ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" лютого 2019 р. Справа№ 910/1076/18
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Мальченко А.О.
суддів: Дикунської С.Я.
Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1
на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 (повний текст складено 27.06.2018) у справі №910/1076/18 (суддя Трофименко Т.Ю.)
за позовом Військової частини НОМЕР_1
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Манго-Трейд»
про стягнення 279494,58 грн,
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,
ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Манго-Трейд» (далі ТОВ ТК «Манго-Трейд») про стягнення 279 494,58 грн заборгованості, зумовленої неналежним виконанням відповідачем договору від 11.01.2016 №3 про надання послуг ВЧ НОМЕР_1 з приймання, зберігання та відвантаження нафтопродуктів.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі №910/1076/18 у задоволенні позову відмовлено у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, неподанням позивачем доказів, якими б доводилась вартість наданих відповідачеві послуг за 2016 рік. Судом відхилено як неналежні та недопустимі докази на підтвердження наявної у відповідача заборгованості відомості розрахунку вартості послуги по прийому, зберіганню та видачі пального №92-94, 105-107, 120,121, 129-140, датовані 15.11.2017, оскільки такі складені позивачем з порушенням порядку та строків, встановлених Алгоритмом, а крім того, не підписані відповідачем.
Не погодившись із вищезазначеним рішенням, Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Позивач в апеляційній скарзі не погодився з висновками суду, викладеними в оскаржуваному рішенні, вказуючи, що ним було надано до справи усі необхідні документи, що підтверджують розмір наявної у відповідача заборгованості. На думку позивача, у даній справі не варто керуватись Алгоритмом дій з документообігу по договорам зберігання ПММ, оскільки такий Алгоритм є внутрішнім документом Військової частини НОМЕР_1 , а не чинним нормативним документом Міністерства оборони України. Заявлена до стягнення з відповідача сума заборгованості підтверджується відомостями розрахунку вартості послуг по прийому, зберіганню та видачі пального №№92-94, 105, 106,107,120,121, 129-140.
Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2018 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Кропивної Л.В., суддів Дідиченко М.А., Сітайло Л.Г.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.07.2018 відкрито апеляційне провадження та призначено до розгляду на 23.08.2018.
13.08.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до Протоколу автоматичної зміни колегії суддів від 22.08.2018, у зв`язку з перебуванням судді Дідиченко М.А. у відпустці, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Кропивної Л.В., суддів Пашкіної С.А., Сітайло Л.Г.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.08.2018 прийнято апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі №910/1076/18 до провадження вищевказаним складом суду.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.08.2018 у розгляді справи №910/1076/18 оголошено перерву на 04.10.2018.
У зв`язку з розпочатою процедурою ліквідації та припиненням здійснення правосуддя Київським апеляційним господарським судом матеріали справи було передано до новоутвореного Північного апеляційного господарського суду.
Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2018 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Жук Г.А., Дикунської С.Я.
Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від скаржника надійшли пояснення, які було передано 09.10.2018 Актом прийняття-передачі додаткових документів до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2018 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі №910/1076/18 прийнято до провадження вищевказаним складом суду, відкрито Північним апеляційним господарським судом апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою, призначено до розгляду на 21.01.2019.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 у розгляді справи №910/1076/18 оголошено перерву на 25.02.2019.
У судовому засіданні 25.02.2019 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 скасувати, постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
Представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 11.01.2016 між ТОВ ТК «Манго-Трейд» (замовник) та Військовою частиною НОМЕР_1 (виконавець) укладено договір №03 про надання послуг Військовою частиною НОМЕР_1 з приймання, зберігання та відвантаження нафтопродуктів (далі договір), за умовами п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання щодо надання послуг з приймання, зберігання та відвантаження нафтопродуктів (т.1 а.с.19).
Згідно з п. 2.1 договору, замовник здійснює постачання належних йому нафтопродуктів залізничним та автомобільним транспортом. Згідно вантажних документів вантажоотримувачем повинен бути замовник.
Відповідно до п. 2.2 договору, виконавець здійснює приймання, зберігання та відвантаження нафтопродуктів замовника. Виконавець зберігає нафтопродукти, отримані від замовника окремо від запасів Міністерства оборони України.
Обсяг прийнятих на зберігання нафтопродуктів складає: паливо дизельне 10000 т, бензин автомобільний 10000 т. (п. 2.3 договору)
Порядок приймання, зберігання, відвантаження нафтопродуктів організовується відповідно до чинних нормативних документів, які поширюються та діють у Міністерстві оборони України. Датою приймання (відвантаження) нафтопродуктів вважається день зливання (наливання) залізничних (автомобільних) цистерн. Облік отриманих нафтопродуктів організовується і здійснюється відповідно до норм чинних НПА, які поширюються та діють у МОУ та ведеться окремо від основного обліку (п.п. 3.1, 3.2, 3.3 договору).
