018 № 650 на суму 2000 грн., від 18.04.2018 № 655 на суму 1319,76 грн., від 18.04.2018 № 656 на суму 5000 грн., від 26.04.2018 № 673 на суму 5000 грн., від 03.05.2018 № 686 на суму 5000 грн., від 11.05.2018 № 706 на суму 3000 грн., від 14.05.2018 № 710 на суму 3000 грн., від 16.05.2018 № 715 на суму 6650,02 грн., від 16.05.2018 № 716 на суму 4199,69 грн., від 29.05.2018 № 732 на суму 3839,90 грн., від 29.05.2018 № 734 на суму 1700 грн., від 05.06.2018 № 746 на суму 6110,02 грн., від 05.06.2018 № 747 на суму 4000 грн., від 22.06.2018 № 774 на суму 959,98 грн., від 22.06.2018 № 777 на суму 2304 грн., від 06.07.2018 № 805 на суму 2879,93 грн., від 09.07.2018 № 808 на суму 11620,04 грн., від 09.07.2018 № 809 на суму 3623,76 грн., від 14.08.2018 № 64 на суму 20000 грн., від 27.08.2018 № 85 на суму 2319,96 грн., від 18.09.2018 № 148 на суму 6995,94 грн., від 24.09.2018 № 166 на суму 2919,97 грн.

Судом досліджено вказані видаткові накладні, та встановлено, що за ними позивач поставив відповідачу товар на виконання умов іншого договору від 31.10.2014 № 311001, наявність чи відсутність заборгованості за яким, з огляду на предмет та підстави позову, які визначив сам позивач в поданій до суду позовній заяві, не стосується предмету спору у даній справі. Теж саме стосується наданих позивачем рахунків на оплату товару, які як встановлено судом виставлялись на оплату товару поставленого за договором від 31.10.2014 № 311001.

З огляду на зазначене та враховуючи відсутність належних та допустимих доказів поставки позивачем відповідачу товару на виконання умов договору поставки від 22.11.2017 № 221101, а також доказів існування заборгованості відповідача перед позивачем за вказаним договором, беручи до уваги те, що підставою позову є неналежне виконання зобов’язань відповідача за вказаним договором щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар у строк визначений договором, суд приходить висновку про недоведеність та безпідставність заявлених позовних вимог, а відтак відмовляє в їх задоволенні.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача.

Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст. 13, 74, 123, 129, ч. 9 ст. 165, ст. 232-233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 01.03.2019.

Суддя                                 Ю.В. Подоляк