РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2019Справа № 910/14161/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., при секретарі судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрпошта»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МКТ-Комюнікейшн»

про стягнення 40911,45 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МКТ-Комюнікейшн»

до Публічного акціонерного товариства «Укрпошта»

про стягнення 110800,33 грн.

Представники:

від позивача: Луговик Є.В.

від відповідача: Юла М.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Укрпошта" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МКТ-Комюнікейшн" про стягнення 40911,45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач несвоєчасно виконав зобов'язання з поставки за договором поставки №210518-06/195Пс від 21.05.2018, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 15500,61 грн. пені та 25410,84 грн. штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2018 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

23.11.2018 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "МКТ-Комюнікейшн" надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач зазначає, що 05.07.2018 відповідач був готовий поставити продукцію, однак, 26.06.2018 набрало чинності рішення №188 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, відповідно до якого продукція повинна бути внесена до реєстру радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв, що можуть застосовуватись на території України в смугах радіочастот загального користування, однак, надання таких відомостей умовами спірного договору та тендерної документації передбачено не було; позивач відмовився від підписання додаткової угоди до договору щодо продовження строків поставки, у зв'язку з чим лише 06.07.2018 відповідач почав підготовку документів для внесення радіостанції до реєстру та 07.08.2018 радіостанції були внесені до реєстру; оскільки тендерною документацією та договором на закупівлю не було передбачено надання документів, які підтверджують внесення радіостанцій до реєстру, позивач неправомірно відмовлявся від приймання товару.

23.11.2018 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "МКТ-Комюнікейшн" надійшла зустрічна позовна заява до Публічного акціонерного товариства "Укрпошта", у якій позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" основний борг у розмірі 104108,40 грн. та пеню у розмірі 6691,93 грн. через порушення останнім умов договору поставки №210518-06/195Пс від 21.05.2018 щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Відповідно до п.п. 4, 5 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред'явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 суд ухвалив: зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МКТ-Комюнікейшн" залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: надання до суду відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до зустрічної позовної заяви; подання підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; надання доказів які підтверджують відправлення відповідачу копії зустрічної позовної заяви і доданих до неї документів; встановлено позивачу строк для усунення недоліків - протягом п'яти днів з дня вручення даної ухвали.

17.12.2018 до відділу діловодства суду від позивача за зустрічним позовом надійшла заява про усунення недоліків.

Відповідно до ст. 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред'явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Подана до суду зустрічна позовна заява є взаємопов'язаною з первісним позовом, відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 162, 164, 172, 173, 180 Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає прийняттю до спільного розгляду з первісним позовом.

Водночас, частиною 7 статті 180 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Отже, зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про прийняття зустрічного позову для спільного розгляду з первісним позовом в одному провадженні у справі №910/14161/18, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за необхідне перейти до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження на підставі ч. 7 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 суд ухвалив: прийняти для спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МКТ-Комюнікейшн» до Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» про стягнення 110800,33 грн.; вимоги за зустрічним позовом об'єднати в одне провадження з первісним позовом; перейти до розгляду справи №910/14161/18 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 22.01.2019.

11.01.2019 через відділ діловодства суду від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, згідно з яким відповідач за зустрічним позовом не заперечує проти зустрічних позовних вимог.

У підготовче засідання 22.01.2019 з`явилися представники сторін.

У підготовчому засіданні 22.01.2019 судом з'ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 19.02.2019.

У судове засідання 19.02.2019 з'явились представники позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом та відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом.

У судовому засіданні 19.02.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

21.05.2018 між Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» (покупець, позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МКТ-Комюнікейшн» (постачальник, відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом) укладено договір № 210518-06/195Пс (далі - Договір), відповідно до якого постачальник зобов'язується поставити покупцю у власність продукцію, асортимент, найменування, код УКТЗЕД, технічні характеристики, кількість та ціна якої визначається згідно з технічною специфікацією, яка є додатком №1 до цього договору, а покупець зобов'язується прийняти продукцію і оплатити її в порядку та на умовах цього договору.

Предмет поставки за цим договором відноситься до коду ДК 021:2015:32340000-8. Мікрофони та гучномовці (п. 1.1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.3. Договору постачальник зобов'язаний одночасно з поставкою кожної партії продукції надати покупцю оригінали або належним чином завірені копії документів (паспорт та/або сертифікат якості на продукцію, інші документи, які є обов'язковими на продукцію тощо), що підтверджують якість та відповідність продукції.

