ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" лютого 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2353/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Шейнцис О.О.

при розгляді справи за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) (65026, м. Одеса, вул. Митна пл.,1);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" (65003, м. Одеса, вул. Отамана Головатого, буд. 67/69)

про стягнення заборгованості у сумі 3 091 591, 48 грн.

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" (65003, м. Одеса, вул. Отамана Головатого, буд. 67/69)

до відповідача: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) (65026, м. Одеса, вул. Митна пл.,1)

про зобовязання вчинити певні дії та визнання відсутнім права

за участю представників сторін:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): ОСОБА_1 - ордер № 758740 від 11.02.2019р..

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): ОСОБА_2 - довіреність № б/н від 18.09.2019р.

ВСТАНОВИВ:

22.10.2018р. Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ", згідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 3 091 591, 48 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про порушення відповідачем умов Договору №191-П-АМПУ-17 від 29.12.2017р. про забезпечення доступу Портового оператора до причалу(ів), в частині повної сплати наданих позивачем послуг за період з лютого 2018р. по червень 2018 року.

При цьому позивач зазначає, що послуги за період з лютого по червень 2018р. ним були надані відповідачу в повному обсязі, про що було складено акти виконаних робіт, які залишились непідписаними та без зауважень з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ".

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.10.2018р. відкрито провадження у справі №916/2353/18, справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 19.11.2018р. о 12 год. 30 хв.

14.11.2018р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" надійшов відзив на позовну заяву (т.1 а.с.76-85), згідно якого останнє проти позову заперечує, вважає його необґрунтованим та безпідставним.

Так, обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" є портовим оператором Одеського морського порту та здійснює навантажувально-розвантажувальні роботи через причали, що перебувають у господарському віданні Позивача, шляхом отримання відповідної спеціалізованої послуги за Наказом № 541.

При цьому, тарифи на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України затверджено наказом Міністерства інфраструктури України № 541 від 18.12.2015 р., яким, окрім власне самих ставок на послугу із забезпечення доступу портового оператора до причалу, врегульовано також порядок обрахування, сплати вартості послуги та умови застосування понижувальних коефіцієнтів до ставок на послугу.

Як вказує відповідач, з метою врегулювання господарських відносин щодо надання спеціалізованої послуги із забезпечення доступу до причалів, між ДП "Адміністрація морських портів України" та ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" було укладено відповідний договір про надання послуг № 1424-11-ОДФ-15 від 31.12.2015 (наразі договір припинено; переукладено новий договір № 191-П-АМПУ-17 від 29.12.2017), в якому сторони підтвердили для себе обов'язковість Тарифів при розрахунку вартові послуги.

Так, ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" здійснює перевантаження навалом зернових вантажів на спеціалізованому терміналі через причали №№3-4, на яких розташовано декілька перевантажувальних машин марки NEUERO з технічною продуктивністю понад 500 т/годину, що надає йому право на застосування знижувального коефіцієнту 0.7, передбаченого абз.12 п.3 розд. II Тарифів.

Водночас, за твердженням відповідача, позивач незаконно ухилявся від застосування знижувального коефіцієнту 0,7 до ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ", та вимагав надавати нічим не передбачені розрахунки фактичної продуктивності перевантажувальних машин.

У звязку з чим, як вказує відповідач, він був вимушений звернутися до суду з позовною заявою про визнання права на застосування знижувального коефіцієнту 0.7.

Постановою від 01.08.2017р у справі № 916/2867/16 Вищий господарський суд України визнав право Відповідача на застосування понижувального коефіцієнту 0,7 відповідно до умов Договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу №1424-П-ОДФ-15 від 31.12.2015р. та абз.12 п.3 розд. ІІ Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу.

Однак з моменту укладання нового договору між сторонами, за яким умова нарахування плати за спеціалізовану послугу не змінилася, ДП "Адміністрація морських портів України" знову почало вибірково застосовувати знижувальний коефіцієнт 0,7, керуючись показником фактичної продуктивності, повністю ігноруючи рішення судів у справі № 916/2867/16.

Оскільки, на думку відповідача, ним дотримано усі умови застосування зазначеного вище понижуючого коефіцієнта, не погоджуючись з методикою нарахування необхідних до сплати сум, ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" було здійснено в повному обсязі оплату послуг, наданих ДП "Адміністрація морських портів України" протягом січня-червня 2018р. саме з урахуванням знижувального коефіцієнту 0,7.

При цьому, відповідач, вказуючи на безпідставність тверджень позивача щодо погодження ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" актів виконаних робіт, зазначає, що в документах «Інформація для виставлення рахунку» за січень-червень 2018 року, які були складені Відповідачем, було наведено розрахунки з урахуванням знижувального коефіцієнту 0.7 до релевантних вантажів, крім того, починаючи від заперечень Відповідача до акту наданих послуг у січні 2018 року, подальше листування між сторонами свідчило про незгоду із розрахунками вартості послуг без урахування знижувального коефіцієнту 0.7 та містило вимогу Відповідача здійснити перерахунок вартості послуг.

