ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2019 р. Справа №914/1412/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів Зварич О.В.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Мокрої А.В.,

розглянув апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА (далі ПрАТ УАСК АСКА) №736-15/2 від 28.11.2018 (вх. № 01-05/1352/18 від 03.12.2018)

на рішення Господарського суду Львівської області від 30.10.2018 (суддя Юркевич М.В., повний текст складено 01.11.2018)

у справі № 914/1412/18

за позовом: ПрАТ УАСК АСКА, м. Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) Торговий Дім Міст Експрес, м. Львів

про стягнення 16 535, 75 грн,

за участю представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_3 представник.

1.Розгляд справи.

Відводів суддям та секретарю судового засідання в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України не заявлялось.

Судове засідання фіксувалось технічними засобами згідно з ст. 222 ГПК України.

Хід розгляду апеляційної скарги викладено у відповідних ухвалах суду.

2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Позивач у судове засідання участі уповноваженого представника не забезпечив, хоча про час, дату та місце розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 114,116, т.2).

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

3. Короткий зміст позовних вимог.

ПрАТ УАСК АСКА звернулося з позовом до ТзОВ Торговий Дім Міст Експрес про відшкодування 16 535, 75 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.12.2016 сталася ДТП за участю автомобілів «Фіат Добло» під керуванням ОСОБА_4, який перебував в оренді відповідача та був його працівником, застрахований в ПрАТ «Княжа Вієна ОСОБА_5» та «БМВ 750», власником якого є ТОВ «Мастербуд», застрахований в ПрАТ «УАСК АСКА». Винним в ДТП визнано водія автомобіля «Фіат Добло». На виконання умов договору страхування транспортного засобу, позивач відшкодував своєму страхувальнику вартість ремонту автомобіля у розмірі 69 400, 66 грн. З посиланням на приписи ст. ст. 993, 1172, 1166, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 29 Закону України «Про обов язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач вважає, що набув право зворотної вимоги на різницю сплаченого страхового відшкодування - 16 535, 75 грн, оскільки страхова компанія відповідача відшкодувала йому лише 52 864, 91 грн вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу запчастин автомобіля «БМВ 750», в той час, як вартість ремонту автомобіля становить 69 400, 66 грн.

4.Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

4.1. Рішенням Господарського суду Львівської області від 30.10.2018 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

4.2. Судове рішення у справі мотивоване ст.ст. 979, 993, 1191 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), ст. 27 Закону України Про страхування від 07.03.1996 № 85/96-ВР, ст.ст. 22, 29, 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV) і зроблено висновок, що позивач виплатив страхове відшкодування, підставою якого були виключно індивідуальні договірні умови без привязки до суми, яка визначена у звіті. Також суд першої інстанції, враховуючи висновок ОСОБА_6 Верховного Суду, висловлений у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, дійшов висновку, що на відповідача у даній справі не може бути покладено обовязку по виплаті різниці у виплаченому страховому відшкодуванні, оскільки його цивільно-правова відповідальність є застрахованою у страховика - ПрАТ «Княжа Вієнна ОСОБА_5», а шкода, яка спричинена страхувальнику позивача є меншою від того ліміту відповідальності, яку може нести страховик відповідача. Тобто, сума, визначена у звіті, і та сума, що була виплачена страховиком потерпілого, є меншою за ліміт відповідальності, який визначений у полісі відповідача.

5. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи сторін справи.

5.1. ПрАТ УАСК АСКА не погоджується з ухваленим рішенням суду, вважає його таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Апелянт, зокрема, зазначає, що після виплати ним страхового відшкодування на користь ТОВ «Мастербуд» до нього перейшло право зворотної вимоги, яке ТОВ «Мастербуд» має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такою особою позивач вважає відповідача, оскільки вина ОСОБА_4, який працював водієм ТзОВ Торговий Дім Міст Експрес в спричиненні ДТП підтверджена судовим рішенням. З посиланням на правову позицію, викладену в постанові Верховного суду від 20.03.2018 у справі № 911/482/17, стверджує, що визначення позивачем вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля на підставі рахунку-фактури, виставленого ТОВ «Автосиметрія» є правомірним, оскільки суд у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди повинен виходити з фактичної (реальної суми), встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Посилання суду першої інстанції на висновок ОСОБА_6 Верховного Суду, висловлений у справі № 755/18006/15-ц вважає невірним, оскільки у вказаній постанові позивач самостійно обрав спосіб захисту порушеного права та звернувся безпосередньо до винної особи у ДТП, не звертаючись до страхової компанії, яка повинна була відшкодувати збитки. В той час, як у даній справі ПрАТ «Княжа Вієнна ОСОБА_5» відшкодувала ПрАТ УАСК АСКА суму відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу запчастин автомобіля «БМВ 750» в сумі 52 864, 91 грн.