За приписами п.п. 4.1-4.4 договору, платником за даним договором є замовник - ТОВ ТК «Манго-Трейд».
Оплата вартості наданих послуг здійснюється на підставі документів, що підтверджують приймання нафтопродуктів складом пального Виконавця від Замовника і оформлені у відповідності з нормативними документами, що діють у Міністерстві оборони України.
Оплата наданих послуг протягом першого місяця зберігання здійснюється Замовником після закінчення календарного місяця, протягом перших 10 банківських днів наступного місяця, на підставі рахунку Виконавця.
Оплата послуг за другий та за кожний наступний місяць здійснюється Замовником після закінчення календарного місяця, протягом перших 10 банківських днів наступного місяця, на підставі рахунку Виконавця.
Оплата наданих послуг з перевантаження здійснюється Замовником після закінчення операцій з перевантаження, протягом перших 10 банківських днів на підставі рахунку Виконавця.
За місяць зберігання нафтопродуктів прийнято 30 діб.
Замовник за фактично надані послуги розраховується з Виконавцем коштами, виходячи з наступних ставок за 1 тонну нафтопродуктів, що прийняті і знаходяться на зберіганні або перевантажені:
протягом першого місяця 50 грн;
протягом другого місяця 40 грн від залишку нафтопродукту, що зберігається на перше число місяця;
протягом третього і кожного наступного місяця 40 грн від залишку нафтопродукту, що зберігається на перше число місяця;
за перевантаження 35 грн.
Розмір грошових сум, що підлягають виплаті замовником, щомісячно коригується з урахуванням індексу інфляції, що визначається згідно з офіційним повідомленням Державного комітету статистики України.
Цей договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами та діє по 31.12.2016. Якщо сторони за 5 днів до закінчення строку дії договору письмово не заявили про його розрив та дія договору автоматично продовжується протягом наступного року, з урахуванням пункту 10.4 даного договору (щодо погодження вартості послуг у додатковій угоді) (п.п. 9.1,9.3 договору).
25.12.2015 Командиром військової частини НОМЕР_1 затверджено Алгоритм дій з документообігу по договорам зберігання ПММ, в якому покроково описано дії з приймання ТМЦ та визначено порядок звірки отриманих коштів. У Алгоритмі встановлено таке:
1. Після відвантаження ПММ працівником ЗСУ Поплавською Т.В. оформлюється акт прийому матеріалів (форма 3-І), в той же день або в наступний після факту відвантаження матеріалів акт підписується комісією з прийому даних товарно-матеріальних цінностей.
2. На підставі оформленого акту прийому складається відомість розрахунку вартості послуги по прийому, зберіганню та видачі пального, в якій зазначається кількість отриманих ТМЦ, відсоток за договором зберігання та сума до сплати. Відомість формується працівником ЗСУ Поплавською Т.В. в день отримання оформленого акту прийому.
3. Відомість розрахунку вартості послуги по прийому, зберіганню та видачі пального в кількості трьох примірників перевіряється та підписується начальником відділу зберігання ПММ, після чого на протязі трьох днів повинна бути передана до фінансово-економічної служби на вул. Качанова 3.
4. Працівник ЗСУ Копейкіна Н.М. на підставі отриманих відомостей здійснює запис в книзі реєстрації (форма №25) про їх отримання та формує рахунки на оплату постачальникам, в день отримання відомостей або на наступний. Після чого відомості та рахунки надаються на перевірку та підпис начальнику ФЕС. На наступний день відомості надаються на підпис командирові військової частини НОМЕР_1 .
5. Після підпису відомостей та рахунків командиром військової частини, відомості та рахунки передаються працівнику ЗСУ Поплавською Т.В., вона, в свою чергу, на підставі отриманих рахунків здійснює запис в книзі реєстрації (форма №25) про їх отримання та передає один екземпляр відомості та рахунку представнику компанії, яка здійснила відвантаження, під підпис в книзі реєстрації (форма №25).
6. Щомісячно до 02 числа, що передує звітному, економіст ООВ здійснює письмову звірку по кількості відвантажених ТМЦ, а бухгалтер з обліку МТЗ проводить звірку по факту отриманих коштів та виписаних (оплачених) рахунків військовою частиною НОМЕР_1 з компаніями контрагентами.
З відомостей наданих послуг з приймання, зберігання та відвантаження за 2016 рік вбачається, що відповідач здійснював поставки палива на склади відповідача та сплачував послуги зберігання. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження намірів відповідача щодо припинення договору №3.