При цьому, відповідач звертає увагу, що спеціалізована послуга із забезпечення доступу до причалів надається за державними регульованими тарифами, які не можуть бути змінені ані з ініціативи Адміністрації, ані навіть за згодою сторін.

14.11.2018р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" за вх.№2753/18 надійшла зустрічна позовна заява до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту), в якій позивач за зустрічним позовом просить суд:

- зобов'язати Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії ДП АМПУ нараховувати ТОВ Олімпекс Купе Інтернейшнл плату за послуги із забезпечення доступу до причалів, що перебувають у господарському віданні адміністрації морських портів України, з урахуванням знижувального коефіцієнту 0.7, передбаченого абз.12 п.3 розд. II Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, затверджених наказом МІУ від 18.12.2015 № 541, при перевантаженні ТОВ "Олімпекс Купе Інтернешнл" навалом зернових вантажів на спеціалізованих терміналах з використанням перевантажувальних машин, технічна продуктивність яких становить не менше 500 тонн на годину відповідно до технічної документації на такі машини;

- визнати відсутнім право у Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії ДП "АМПУ" змінювати державні регульовані ціни (тарифи) та порядок застосування державних регульованих цін (тарифів), в тому числі знижувальних коефіцієнтів до них, що встановлені Тарифами на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, та затверджені наказом МІУ від 18.12.2015 № 541, зокрема, але не виключно, змінювати умову щодо сталого показника технічної продуктивності машин, передбачену абз.12 п.3 розд. II Тарифів, на умову динамічного показника фактичної продуктивності таких машин;

- визнати, що в розумінні ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України, право Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпекс Купе Інтернешнл" на застосування знижувального коефіцієнту 0,7 при перевантаженні навалом зернових вантажів на спеціалізованих терміналах з використанням перевантажувальних машин, технічна продуктивність навантаження яких становить не менше 500 тонн на годину відповідно до технічної документації на такі машини, виникає безпосередньо з акту цивільного законодавства - абз.12 п.3 розд. II Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, затверджених наказом МІУ від 18.12.2015 № 541, а також стягнути з Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії ДП "АМПУ" судові витрати, повязані з розглядом даної справи в господарському суді Одеської області.

На думку Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпекс Купе Інтернешнл", зустрічні позовні вимоги спрямовані на ефективний захист порушеного права товариства, зважаючи на наявний факт ігнорування ДП "АМПУ" судових рішень у справах №№916/2867/16 та 916/1429/17, тобто протиправність дії ДП "АМПУ" щодо незастосування знижувального коефіцієнту 0,7, чим порушується право Товариства на мирне володіння своїм майном.

19.11.2018р. судом прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" за вх.№2753/18 до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) про зобовязання вчинити певні дії та визнання відсутнім права до спільного розгляду та об'єднано в одне провадження з первісним позовом у справі № 916/2353/18, яка розглядається за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні 19.11.2018р. судом було оголошено протокольну перерву до 05.12.2018р.

30.11.2018р. до суду від ДП "АМПУ" надійшов відзив на зустрічний позов (т.2 а.с.27-31), згідно якого підприємство наголосило, що Адміністрація не має повноважень щодо зміни регульованих тарифів (цін) відповідно до існуючого законодавства, та Відповідачем не надано до суду жодних доказів існування спору між сторонами саме в цій частині, а тому вимоги Відповідача не є коректними та не можуть виступати належним та допустимим способом захисту порушених прав.

Крім того, 30.11.2018р. ДП "АМПУ" подано до суду відповідь на відзив (т.2 а.с.37-41), згідно якої підприємство наголосило, що згідно розяснень Міністерства інфраструктури України, викладених у листі від 23.03.2017 вх. № 1127, можливість застосування знижувального коефіцієнту залежить виключно від наявності сукупності таких вимог: вантажі є зерновими (у тому числі насіння), номери позицій яких відповідають тарифним групам 011 - 0.15, 017, 018 Тарифно-статистичної номенклатури вантажів (Додаток 3 до Тарифів); перевантажуються навалом; перевантажуються на спеціалізованих терміналах та досягнення фактичної продуктивності при навантаженні становить не менше 500 тонн на годину.

При цьому, в якості документів, які підтверджують фактичне досягнення продуктивності навантаження судна протягом обробки у морському порту, слід використовувати стейтмент (Statement of Facts) і документи, що свідчать про відправлення вантажу морем (коносаменту, маніфести).

Водночас, за твердженням ДП "АМПУ", ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" умисно приховується інформація щодо фактичної продуктивності при навантаженні, із причин не досягнення останніми зазначеної абз. 12 п. 3 Наказу Міністерства інфраструктури України № 541 від 18.12.2015р. фактичної продуктивності.

Тому це призводить до систематичного ухиляння з боку ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ від правильного порядку отримання знижки та не виконання усіх умов договору із Адміністрацією.