5.2. Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначав про безпідставність доводів скаржника, просив оскаржуване рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Вважає безпідставним заявлення вимоги про стягнення 16 535,75 грн з відповідача, оскільки ліміт відповідальності його страхової компанії згідно страхового полісу складає 100 000, 00 грн. А тому, як сума визначена у звіті про оцінку вартості завданої шкоди (56 439,25 грн) так і та, що була фактично відшкодована позивачем (69 400, 66 грн) не перевищує ліміту відповідальності страховика та не може покладатися на ТОВ «Торговий дім «Міст Експрес». Крім того, відповідач звертає увагу, що визначення суми страхового відшкодування в розмірі 69 400, 66 грн, яку позивач прийняв як встановлену на підставі поданого рахунку № АС-00005645 від 13.12.2016, і яка виплачена потерпілому без урахування спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», тобто у більшому розмірі, незважаючи на визначену суму збитків у розмірі 56 439.25 грн у звіті про оцінку, є самостійним та індивідуальним рішенням ПрАТ УАСК АСКА ( а.с. 74-80, т. 2).

6. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

02.12.2016 в м. Києві на вул. Миропільській, 31 сталася ДТП за участю автомобілів «Фіат Добло», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та «БМВ 750», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7, про що складено довідку про дорожньо-транспортну пригоду № 314120 ( а.с. 34, т.1).

На час вчинення ДТП автомобіль «Фіат Добло» був у власності СП «Росан» та знаходився в оренді у ТОВ «Торговий дім «Міст Експрес» (відповідача), що підтверджується договором оренди транспортних засобів від 03.01.2012 та додатковими угодами до нього ( а.с. 103-113, т.1).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Фіат Добло» була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_5» згідно полісу № АІ/9400736 (а.с. 97, т.1).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «БМВ 750» була застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА» (позивача) на підставі договору страхування транспортного засобу за програмою «Премєр-форте» від 10.05.2016 № СТД 3359594 ( а.с. 12-20, т.1).

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 26.12.2016 встановлено, що ОСОБА_8, керуючи автомобілем «Фіат Добло», не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем марки «БМВ 750», що призвело до пошкодження транспортних засобів та завдання матеріальних збитків. Відтак, винним у вчиненні ДТП визнано водія автомобіля «Фіат Добло» - ОСОБА_4 ( а.с. 21, т.1).

Відповідно до звіту про оцінку №08/12/16 від 20.12.2016, вартість відновлювального ремонту автомобіля «БМВ 750», державний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП складає 74 383,71 грн (без урахування фізичного зносу) та 56 439,25 грн з урахуванням фізичного зносу ( а.с. 22-26, т1).

Згідно з рахунком-фактурою № АС-00005646 від 13.12.2016, який виставлено ТОВ «Автосиметрія» (особа, що здійснювала ремонт пошкодженого автомобіля «БМВ 750»), вартість ремонту склала 69 400, 66 грн ( а.с. 27, т.1).

14.12.2016 ТОВ «Мастербуд» звернулось з заявою до ПрАТ УАСК АСКА про виплату страхового відшкодування ( а.с. 35, т.1).

10.01.2017 ПрАТ УАСК АСКА підписано страховий акт № 2949/10 ( а.с. 29 т.1).

На виконання договору страхування та на підставі страхового акту №2949/10 від 10.01.2017, ПрАТ «УАСК АСКА» перерахувало своєму страхувальнику суму у розмірі 69 400, 66 грн на рахунок ТОВ «Автосиметрія», що підтверджується платіжним дорученням №10118 від 10.01.2017 (а.с. 36, т.1).

