СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2019 р. справа №905/1710/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: ОСОБА_1,
суддів: ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників:
від позивача: не зявився;
від відповідача: не зявився;
від третьої особи: не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», м.Київ в особі Донецької філії Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», м. Мирноград Донецької області
на ухвалу господарського суду Донецької області
постановлену 14.01.2019р. (повний текст підписано 14.01.2019р.) у м. Харкові
у справі №905/1710/18 (суддя Сковородіна О.М.)
за позовом Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», м.Київ в особі Донецької філії Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», м. Мирноград Донецької області
до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», м. Родинське Донецької області
за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, м. Київ
про визнання розірваним договору №03-10 від 01.06.2003р.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 зміст позовних вимог і ухвали суду першої інстанції:

1. Державне підприємство «Регіональні електричні мережі», м. Київ в особі Донецької філії Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», м. Мирноград Донецької області (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», м. Родинське Донецької області (далі Відповідач) з вимогами про визнання договору про постачання електричної енергії №03-10 від 01.06.2003р. розірваним через неналежне виконання Відповідачем його умов щодо оплати вартості поставленої електричної енергії.

2. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 18.09.2018р. відкрито провадження у справі №905/1710/18 та визначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, тоді як ухвалою суду від 14.11.2018р. залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, м. Київ (Третя особа).

3. 22.10.2018р. Позивачем надано заяву №02/2235 від 18.10.2018р. про уточнення позовних вимог (а.с.90), якою останній змінив предмет позову та просив суд розірвати договір №03-10 від 01.06.2003р. у відповідності до вимог ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України.

4. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 14.01.2019р. (повний текст підписано 14.01.2019р.) провадження у справі №905/1710/18 за позовом Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» в особі Донецької філії Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про розірвання договору №03-10 від 01.06.2003р. закрито на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

5. Означена ухвала місцевого суду була вмотивована припиненням станом на дату розгляду справи спірного договору про постачання електричної енергії №03-10 від 01.06.2003р. в силу п.2.2 його умов (за спливом строку дії), враховуючи направлення на адресу Відповідача претензії №2 про сплату заборгованості за спожиту електроенергію №04/325 від 19.02.2018р., в якій Позивач посилався на ст.202 Господарського кодексу України, що було розцінено судом як волевиявлення на припинення дії договору.

ІІ. ОСОБА_5 зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

6. Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» в особі Донецької філії Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», не погодившись з прийнятою ухвалою суду, звернулось з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу Господарського суду Донецької області від 14.01.2019р. у справі №905/1710/18 скасувати, а справу направити на розгляд до Господарського суду Донецької області.

7. Підставами для задоволення вказаних апеляційних вимог Скаржник зазначає, що:

- розірвання договору про постачання електричної енергії можливе лише за згодою сторін або рішенням суду, у випадку недосягнення такої згоди, в той час, відповіді на направлену Позивачем листом №19/1686 від 14.08.2018р. пропозицію розірвати такий договір достроково через невиконання Відповідачем своїх обовязків, йому надано не було, а отже договір №03-10 від 01.06.2003р. наразі є чинним;

- Позивач в претензії №2 про сплату заборгованості за спожиту електроенергію №04/325 від 19.02.2018р. посилався на ст.202 Господарського кодексу України з метою спонукання Відповідача виконати свої зобовязання з оплати за спожиту електроенергію, що припинить означені зобовязання з оплати перед Позивачем, а не розірвати договір про постачання електричної енергії, а отже означену претензію не можна вважати пропозицією про розірвання договору;

- закриття провадження у справі, без зазначення в ухвалі суду дати припинення дії договору про постачання електричної енергії №03-10 від 01.06.2003р., враховуючи заборону постачання електричної енергії без укладення договору в силу ч.1 ст.56 Закону України «Про ринок електричної енергії», може поставити під сумнів законність постачання Позивачем у 2018р. електричної енергії Відповідачу та призвести до покладення на них відповідальності, передбаченої чинним законодавством України.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

8. Державним підприємством «Вугільна компанія «Краснолиманська», 04.03.2019р. (зданий на пошту 28.02.2019р.), тобто після спливу визначеного апеляційним судом строку, було надано відзив на апеляційну скаргу без наведення поважності причин пропуску такого строку, що в світлі ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України зумовлює розгляд справи на наявними в ній матеріалами без врахування відзиву.

9. Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, в межах визначеного апеляційним судом строку, в порядку ст.ст.262, 263 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

10. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 12.02.2019р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2 і ОСОБА_3

11. Ухвалою від 14.02.2019р. вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №905/1710/18, а ухвалою від 26.02.2019р. після проведення підготовчих дій призначила розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні на 11.03.2019р. о 15:40 з повідомленням учасників справи про дату, час і місце розгляду.

12. Враховуючи викладене в п.10 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3 відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

13. Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання та засобами аудиофіксації у відповідності до вимог ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.

14. У судове засідання 11.03.2019р. уповноважені представники учасників справи, попри належне повідомлення не зявились, про причини неявки не повідомили, що, за висновком судової колегії, враховуючи повідомлення їх належним чином та достатність матеріалів справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

15. Відтак, згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

16. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 01.06.2003р. між Державним підприємством «Укренерговугілля» (Постачальник електричної енергії) та Державним підприємством «Вугільна компанія «Краснолиманська» (Споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії №03-10 (договір а.с.а.с.19-22), відповідно до п.1.1 якого Постачальник постачає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує Постачальнику її вартість у терміни та на умовах, що передбачені цим договором та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками, що є його невідємними частинами.

17. Згідно з умовами п.2.2 договору, останній набирає чинності з дня його підписання і діє протягом 5 років з 01.06.2003р. до 01.06.2007р. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення дії договору жодною із сторін не буде письмово заявлено про припинення його дії, або перегляд його умов.

18. Наказом Міністерства палива та енергетики України №404 від 17.08.2007р. (з додатком а.с.а.с.29, 30) перетворено Державне підприємство «Укренерговугілля» у Відкрите акціонерне товариство «Укренерговугілля», яке наказом Міністерства палива та енергетики України №278 від 27.05.2009р. (а.с.33) було реорганізовано (перетворено) в Державне підприємство «Регіональні електричні мережі».

Враховуючи відсутність заяв сторін про припинення дії договору про постачання електричної енергії №03-10 від 01.06.2003р., що останні (сторони) за змістом матеріалів справи не заперечували, означений договір продовжував діяти і після 01.06.2007р., неодноразово продовжуючись, і Постачальником електричної енергії виступало Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» (додаткова угода до договору від 12.10.2009р. (а.с.23), додаткова угода до договору від 01.05.2016р. (а.с.24).

19. З матеріалів справи також вбачається, що через невиконання Відповідачем своїх зобовязань з оплати отриманої електроенергії останній запропонував Позивачеві у листі від 04.07.2018р. (а.с.26) розглянути та погодити графік сплати електроенергії у 2018р. відповідно до наведеною ним таблиці, а згодом.

20. Позивачем надано лист №19/1686 від 14.08.2018р. (а.с.27), без доказів його надсилання чи отримання Відповідачем до моменту подання позовної заяви, в якому містилося попередження останнього, що в разі непогашення існуючої заборгованості в термін до 31.08.2018р. він буде змушений звернутися до суду з позовом про дострокове розірвання спірного договору про постачання електричної енергії у звязку з істотним порушенням договору Державним підприємством «Вугільна компанія «Краснолиманська».

Матеріали справи також містять претензії Позивача №15 про сплату заборгованості за спожиту електроенергію (вих.№04/577 від 18.04.2017р. - а.с.а.с.42-44), №25 про сплату заборгованості за спожиту електроенергію (вих.№04/1751 від 08.09.2017р. - а.с.а.с.34, 35) та №2 про сплату заборгованості за спожиту електроенергію від 15.02.2018р. (вих.№04/325 від 19.02.2018р. - а.с.а.с.38, 39) без доказів їх надсилання Відповідачеві до моменту подання позову, в яких Позивач, посилаючись на ст.ст.193, 202 Господарського кодексу України та ст.ст.526, 530, 625 Цивільного кодексу України вимагав сплати Відповідачем заборгованості та господарських санкцій.

21. Вказуючи на наявну в матеріалах справи претензію Позивача №2 про сплату заборгованості за спожиту електроенергію від 15.02.2018р. (вих.№04/325 від 19.02.2018р.), в якій останній (Позивач) посилався, зокрема, на ст.202 Господарського кодексу України, місцевий суд розцінив її як волевиявлення на припинення дії договору про постачання електричної енергії №03-10 від 01.06.2003р. та беручи до уваги п.2.2 цього договору, встановив припинення означеного договору на дату розгляду справи та закрив провадження у справі №905/1710/18 на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України через відсутність предмету спору.