Крім того ДП "АМПУ" також вказує на те, що ВГСУ у резолютивній частині рішення по справі №916/2867/16 вирішено питання стосовно права відповідача на застосування коефіцієнту 0,7 за Договором №1424-П-ОДФ-15 від 31.12.2015р., строк дії якого закінчився, тому вагомої значимості висновки суду для вирішення даної справи не мають, адже на сьогоднішній день існують нові правовідносини, врегульовані новим договором.

Також позивач за первісним позовом вказує на те, що згідно з п.3.1 договору, нарахування плати за послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалів, що перебувають у господарському віданні ДП "АМПУ" в особі Одеської філії ДП "АМПУ", здійснюється за тарифами, відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 р. №541. Для формування рахунку та акту наданих послуг за підсумками календарного періоду портовий оператор надає до Адміністрації у перший робочий день місяця, наступного за звітним, інформацію та документи, передбачені Додатком 3 до цього договору.

Додаток 3 до Договору, а саме таблиця інформації, яку надає портовий оператор до Адміністрації, не містить та відповідно не передбачає існування відомостей про технологічний процес та використання конкретних машин при перевантаженні, а тому самовільне вписування ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" у таблицю, у стовбець за назвою «вид пакування/типорозмір контейнерів», марку перевантажувальної машини NEUERO не надає прямих підстав для застосування на власний розсуд знижувального коефіцієнту 0,7.

Отже, на думку позивача за первісним позовом, підстави для застосування знижувального коефіцієнту відсутні, оскільки ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" ані ДП "АМПУ", ані суду не надані необхідні для підтвердження здійснення вантажних операцій, способу навантаження та вирішення питання щодо застосування/не застосування знижки, документи.

05.12.2018р. ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" подано до суду відповідь на відзив (т.2 а.с.96-100), в якій зазначило, що заявлені вимоги у зустрічному позові є належним та ефективним способом захисту, оскільки: обов'язок ДП "АМПУ" нараховувати Товариству плату за послуги із застосуванням знижувального коефіцієнту 0,7 щодо зернових вантажів, перевантажених навалом відповідними машинами на спеціалізованих терміналах, витікає безпосередньо з Тарифів як акту цивільного законодавства; тарифи, в свою чергу, формулюють умову продуктивності машини як сталий показник; при незмінності умов Тарифів такий обов'язок буде обов'язковою умовою будь-якого господарського договору про надання спеціалізованої послуги із доступу Товариства до причалів ДП "АМПУ"; ДП "АМПУ" ухиляється від нарахування Товариству плати з урахуванням знижувального коефіцієнту 0.7 на встановлених Тарифами умовах, тим сам нівелюючи попереджувальну силу судових рішень у справі № 916/2867/16; вказаний спосіб є "спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення" (див. рішення ЄСПЛ від 26.10.2000 р. у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07) з боку ДП "АМПУ" у разі чергового переукладення між Товариством та ДП "АМПУ" договору про надання відповідної спеціалізованої послуги, де Тарифи та порядок їх застосування все одно залишатимуться обов'язковими умовами такого договору.

Крім того, 05.12.2018р. ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" було подано до суду заперечення (т.2 а.с.106-113), в яких товариство щодо висловленої позиції МІУ у листі від 22.03.2017 вих. № 2403/27/10-17, зауважив, що МІУ не вправі своїми розясненнями підміняти чи змінювати норми регуляторних актів, (навіть прийнятими самим МІУ) «в обхід» процедури внесення змін до регуляторного акту та погодження таких змін зі всіма уповноваженими органами.

Також ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" заперечуючи твердження позивача за первісним позовом щодо "самовільного вписування" варіанту перевантаження з використанням машини NEUERO, відповідач за первісним позовом зазначив, що відповідна проформа таблиці не забороняє вказувати інформації щодо варіанту перевантаження, а сам договір не містить жодних вимог чи інструкцій з цього приводу.

При цьому товариство також відзначило, що після набрання законної сили рішення судів у справі № 916/2867/16, самі сторони узгодили зазначення варіанту перевантаження у відповідному стовпчику, уклавши додаткову угоду до договору № 1424-П-ОДФ-15 від 31.12.2015р.

Крім того, ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" зазначає, що таке "вписування" не є "самовільним", а здійснюється на підставі варіантних звітів, що прямо передбачені Додатком 4 до Договору №191-П-АМПУ-17 від 29.12.2017 та щомісяця надаються Позивачу, зокрема: ВВР01-П(Р) Варіантний звіт з переробки вантажів; ВВР06-П(Р) Варіантний звіт з переробки вантажів по судах на причалах. Складання та подача відповідних звітів є обов'язком Відповідача, прямо передбаченим договором.

Стосовно ненадання відповідачем за первісним позовом SOF, наявність яких, за твердженням позивача за первісним позовом, є передумовою застосування коефіцієнту 0.7, ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ зазначило, що SOF ДП "АМПУ" отримує не від портових операторів, а від морських агентів.

Наявність у Позивача за первісним позовом відповідних SOF підтверджується й тим, що, наприклад, рахунок за січень 2018 року виставлено Відповідачу з урахуванням знижувального коефіцієнту 0,7 до судна "SFL Dee", де "фактична продуктивність" по SOF була, на думку Позивача, досягнута (розрахунок долучається).