Згідно з п. 3.1. Договору ціна цього договору становить 254108,40 грн.

Згідно з п. 4.1. Договору оплата за поставлену продукцію здійснюється покупцем впродовж 30 календарних днів з моменту отримання кожної окремої партії продукції на підставі належно оформлених та переданих постачальником первинних облікових супровідних документів (товарно-транспортної накладної, видаткової накладної, податкової накладної, зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних, тощо).

Відповідно до п. 7.2. Договору за порушення строку поставки продукції (в тому числі строку, передбаченого п. 5.15, 5.16, 5.17 цього договору) постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1% вартості непоставленої/невчасно поставленої продукції за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10% вказаної вартості.

Пунктом 7.4. Договору передбачено, що за прострочення оплати покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний банківський день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом встановлено, що Додатками №1, №2 та №3 до Договору сторонами погоджено технічну специфікацію, адресу складу покупця та графік поставки продукції, відповідно до якого строк/дата поставки товару складає 30 календарних днів з моменту підписання договору.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що 20.08.2018 відповідачем за первісним позовом поставлено, а позивачем за первісним позовом прийнято товар - комплект із двох штук радіостанцій AnyTone і2 на суму 254108,40 грн., що підтверджується видатковою накладною №73 від 20.08.2018.

Судом встановлено, що на виконання Договору 10.10.2018 позивачем за первісним позовом було сплачено на користь відповідача за первісним позовом 150000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №11791 від 10.10.2018.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача за первісним позовом підлягають частковому задоволенню, а вимоги позивача за зустрічним позовом підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав.

Щодо позовних вимог за первісним позовом.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, Додатками №1, №2 та №3 до Договору сторонами погоджено технічну специфікацію, адресу складу покупця та графік поставки продукції, відповідно до якого строк/дата поставки товару складає 30 календарних днів з моменту підписання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на встановлені Договором строки поставки (30 календарних днів з моменту підписання договору), строк виконання зобов'язання з поставки товару є таким, що настав 20.06.2018.

За змістом ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування (ст. 664 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, 20.08.2018 відповідачем за первісним позовом поставлено, а позивачем за первісним позовом прийнято товар - комплект із двох штук радіостанцій AnyTone і2 на суму 254108,40 грн., що підтверджується видатковою накладною №73 від 20.08.2018.

Так, відповідачем здійснено поставку товару з простроченням встановленого умовами Договору строку поставки.

При цьому, щодо доводів відповідача за первісним позовом, що оскільки тендерною документацією та договором на закупівлю не було передбачено надання документів, які підтверджують внесення радіостанцій до реєстру, позивач неправомірно відмовлявся від приймання товару, що зумовило прострочення, суд зазначає наступне.

Так, такі твердження ґрунтуються на тому, що, як зазначає відповідач за первісним позовом, 05.07.2018 він був готовий поставити продукцію, однак, 26.06.2018 набрало чинності рішення №188 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, відповідно до якого продукція повинна бути внесена до реєстру радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв, що можуть застосовуватись на території України в смугах радіочастот загального користування, однак, незважаючи на наведене, позивач відмовився від підписання додаткової угоди до договору щодо продовження строків поставки, у зв'язку з чим лише 06.07.2018 відповідач почав підготовку документів для внесення радіостанції до реєстру та 07.08.2018 радіостанції були внесені до реєстру.

Як встановлено судом, строк виконання зобов'язання з поставки товару за Договором є таким, що настав 20.06.2018.

В той же час, як вказав відповідач за первісним позовом, з 26.06.2018, тобто вже після настання строку поставки за Договором, набрало чинності рішення №188 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, яке зумовило необхідність внесення продукції до реєстру радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв, а тому саме відповідач за первісним позовом в такому випадку несе ризики, пов'язані з наслідками внесення відповідних змін у законодавство України, тим більше, що відповідно до п. 2.3. Договору постачальник зобов'язаний одночасно з поставкою кожної партії продукції надати покупцю оригінали або належним чином завірені копії документів (паспорт та/або сертифікат якості на продукцію, інші документи, які є обов'язковими на продукцію тощо), що підтверджують якість та відповідність продукції.