22. Відносно означених обставин місцевий суд розглянув спірні питання в контексті приписів ст.202 Господарського кодексу України та ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

VІ. Оцінка апеляційного суду:

23. Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору.

24. Своєю чергою, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком місцевого суду, наведеним в п. 20 цієї постанови, зазначаючи наступне:

24.1. Виходячи з п.2.2 договору про постачання електричної енергії №03-10 від 01.06.2003р. після спливу первісно встановленого сторонами пятирічного строку (до 01.06.2007р.) договір неодноразово продовжувався на наступний календарний рік. Можливість такого автоматичного продовження на наступний рік поставлена у залежність від відсутності письмової заяви будь-якої із сторін про припинення дії договору або перегляду його умов за місяць до закінчення строку його дії.

24.2. Враховуючи позицію Позивача та Відповідача, викладену в уточненій позовній заяві №02/2235 від 18.10.2018р. (а.с.90) та відзиві на позовну заяву (а.с.а.с.59-64) відповідно, сторони договору сприймають спірний договір про постачання електричної енергії №03-10 від 01.06.2003р. як діючий, не оспорюючи, таким чином, у розумінні ч.1 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини відсутності передбаченої п.2.2 договору підстави для його не продовження.

24.3. Надана місцевим судом оцінка наявної в матеріалах справи претензії Позивача №2 від 15.02.2018р. (вих.№04/325 від 19.02.2018р.) до Відповідача по сплату заборгованості за договором та нарахованих на неї 3% річних та інфляційної індексації як заперечення проти подальшого продовження договору, яке унеможливило його чергове продовження після 01.06.2018р., не відповідає фактичним обставинам та умовам п.2.2 договору про постачання електричної енергії №03-10 від 01.06.2003р., обовязковість яких визначена ст.629 Господарського кодексу України, оскільки:

- за своїм текстом претензія №2 про сплату заборгованості за спожиту електроенергію від 15.02.2018р. (вх.№04/325 від 19.02.2018р.) не містить будь-яких заперечень проти продовження дії договору на наступний календарний рік або заяви про його припинення/перегляд умов. Посилання на ст.202 Господарського кодексу України є недостатньою підставою для висновку про таке заперечення/заяву, оскільки означена стаття регламентує умови припинення зобовязань, зокрема, належним виконанням грошового зобовязання, у вимозі про здійснення якого й полягає означена претензія Позивача, а не питань спливу строків дії договору (регламентується ч.7 ст.181 Господарського кодексу України);

- матеріали справи не містять доказів відправлення/отримання претензії №2 про сплату заборгованості за спожиту електроенергію від 15.02.2018р. (вих.№04/325 від 19.02.2018р.) Відповідачем до моменту звернення з позовними вимогами до суду (07.09.2018р. опис відправлення Позивача (а.с.51).

25. Таким чином, судова колегія зазначає, що ні змістовно, ні процедурно претензія №2 про сплату заборгованості за спожиту електроенергію від 15.02.2018р. (вх.№04/325 від 19.02.2018р.) не може сприйматися належною підставою для припинення договору за закінченням строку його дії на підставі п.2.2 цього договору, що свідчить про відсутність підстав для закриття провадження у справі через відсутністю предмету спору в межах наявних доказів про фактичні обставини спору.

26. На підставі викладеного в п.п.24, 25 цієї постанови та керуючись ч.3 ст.271 та п.6 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів дійшла висновку про скасування переглядуваної ухвали суду через недоведеність передбачених п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України обставин, необхідних для закриття провадження у справі, що має наслідком направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції у відповідності до п.2 ч.1 ст.280 Господарського процесуального кодексу України.

27. Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України понесені Позивачем судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги відносяться на рахунок Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», що необхідно врахувати при розподілі судових витрат місцевим судом за результатами розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 271, 273, 275, 280 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», м. Київ в особі Донецької філії Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», м. Мирноград Донецької області на ухвалу Господарського суду Донецької області від 14.01.2019р. (повний текст підписано 14.01.2019р.) у справі №905/1710/18 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Донецької області від 14.01.2019р. (повний текст підписано 14.01.2019р.) у справі №905/1710/18 скасувати, а матеріали справи №905/1710/18 направити для продовження розгляду до Господарського суду Донецької області.

3. Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», м. Родинське Донецької області.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 11.03.2019р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано 12.03.2019р.

Головуючий, суддя-доповідач ОСОБА_1

Суддя В.І. Пушай

Суддя О.В. Стойка

Надіслано судом до ЄДРСР 12.03.2019р.