Крім того, як вказує відповідач за первісним позовом, SOF не містить інформації щодо використання чи не використання перевантажувальної машини, продуктивності останньої, а лише про початок та закінчення перевантажувальних операції ("Навантаження почалось", "Навантаження закінчилось").

Водночас ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" наголосило, що застосування показника фактичної продуктивності машин, розрахованої по SOF, а не показникам продуктивності за технічною документацією машин, є незаконним, прямо суперечить Тарифам та рішенням судів у справах №№916/2867/16 та 916/1429/17, де Позивач та Відповідач були сторонами.

17.12.2018р. до суду від ДП "АМПУ" надійшли заперечення (т.3 а.с.6-9), в яких останнє ще раз наголосило на тому, що адміністрація не є уповноваженим органом/не має повноважень щодо зміни регульованих тарифів(цін) відповідно до існуючого законодавства.

При цьому Адміністрація зауважила, що застосування/не застосування знижки не є зміною встановленої ціни (тарифу), а дії ДП "АМПУ" не є порушенням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

У судовому засіданні 21.12.2018р. судом було оголошено протокольну ухвалу в порядку ст.177 ГПК, згідно якої продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів, а також оголосив перерву у підготовчому засіданні до 23.01.2018р.

У судовому засіданні 23.01.2019р. судом оголошено протокольну ухвалу в порядку ст. 185 ГПК України, згідно якої закрив підготовче провадження та призначив справу №916/2353/18 до розгляду по суті у цьому ж судовому засіданні, після чого вислухавши вступні слова представників сторін, судом було оголошено перерву до 06.02.2019р. та визначено дату наступного судового засідання 11.02.2019р.

01.02.2019р. від ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" до канцелярії суду надійшло клопотання про залучення доказів (т.3 а.с.38-43).

У судовому засіданні 06.02.2019р. судом оголошено перерву на раніше визначену дату, а саме 11.02.2019р.

08.02.2019р. від ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" до канцелярії суду надійшли додаткові пояснення, в яких товариство наголосило, що зобовязання особи виконувати свій обовязок щодо нарахування (в т.ч. коли йдеться про систематичне нарахування) у передбачений законодавством спосіб є самодостатнім та належним способом захисту порушеного права, що підтверджується судовою практикою національних судів, навівши при цьому відповідну практику.

У судовому засіданні 11.02.2019р. судом оголошено перерву до 18.02.2019р.

У судовому засіданні 18.02.2019р. представник Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) в повному обсязі підтримав заявлені по первісному позову вимоги, просив їх задовольнити, проти зустрічного позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ", в свою чергу, проти первісного позову заперечував, зустрічний позов підтримав в повному обсязі, наполягав на його задоволенні.

Проаналізувавши надані сторонами докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

В силу ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вищевказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як свідчать матеріали справи, первісні позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) направлені на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" залишку неоплаченої суми заборгованості за надані послуги із забезпечення доступу до причалу (ів) у розмірі 3 091 591, 48 грн., тобто предметом стягнення є нарахована позивачем за первісним позовом до сплати сума різниці із застосуванням знижувального коефіцієнту 0,7.

Як слідує з матеріалів справи, фактично, причиною виникнення спору між сторонами по справі стало питання щодо можливості застосування знижувального коефіцієнту 0,7 при перевантаженні навалом зернових вантажів з використанням перевантажувальних машин NEUERO, продуктивність навантаження яких за технічними параметрами складає понад 500 тонн на годину.

Водночас зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" направлені на зобовязання Адміністрації нараховувати плату за послуги із забезпечення доступу до причалів з урахуванням знижувального коефіцієнту 0.7, визнання відсутнім право у ДП "АМПУ" змінювати державні регульовані ціни (тарифи) та порядок застосування державних регульованих цін (тарифів), в тому числі знижувальних коефіцієнтів до них, а також визнати, що право товариства на застосування знижувального коефіцієнту виникає безпосередньо з акту цивільного законодавства - абз.12 п.3 розд. II Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, затверджених наказом МІУ від 18.12.2015 № 541.

Приймаючи до уваги, що заявлені сторонами вимоги є взаємопов'язаним між собою, суд вважає за необхідне надати оцінку правовідносинам, які склалися між сторонами у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про морські порти України" у морських портах надаються послуги з обслуговування суден, здійснення операцій з вантажами, у тому числі проведення вантажно-розвантажувальних робіт, послуги з обслуговування пасажирів та інші послуги, передбачені законодавством.

Частиною 1 статті 21 вказаного Закону визначено, що тарифи на спеціалізовані послуги, що надаються у морському порту суб'єктами природних монополій, та послуги, які оплачуються у складі портових зборів, підлягають державному регулюванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту.

Перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб'єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, визначає Кабінет Міністрів України (ч. 2 ст. 21).

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2013р. № 405 до спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту субєктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, належать:

- забезпечення лоцманського проведення;

- регулювання руху суден;

- забезпечення проведення криголамних робіт;

- забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, крім причалу, що використовується портовим оператором на підставі договору оренди, концесії, спільної діяльності, укладеного відповідно до законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2017р. між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" (портовий оператор) було укладено договір № 191-П-АМПУ-17 про забезпечення доступу портового оператора до причалу (ів) (т.1а.с.12-20), згідно п. 1.1 якого Адміністрація зобовязується забезпечити доступ Портового оператора до причалу (ів) № 3,4 Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", що перебуває у господарському віданні Адміністрації, для проведення портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт, а Портовий оператор зобовязується сплатити Адміністрації плату за послуги.

Послуга надається з метою забезпечення виконання Портовим оператором навантажувально-розвантажувальних робіт та надання послуг із використанням причалу(ів) у межах, визначених у паспорті споруди, а саме довжини та ширини конструкції (конструктивної ширини) споруди.

У відповідності до п.1.4. договору господарська діяльність портового оператора здійснюється з обовязковим дотриманням вимог зводу звичаїв морського порту Одеса, обовязкових постанов по морському порту Одеса, правил технічної експлуатації портових гідротехнічних споруд, затверджених наказом Міністерства транспорту та звязку україни від 27.05.2005р. №257, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 13.10.2005р. №1191/11471 зі змінами та доповненнями, інших документів щодо експлуатації (використання) та технічної експлуатації гідротехнічних споруд, та його конструктивних елементів , та вимог чинного законодавства України.

За умовами п.2.1.3. договору Адміністрація зобовязана складати у двох примірниках акт наданих послуг та рахунок за надані послуги за державними регульованими тарифами, на підставі наданої портовим оператором інформації за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, з урахуванням пунктів 3.2., 3.3. цього договору.

В свою чергу, портовий оператор, згідно п.2.3.21. договору, зобовязаний підписувати отримані від адміністрації акти наданих послуг протягом 5 робочих днів з дати їх оформлення. Якщо у цей строк портовий оператор не повернув підписаний акт наданих послуг або не надав своїх зауважень до наданих послуг, цей акт вважається сторонами погоджений (підписаний), а послуги вважаються прийнятими.

Згідно п.3.1. договору нарахування плати за послуги із забезпечення доступу Портового оператора до причалу(ів), що перебуває(ють) у господарському віданні Адміністрації, здійснюється за тарифами відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015р. № 541 "Про затвердження тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України", зареєстрованому у в міністерстві юстиції України 22.12.2015р. №1608/28053.

Для формування рахунку та акту наданих послуг за підсумками календарного періоду (місяця) Портовий оператор надає до Адміністрації у перший робочий день місяця, наступного за звітним, інформацію та документи, передбачені додатком №3 до цього договору, в паперовому/електронному вигляді. Формування рахунку та акту наданих послуг здійснюється на останню дату календарного періоду (місяця) протягом 6-ти робочих днів місяця наступного за звітним.

Відповідно до п. 7.1. договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами і діє протягом трьох років з дати його підписання. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору за 30 календарних днів до закінчення строку його чинності, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України „Про морські порти України передбачено, що тимчасово, до створення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, її функції та повноваження, визначені цим Законом, виконує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту. Таким органом у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 30.06.2015р. № 460 є Міністерство інфраструктури України.

Наказом Міністерства інфраструктури України №541 від 18.12.2015р. були затверджені Тарифи на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України

Абзацом дванадцятим пункту 3 розділу ІІ зазначених Тарифів передбачено, що у випадку, коли зернові вантажі перевантажуються на спеціалізованих терміналах із застосуванням перевантажувальних машин (з продуктивністю навантаження не менше 500 тонн на годину), до цих ставок за послуги для вантажу „зернові вантажі (у тому числі насіння), що перевантажуються навалом застосовується коефіцієнт 0,7.

Оцінюючи наявність у відповідача за первісним позовом права на застосування коефіцієнта 0,7 при перевантаженні навалом зернових вантажів із застосуванням в технологічному процесі перевантаження перевантажувальної машини NEUERO, продуктивність яких становить понад 500 тонн на годину відповідно до технічної документації на вказану машину відповідно до умов вищевказаного договору та абз. 12 п. 3 розд. ІІ вищезазначених Тарифів, суд зазначає наступне.

Як слідує з матеріалів справи, фактично протиріччя у даній справі між сторонами стосуються тлумачення та застосування положень Наказу Міністерства інфраструктури України № 541 від 18.12.2015 р., яким були затверджені Тарифи на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України.

Зокрема, протиріччя стосуються тлумачення та можливості застосування до розрахунків сторін за договором абзацу дванадцятого пункту 3 розділу ІІ зазначених Тарифів, що регулює питання, повязані із застосуванням коефіцієнту 0,7 до плати за послуги із забезпечення доступу до причалів для цілей перевантаження зернових вантажів навалом на спеціалізованих терміналах із застосуванням перевантажувальних машин з продуктивністю навантаження не менше 500 тонн на годину.

При цьому фактично спір між сторонами стосується того, яка саме продуктивність повинна враховуватись для цілей застосування коефіцієнту 0,7 та якими документами вона повинна підтверджуватись: фактична продуктивність навантаження кожного окремого судна, величина якої підтверджується документами у сфері торговельного мореплавства (Statement of facts (SoF), коносаменти, маніфести (як вважає позивач за первісним) чи технічна (паспортна) продуктивність відповідної перевантажувальної машини, величина якої підтверджується технічною документацією на машину (як стверджує відповідач за первісним позовом).

Враховуючи наявність між сторонами вказаного спірного аспекту, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Абзац дванадцятий пункту 3 розділу ІІ Тарифів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України № 541 від 18.12.2015р., встановлює, що коефіцієнт 0,7 застосовується тоді, коли зернові вантажі перевантажуються навалом на спеціалізованому терміналі із застосуванням перевантажувальних машин з продуктивністю навантаження не менше 500 тонн на годину.

Тобто, ця норма Тарифів не містить жодного прямого чи опосередкованого посилання на фактичну продуктивність навантаження судна, на яку посилається позивач за первісним позовом. Натомість, норми Тарифів посилаються саме на продуктивність перевантажувальних машин як сталу, а не ситуативну та розрахункову величину. Це підтверджується тим, що Тарифи не містять ані безпосередніх, ані відсильних норм щодо формул, необхідних для розрахунку фактичної продуктивності, документи, на підставі яких треба здійснювати розрахунок, та осіб, які мають такий розрахунок здійснювати.

Слід зазначити, що тарифи не передбачають жодних умов щодо розрахунку фактичної продуктивності (і порядку її розрахунку), тому враховуватися можуть виключно дані про продуктивність, яка безумовно властива перевантажувальній машині, а саме продуктивність, зазначена у технічній документації на відповідну машину.

Відсутність в Тарифах посилань на будь-яку додаткову методику, за якою має бути розрахована фактична продуктивність навантаження судна, свідчить про те, що норма абзацу дванадцятого пункту 3 розділу ІІ Тарифів має імперативний характер та має бути застосована з посиланням на постійний та сталий показник продуктивності, властивий конкретній перевантажувальній машині.

Тобто, підставою для застосування коефіцієнту 0,7 є сам факт використання портовим оператором в процесі перевалки вантажів перевантажувальної машини з відповідною продуктивністю, визначеною її виробником (передбаченою в технічній документації на машину).

З урахуванням викладеного, суд погоджується із позицією Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" стосовно того, що для цілей застосування коефіцієнту 0,7 повинна враховуватись технічна продуктивність відповідної перевантажувальної машини, передбачена технічною документацією на таку машину, а не фактична продуктивність навантаження кожної окремої партії вантажу на судно.

Як слідує з матеріалів справи, перевантаження зернових вантажів навалом здійснюється ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" із застосуванням перевантажувальних машин NEUERO, продуктивність яких становить 1000 тонн на годину відповідно до технічної документації на вказані машини (т.1 а.с.159-169).,

Вказане свідчить, що ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" застосовуються перевантажувальні машини, які згідно з технічною документацією мають продуктивність, яка навіть перевищує показники, що вимагаються за умовами Тарифів для цілей застосування коефіцієнту 0,7 (1000 тонн/год. проти 500 тонн/год.).

Зазначена перевантажувальна техніка ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" є перевантажувальними машинами, що слідує з положень КНД 31.4.002-96 „Правил технічної експлуатації підіймально-транспортного устаткування морських портів, затвердженого наказом Міністерства транспорту України № 222 від 08.07.1996 р.

Так, пункт 4.1 вказаного КНД визначає перелік підйомно-транспортного обладнання, яке відноситься до перевантажувальних машин, а саме:

- крани та перевантажувачі всіх типів;

- машини внутрішньо портової механізації;

- машини спеціалізованих перевантажувальних комплексів.

До машин спеціалізованих перевантажувальних комплексів відносяться машини, які можуть перевантажувати або транспортувати окремі види вантажів. До них відносяться стакери, реклаймери, стаціонарні пневмоустановки, різного типу конвеєрні системи та конвеєрні стаціонарні галереї.

Отже, перевантажувальні машини NEUERO, що використовуються ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" для перевантаження зернових вантажів, відноситься до перевантажувальних машин.

Таким чином, ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" використовує перевантажувальні машини, потужність яких перевищує мінімальну потужність, встановлену Тарифами для цілей застосування коефіцієнту 0,7 (500 тонн/год), що в свою чергу свідчить про те, що ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" повністю відповідає цьому критерію застосування вказаного коефіцієнта.

Посилання відповідача на листи Міністерства інфраструктури України від 23.03.2017р. №1127 та ДП УкрНДІМФ №10/1/9-451 ВІД 26.10.2016р. (т.2 а.с.44-50) для обґрунтування своєї позиції з приводу цього спірного аспекту, а саме, з метою обґрунтування необхідності врахування саме фактичної продуктивності навантаження судна як критерію застосування коефіцієнту 0,7, не приймається судом до уваги, оскільки у відповідності до частини першої статті 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Тобто, вказана стаття не передбачає для суду можливість приймати рішення у справі на підставі листів будь-яких органів та організацій, які не мають силу законодавчих актів.