Таким чином, наведені доводи відповідача за первісним позовом судом не приймаються.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем за первісним позовом порушено зобов'язання, яке є предметом Договору, щодо поставки товару у строк, встановлений таким Договором.

Пунктом 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до частин 1 та 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Як встановлено судом, відповідно до п. 7.2. Договору за порушення строку поставки продукції (в тому числі строку, передбаченого п. 5.15, 5.16, 5.17 цього договору) постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1% вартості непоставленої/невчасно поставленої продукції за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10% вказаної вартості.

За наведених обставин, постачальник повинен сплатити замовникові пеню у розмірі 0,1% вартості товару, що підлягає поставці, з яких допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення, та штраф у розмірі 10% вказаної вартості, оскільки відповідачем за первісним позовом допущено прострочення поставки товару на строк, що перевищує 30 днів.

Як встановлено судом, вартість несвоєчасно поставленого товару складає 254108,40 грн.

За розрахунком позивача, заявлений ним період нарахування пені з 21.06.2018 по 20.08.2018.

Разом з тим, як встановлено судом, відповідачем за первісним позовом здійснено поставку товару за Договором 20.08.2018, у зв'язку з чим день поставки - 20.08.2018 (день виконання обов'язку) - не включається до періоду прострочення поставки.

З огляду на наведене, суд зазначає, що розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом за період з 21.06.2018 по 19.08.2018 складає 15246,50 грн., а тому первісні позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню, у вказаній сумі.

Перевіривши розрахунок штрафу, суд зазначає, що вказаний розрахунок є обґрунтованим, у зв'язку з чим первісні позовні вимоги в частині стягнення 25410,84 грн. штрафу підлягають задоволенню.

Щодо вимог за зустрічним позовом.

Як встановлено судом, згідно з п. 4.1. Договору оплата за поставлену продукцію здійснюється покупцем впродовж 30 календарних днів з моменту отримання кожної окремої партії продукції на підставі належно оформлених та переданих постачальником первинних облікових супровідних документів (товарно-транспортної накладної, видаткової накладної, податкової накладної, зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних, тощо).

За наведених обставин, строк оплати вартості поставленого товару є таким, що настав 19.09.2018.

Як встановлено судом, на виконання Договору 10.10.2018 відповідачем за зустрічним позовом було сплачено на користь позивача за зустрічним позовом 150000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №11791 від 10.10.2018.

Водночас, відповідачем за зустрічним позовом не надано доказів повної сплати вартості поставленого товару за Договором, не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності його обов'язку зі сплати заявленої в зустрічному позові заборгованості, у зв'язку з чим суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача за зустрічним позовом заборгованості у розмірі 104108,40 грн., з огляду на що зустрічні позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Також позивачем за зустрічним позовом заявлено до стягнення з відповідача 6691,93 грн. пені.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.4. Договору передбачено, що за прострочення оплати покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний банківський день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши розрахунок пені за прострочення оплати, з урахуванням встановленого у Договорі строку оплати, кінцевої дати нарахування, зазначеної у розрахунку позивача за зустрічним позовом (22.11.2018), здійснених відповідачем за зустрічним позовом оплат та встановлених законом обмежень щодо розміру пені, який не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, суд зазначає, що розрахунок позивача є обґрунтованим, з огляду на що зустрічні позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 6691,93 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача за первісним позовом по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, витрати позивача за зустрічним позовом по сплаті судового збору покладаються на відповідача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МКТ-Комюнікейшн» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 26А; ідентифікаційний код: 23151836) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22; ідентифікаційний код: 21560045) пеню у розмірі 15246 (п'ятнадцять тисяч двісті сорок шість) грн. 50 коп., штраф у розмірі 25410 (двадцять п'ять тисяч чотириста десять) грн. 84 коп. та судовий збір у розмірі 1751 (одна тисяча сімсот п'ятдесят одна) грн. 06 коп.

3. В іншій частині первісного позову відмовити.

4. Зустрічний позов задовольнити повністю.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22; ідентифікаційний код: 21560045) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МКТ-Комюнікейшн» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 26А; ідентифікаційний код: 23151836) основний борг у розмірі 104108 (сто чотири тисячі сто вісім) грн. 40 коп., пеню у розмірі 6691 (шість тисяч шістсот дев'яносто одна) грн. 93 коп. та судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

6. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 01.03.2019

Суддя Ю.В. Картавцева