Проте, як вбачається з листа командира Військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2016 №1264, надісланого відповідачеві, останньому було запропоновано припинити поставки пального до Військової частини НОМЕР_1 , розпочати вивіз пального з території військової частини та достроково припинити дію договору від 11.01.2016 №3 у зв`язку з загрозою скоєння терористичних актів у м.Києві (т.3 а.с.234).
Згідно відомостей наданих послуг з приймання, зберігання та відвантаження за 2016 рік відповідач прийняв пропозицію про припинення договору №3 та розпочав вивезення усіх видів пального, завершивши вивіз у вересні 2016 року; за вказаними відомостями вказано борг в сумі 332 341,30 грн.
21.11.2017 позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою №2968 про погашення заборгованості у розмірі 310 134,12 грн, яку представником відповідача було отримано 22.11.2017 під розписку, проте дана вимога залишена без відповіді та реагування (т.1 а.с.36,37).
Позивач у своїх поясненнях зазначає, що під час проведення аудиту окремих питань діяльності військової частини НОМЕР_1 в період з 09.10.2017 по 15.11.2017 було встановлено недоотримання коштів за послуги зберігання паливно-мастильних матеріалів, що надавались ТОВ ТК «Манго-Трейд» через ненадання товариству для оплати усіх належних рахунків за надані протягом 2016 року послуги. Отже, предметом спору є стягнення заборгованості в сумі 279494,58 грн з ТОВ ТК «Манго-Трейд» за отримані послуги у 2016 році.
На підтвердження факту руху ТМЦ (пального) між позивачем та відповідачем, Військовою частиною НОМЕР_1 надано копії актів прийому, товарно-транспортних накладних та накладних на повернення палива (т.1 а.с.50-250, т.2 а.с.1-210), а на підтвердження розміру існуючої заборгованості у 2016 році відомості №№92-94, 105, 106,107,120,121, 129-140 від 15.11.2017 розрахунку вартості послуг по прийому, зберіганню та видачі пального позивачем відповідно до договору №3 з ТОВ ТК «Манго-Трейд» (далі відомості), складених після проведення аудиту діяльності Військової частини НОМЕР_1 (т.3 а.с.219-239).
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку належності доказів у справі, перевіривши правомірність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Укладений між позивачем та відповідачем договір у даній справі за своєю правовою природою є змішаним, а саме, договором поставки з елементами договору зберігання.
Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ст.936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.
Зберігачем за договором зберігання є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач). Вичерпного переліку професійних зберігачів ЦК України та інші акти цивільного законодавства не містять, у зв`язку з чим таким зберігачем може вважатись будь-який суб`єкт господарювання, який має достатній обсяг дієздатності, і його діяльність по зберіганню не суперечить нормам законодавства, цілям його діяльності, положенням установчих документів.
Договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених ст. 208 ЦК України. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем (ст.937 ЦК України).
Плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором. Якщо зберігання припинилось достроково через обставини, за які зберігач не відповідає, він має право на пропорційну частину плати (ч.ч.1,2 ст.946 ЦК України).
Відповідно до ст.949 ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.
Судом першої інстанції враховано, що доведення належними засобами доказування певних обставин по справі, ГПК України покладається саме на особу, яка на ці обставини посилається.
Згідно ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Видаткові накладні є первинними документами, які фіксують факт здійснення господарської операції та факт встановлення договірних відносин, а відтак є підставою для проведенню розрахунків за отриманий товар.
Сторони у справі погодили, що оплата вартості наданих послуг здійснюється на підставі документів, що підтверджують приймання нафтопродуктів складом пального виконавця від замовника і оформлені у відповідності з нормативними документами, що діють у Міністерстві оборони України (п.4.2 договору).
Факт здійснення прийому-передачі палива між сторонами підтверджується ТПП, накладними та актами прийому-передачі, що долучені до матеріалів справи та не заперечується сторонами
Позивач, посилаючись на проведення аудиту окремих питань діяльності військової частини НОМЕР_1 в період з 09.10.2017 по 15.11.2017, зазначає, що в ході його здійснення було виявлено недоотримання від ТОВ ТК «Манго-Трейд» коштів за послуги зберігання паливно-мастильних матеріалів через ненадання позивачем усіх належних рахунків до оплати, в порядку п.4.2 договору, за надані протягом 2016 року послуги.
Однак, доказів проведення такого аудиту та документа, складеного за його наслідками, позивачем суду не було надано.
Як правильно зазначив в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції, з представлених позивачем копій накладних, товарно-транспортних накладних та книги реєстрації звітних документів не виявляється за можливе встановити, на яку саме суму була здійснена поставка, яку суму коштів за надані послуги було сплачено відповідачем і за якою ставкою, враховуючи положення п.4.3 договору, та який обсяг поставки залишається неоплаченим.