Більше того, в зазначених листах ДП УкрНДІМФ та Міністерство інфраструктури України надають своє тлумачення змісту абзацу дванадцятого пункту 3 розділу ІІ Тарифів з приводу підстав для застосування коефіцієнту 0,7, яке (тлумачення) розширює зміст самої норми та навіть прямо суперечить такому змісту, оскільки в цих листах мова йде про те, що коефіцієнт 0,7 може застосовуватись лише у випадку досягнення відповідної фактичної продуктивності навантаження судна, що повинна бути розрахована за спеціальною формулою, на яку у самій законодавчій нормі (Тарифах) відсутнє жодне посилання.

Як вбачається з аналізу впливу регуляторного акту (наказу Мінінфрастуруктури від 18.12.2015р. № 541 Про затвердження Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації), реалізація акта після його прийняття дозволить створити сприятливі умови для рівного доступу субєктів господарювання, що здійснюють свою діяльність у морському порту, зокрема, портових операторів до причалів, що знаходяться у господарському віданні адміністрації морських портів України, забезпечить прогнозованість витрат портових операторів за користування причалами при обробці вантажів, можливість спланувати цю складову витрат та врахувати їх без комерційного ризику при розробці тарифів на навантажувально-розвантажувальні роботи, які є вільними. Перевага для вантажовідправників (або одержувачів вантажів) можливість враховувати заздалегідь відому складову у розрахунку загальної вартості логістичної схеми доставки вантажів через морські порти.

Таким чином, виходячи зі змісту та направленості цього акту основним критерієм визначення продуктивності, як підстави застосування понижувального коефіцієнту, мають бути незмінні технічні характеристики перевантажувальних машин, закладені виробником навантажувального обладнання, а не ситуативна продуктивність під час навантаження вантажів.

Крім того, самим регуляторним актом не передбачено розроблення ніяких додаткових методик визначення продуктивності перевантажувальних машин, а відтак норма, зазначена пунктом 3 розділу ІІ Наказу носить імперативний характер.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що абзацом 12 п. 3 розділу ІІ вищевказаного наказу № 541 передбачений чіткий критерій, за наявності якого до ставок за спеціалізовану послугу (доступ портового оператора до причалу морського порту, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України) застосовується коефіцієнт 0,7, який виокрелююється наступними умовами:

1) вимогами до вантажу, тобто коефіцієнт 0,7 застосовується лише до вантажу „зернові вантажі (у тому числі насіння);

2) вимогами до способу перевантаження, тобто коефіцієнт 0,7 застосовується лише до вищевказаного вантажу, що перевантажується навалом;

3) вимогами щодо місця перевантаження, тобто коефіцієнт 0,7 застосовується лише до вищевказаного вантаж, що перевантажується га вадом у такому місці, як „...на спеціалізованих термінах...;

4) вимогами до перевантажувальних машин, тобто коефіцієнт 0,7 застосовується лише до вищевказаного вантажу, що перевантажується навалом на спеціалізованих терміналах „...із застосуванням перевантажувальних машин (з продуктивністю навантаження не менше 500 тонн на годину)...

Таким чином, вислів „...(з продуктивністю навантаження не менше 500 тонн на годину) ... вказує на технічну характеристику перевантажувальних машин; зазначений вислів не містить вказівки на фактичну продуктивність процесу навантаження на спеціалізованому терміналі.

Враховуючи, що як зазначалося раніше судом, наказ № 541 видано органом з метою прогнозування витрат портових операторів за користування причалами при обробці вантажів, її досягнення можливо лише шляхом встановлення таких складових у розрахунку вартості послуги, які були б заздалегідь відомими для вантажовідправників /вантажоодержувачів та портових операторів. Оскільки технічна продуктивність є сталою величиною, наперед спрогнозувати вартість послуги при перевантаженні зернового вантажу перевантажувальними машинами, технічна продуктивність яких складає 500 тонн на годину, обєктивно можлива. На противагу цьому спрогнозувати фактичну продуктивність машини відповідно до запропонованої ДП „АМПУ формули, в кожному окремому випадку не в змозі ані портовий оператор, ані вантажовідправник/вантажоодержувач.

Зважаючи на мету прийняття наказу № 541 та шляхи її досягнення, це свідчить, що в правовій нормі абзацу 12 п. 3 розділу ІІ наказу № 541 слова „... (з продуктивністю навантаження 500 тонн на годину)... вказують на технічну характеристику перевантажувальних машин, яка відображається у технічній документації на відповідну перевантажувальну машину на робочій технологічній карті, складеній на підставі такої технічної документації.

Слід зазначити, що відповідний наказ про встановлення тарифів є регуляторним актом, який прямо встановлює право портових операторів на знижку та порядок її отримання. Зміна порядку надання знижки можлива лише шляхом внесення змін до такого акту, що співпадає з положеннями ст.ст. 1,11 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про правомірність застосування до ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" при використанні перевантажувальних машин, потужність яких перевищує мінімальну потужність, встановлену Тарифами (500 тонн/год), знижувального коефіцієнту 0,7.

Зазначені висновки суду свідчать про неправомірність незастосування позивачем за первісним позовом до ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" при перевантаженні навалом зернових вантажів за допомогою перевантажувальних машин марки NEUERO коефіцієнту 0,7, у звязку з чим первісні вимоги про стягнення з ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" заборгованості у сумі 3 091 591, 48 грн. (тобто різниці незастосовного коефіцієнту 0,7) не підлягають задоволенню.

При цьому, твердження позивача за первісним позовом, з посланням на умови п. 2.3.21 договору, стосовно визнання та погодження "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" із визначеними у актах надання послуг нарахованими сумами, спростовуються наявними в матеріалах справи листами, що підтверджують незгоду відповідача за первісним позовом із неврахуванням при здійсненні розрахунку знижувального коефіцієнту 0,7.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що раніше правовідносини між сторонами були врегульовані ідентичним договором, який наразі припинив свою дії.

При цьому, на час дій попереднього договору, між сторонами існували аналогічні протиріччя щодо можливості застосування знижувального коефіцієнту, які було вирішено за результатом розгляду справи №916/2867/16.

Так, остаточним рішенням від 01.08.2017р. у справі №916/2867/16 Вищий господарський суд України дійшов висновку про те, що при визначенні права кожного окремого портового оператора на застосування коефіцієнту 0,7 відповідно до умов абзацу 12 пункту 3 розділу II Тарифів слід керуватися показником продуктивності перевантажувальних машин, зазначеним її виробником у технічній документації; при цьому, тарифи на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України, який в свою чергу є підзаконним регуляторним актом та прямо встановлює право портових операторів на знижку та порядок її отримання, а зміна порядку надання знижки можлива лише шляхом внесення змін до такого акту, що узгоджується з приписами Закону України "Про засади регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Так, дійсно, усі висновки судів по справі №916/2867/16 стосувались попереднього аналогічного договору.

Разом з тим, неврахування висновків суду стосовно визначення права окремого портового оператора за певних обставин на застосування коефіцієнту 0,7, призводить до систематично повторюваних порушень порядку нарахування спеціалізованої послуги із забезпечення доступу до причалу, який прямо встановлений приписами Наказу №541, та є фактично ігноруванням принципу юридичної визначеності.

Надаючи оцінку зустрічним позовним вимогам, суд враховує, що ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено здійснення правосуддя на засадах верховенства права, забезпечення кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України, що кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Водночас чинним законодавством такого способу захисту, як зобовязання виконувати імперативні норми права не передбачено.

За таких обставин, враховуючи надання судом оцінки неправомірності незастосування ДП "Адміністрація морських портів України" знижувального коефіцієнту 0,7 при перевантаженні навалом зернових вантажів на спеціалізованих терміналах з використанням перевантажувальних машин, технічна продуктивність яких становить більше 500 тонн на годину, та наявність у ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" нормативно визначеного права на таке застосування, враховуючи те, що обовязковість виконання правових норм закладено безпосередньо в основі правопорядку, а отже додаткового вирішення судом не потребує, натомість неврахування закону має наслідком застосування відповідних санкцій, зустрічні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Зазначені висновки повною мірою стосуються також визнання відсутності права ДП "Адміністрація морських портів України" змінювати державні регульовані ціни (тарифи) та порядок застосування державних регульованих цін (тарифів), в тому числі знижувальних коефіцієнтів до них, що встановлені Тарифами на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, та затверджені наказом МІУ від 18.12.2015 № 541.

Крім того, суд зазначає, що обраний спосіб захисту про визнання відсутнім права відповідача змінювати тарифи жодним чином не є ефективним та не спроможний відновити права позивача, які він вважає порушеними. За таких обставин, вказана вимога є такою, що задоволенню не підлягає.

Вимога щодо визнання того, що в розумінні ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України, право Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпекс Купе Інтернешнл" на застосування знижувального коефіцієнту 0,7 при перевантаженні навалом зернових вантажів на спеціалізованих терміналах з використанням перевантажувальних машин, технічна продуктивність навантаження яких становить не менше 500 тонн на годину відповідно до технічної документації на такі машини, виникає безпосередньо з акту цивільного законодавства - абз.12 п.3 розд. II Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, затверджених наказом МІУ від 18.12.2015 № 541, в свою чергу, також не є ефективним способом захисту, а зводиться, фактично, до тлумачення дії правових норм, що було зроблено судом у мотивувальній частині, а також до встановлення фактів, що не відноситься до компетенції господарського суду.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на відмову у задоволенні судом позовних вимог як за первісним позовом, так і зустрічним позовом, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивачів за відповідними заявами та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" про стягнення заборгованості у сумі 3 091 591, 48 грн. відмовити.

2. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) про зобовязання вчинити певні дії та визнання відсутнім права відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 28 лютого 2019 р.

Суддя Ю.М. Щавинська