Крім того, як зазначається позивачем, страховик автомобіля відповідача - ПрАТ «Княжа Вієнна ОСОБА_5» відшкодував позивачу суму відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу запчастин автомобіля «БМВ 750» - 52 864, 91 грн.

01.06.2018 позивач надіслав відповідачу претензію щодо відшкодування 16 535, 75 грн виплаченого страхового відшкодування, як різницю, яку не покрило страхове відшкодування ПрАТ «Княжа Вієнна ОСОБА_5» (69 400,66 - 52 864,91 = 16 535,75) (а.с. 49-5 т.1). Відповіді на вказану претензію матеріали справи не містять.

7. Норми права та мотиви, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови, висновки суду.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи.

Як вбачається зі звіту про оцінку вартості пошкодженого автомобіля №08/12/16 від 20.12.2016, вартість відновлювального ремонту становить 74 383, 71 грн (без урахування коефіцієнту фізичного зносу).

В той же час, в силу приписів ст. 29 Закону № 1961-IV у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством.

Таким чином, експерт при здійснені оцінки пошкоджень застосував до оціненої фактичної шкоди 74 383, 71 грн коефіцієнт фізичного зносу, в результаті якого була виведена остаточна сума спричинених збитків 56 439, 25 грн.

Вказаний звіт сторонами не оспорюється.

Однак, ТОВ «Автосиметрія» виставлено рахунок-фактуру № АС-00005646 від 13.12.2016 за ремонт автомобіля на суму 69 400, 66 грн.

Як вбачається з п. 4.2.1 договору страхування транспортного засобу за програмою «Премєр-форте» від 10.05.2016, у калькуляції збитку враховуються тільки ті витрати, що викликані страховим випадком. При цьому заміна пошкоджених частин та деталей ТЗ приймається за рахунок за умови, що вони шляхом ремонту не можуть бути приведені в стан, придатний для подальшого використання, чи витрати на такий ремонт перевищують витрати з їх заміни на нові. При розрахунку суми матеріального збитку не враховується знос підлягаючих заміні частин та деталей транспортного засобу.

За умовами п. 4.2.2, сума матеріального збитку розраховується, виходячи із вартості відновлювального ремонту на фірмовій (гарантійні) СТО, але не більше розміру збитку, розрахованого відповідно до ОСОБА_2 та збільшеної на 20%.

З урахуванням вищевказаних договірних умов, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що своєму страхувальнику позивач виплатив страхове відшкодування, підставою якого були виключно індивідуальні договірні умови без привязки до суми, яка визначена у звіті.

Як вказано вище, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Княжа Вієнна ОСОБА_5» з лімітом відповідальності 100 000,00 грн. Оцінена шкода складала згідно звіту 74 383,71 грн., а з урахуванням зносу 56 439,25 грн. (69 400, 66 грн розмір який було визначено позивачем та відшкодовано).

В постанові ОСОБА_6 Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц суд касаційної інстанції дійшов висновку, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Отже, з урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність відповідача є застрахованою, а сума визначена у звіті, та сума, що була виплачена страховиком потерпілого є однозначно меншою за ліміт відповідальності, який визначений у полісі відповідача, судом першої інстанції правомірно застосовано висновки ОСОБА_6 Верховного Суду, викладені у постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц та встановлено, що у даній спірній ситуації на відповідача по справі не може бути покладено обовязку по виплаті різниці у виплаченому страховому відшкодуванні та таку відповідальність повинен нести страховик відповідача.

Разом з тим, позивач не представив суду доказів та інформації того, що страховик відповідача відмовив у виплаті страхового відшкодування в розмірі 16 535, 75 грн, як і не надано доказів самого звернення до ПрАТ «Княжа Вієнна ОСОБА_5» з претензією про відшкодування вказаної суми.

Відтак з урахуванням вищевикладеного, доводи скаржника, що різницю у виплаченому страховому відшкодуванні повинен відшкодовувати відповідач, є необґрунтованими.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доводи, викладені скаржником у апеляційній скарзі, спростовуються вищенаведеними аналізом матеріалів справи та нормами матеріального і процесуального права.

8. Судові витрати.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 30.10.2018 у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на ПрАТ УАСК АСКА.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 12.03.2019.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Судді Зварич О.В.

ОСОБА_2