Варто погодитись з позицією суду першої інстанції, що надана Військовою частиною НОМЕР_1 відомість наданих послуг за 6 місяців 2016 року не є первинним документом, а крім того, не засвідчена повноважною особою, відтак не може вважатись належним та допустимим доказом, який підтверджує наявність заборгованості відповідача у заявленому позивачем розмірі.
Виходячи з умов п.4.2 договору, відповідно до якого підставою для оплати наданих послуг за кожен місяць є рахунки-фактури виконавця, судом першої інстанції зроблено правильний висновок стосовно того, що доказами надання послуг на конкретну суму мають бути саме рахунки-фактури.
Проте, позивачем не надано суду доказів виставлення та надсилання відповідачеві рахунків-фактур для здійснення оплати наданих послуг на заявлену позивачем суму 279494,58 грн. Натомість, позивач надав суду відомості №№92-94, 105, 106, 107, 120, 121, 129-140, що складені 15.11.2017 (після припинення дії договору №3), які не підписані відповідачем, при цьому матеріали справи не містять доказів їх надсилання відповідачеві.
Водночас, з відомостей №105,106,107 вбачається, що такі документи було складено на виконання договору №4.
Враховуючи ті обставини, що відповідачем існування заборгованості заперечується, останній стверджує про належне виконання ним умов договору, в тому числі щодо оплати наданих послуг, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що незважаючи на це позивач не вжив заходів щодо проведення звірки взаєморозрахунків з відповідачем.
Таким чином, позивачем, всупереч покладеного на нього процесуальним законодавством обов`язку щодо доведення розміру позовних вимог, не надано належного розрахунку суми позову, а з наданих до матеріалів справи документів за 2016 рік перевірити наявний розмір заборгованості шляхом здійснення простих арифметичних розрахунків не вдається за можливе.
Отже, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги твердження позивача про надання ним документів у достатньому обсязі, який дозволяє суду визначити розмір існуючої заборгованості відповідача, а відомості №№92-94, 105, 106,107,120,121, 129-140 розцінює як неналежні докази, що підтверджують наявність такого боргу.
Разом з тим, позивач в апеляційній скарзі стверджує, що Алгоритм дій з документообігу по договорам зберігання ПММ, затверджений командиром Військової частини НОМЕР_1 , є внутрішнім документом військової частини, а тому недотримання вимог в частині порядку та строків здійснення визначених ним дій не слугує підставою для неврахування відомостей №№92-94, 105, 106,107,120,121, 129-140 як належних доказів наявної заборгованості.
Внутрішній документ це документ, який складено працівником, уповноваженим це робити від імені установи для вирішення службових питань. Внутрішні документи мають чинність у межах установи, де їх укладено. До документів в управлінській діяльності належать, зокрема, розпорядчі документи (наприклад, вказівка, правила, наказ тощо).
Проте, Алгоритм розцінюється колегією суддів як розпорядчий документ, обов`язковий до виконання посадовими особами позивача, яких вказаний документ стосується.
Пунктом 4 Алгоритму на працівника Збройних Сил України покладено обов`язок формування рахунків на оплату постачальникам на підставі отриманих відомостей в день або на наступний день отримання відомостей. У пункті 6 Алгоритму вказано, що бухгалтер з обліку МТЗ зобов`язаний проводити звірку по факту отриманих коштів та виписаних (оплачених) рахунків Військовою частиною НОМЕР_1 з компаніями контрагентами до 02 числа, що передує звітному.
Суд першої інстанції правомірно зазначив в оскаржуваному рішенні, що у даному випадку має місце порушення працівниками військової частини затвердженого Алгоритму, наслідком чого є несвоєчасне виставлення рахунків-фактур, у зв`язку з чим дійшов мотивованого висновку про те, що відомості №№92-94, 105, 106,107,120,121, 129-140 від 15.11.2017 складені позивачем з порушенням порядку та строків, визначених в Алгоритмі, без надання доказів на підтвердження вказаних у них сум, які не можуть підтверджувати наявність у відповідача боргу в сумі 279 494,58 грн.
Оскільки позивачем не доведено виникнення у відповідача грошового зобов`язання, стягнення якого є предметом даного спору, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду про безпідставність та необґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 279 494,58 грн, та відповідно, відсутність підстав для задоволення позову.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
З огляду на вище викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив Військовій частині НОМЕР_1 у задоволенні позовних вимог.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Зважаючи на наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі №910/1076/18 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 має бути залишена без задоволення.
Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.
Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі №910/1076/18 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2018 у справі №910/1076/18 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/1076/18 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.
Повний текст постанови складено 04.03.2019.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук