УХВАЛА

м. Київ

26.02.2019Справа № 910/11058/17

За скаргою: Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач"

на дії державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві

у справі №910/11058/17

за позовом публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК"

до відповідачів:

1. Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач",

2. Акціонерного товариства "Українська Залізниця"

про внесення змін до акту

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Масна А.А.

Представники сторін:

від скаржника (відповідача 1) - Ковтонюк Ю.А., за дов.

від позивача - Яців О.Р., за дов.

Від ДВС - Комова Д.Ю., за дов.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» (позивач) звернулося до суду з позовом до Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» (відповідач 1), Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (відповідач 2) про зобов'язання внести зміни до заключного передавального акту від 01.12.2015 шляхом включення до заключного передавального акту існуючих перед позивачем зобов'язань відповідача 1 згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2012 у справі №34/16 на суму 49 058 287,30 грн. боргу та 42 738,84 грн. судового збору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 у справі №910/11058/17 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 у справі №910/11058/17 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" задоволено повністю.

13.12.2017 на виконання вказаного судового рішення Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

Постановою Верховного суду від 14.03.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 у справі №910/11058/17 залишено без змін.

До суду від ДП "Укрзалізничпостач" надійшла скарга на постанову державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві від 16.01.2019 про відкриття виконавчого провадження ВП № 58072637з виконання наказу Господарського суду м. Києва від 13.12.2017 № 910/11058/17 про зобов'язання ДП «Укрзалізничпостач» та АТ «Укрзалізниця» внести зміни до заключного передавального акту від 01.12.2015, шляхом включення до нього існуючих перед АБ «Укргазбанк» зобов'язань ДП «Укрзалізничпостач» згідно з рішенням господарського суду м. Києва від 23.05.2012 у справі № 34/16 на суму 49 058 287,30 грн. боргу та 42 738,84 грн. судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2019 розгляд скарги було призначено на 26.02.2019.

Подана скарга мотивована тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена з порушенням Закону України «Про виконавче провадження», оскільки заява про відкриття виконавчого провадження подана представником, однак до заяви не додано документів, які підтверджують повноваження особи, яка підписала довіреність від імені позивача. Також скаржник зазначає, що виконавчий документ, з виконання якого відкрито виконавче провадження, не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а саме вимогам ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" подані заперечення на скаргу, в яких проти задоволення скарги заперечив, оскільки, як зазначає позивач виконавчий документ (наказ) відповідає вимогам ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в наказі, за яким відкрито виконавче провадження вказано одного боржника та одного стягувача. Також позивач зазначив, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено подання на підтвердження повноважень представника документів, про необхідність надання яких вказує скаржник.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 16.01.2019 р. державним виконавцем Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції в м.Києві винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 58072637 (далі - Постанова) з виконання наказу № 910/11058/17 від 13.12.2017, виданого Господарським судом м. Києва.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що сторони можуть реалізувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників.

Представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону (ч. 4 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження»).

Порядок видачі та оформлення довіреності встановлені Цивільним кодексом України.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ч. 3 ст. 244 ЦК України).

Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами (ст. 246 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до заяви про відкриття виконавчого провадження було додано довіреність на представника №222 від 18.05.2018 (про що зазначено в заяві про відкриття виконавчого провадження). Таким чином, позивачем до заяви про відкриття виконавчого провадження додано підтвердження повноважень представника, вимог щодо подання будь-яких інших документів на підтвердження повноважень представника юридичної особи Закон України «Про виконавче провадження» не містить.

Як було зазначено, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 58072637 від 16.01.2019 р. була винесена на підставі наказу № 910/11058/17 від 13.12.2017, виданого Господарським судом м. Києва.

Стаття 4 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік вимог до виконавчого документа.

Зокрема, частиною 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі, якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Зі змісту наказу у справі № 910/11058/17 від 13.12.2017, з приводу виконання якого відкрито виконавче провадження ВП №58072637, вбачається, що боржником за виконавчим документом є Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач», а стягувачем Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» та зазначено, які дії належить вчинити боржнику .

Таким чином, наказ № 910/11058/17 від 13.12.2017, з приводу виконання якого відкрито виконавче провадження ВП № 58072637, відповідає наведеним вимогам Закону.

Відтак, твердження скаржника про невідповідність виконавчого документа (наказу № 910/11058/17 від 13.12.2017) вимогам ч.2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» спростовуються матеріалами справи.

Частиною 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, зокрема, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею (п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

З огляду на те, що виконавчий документ відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується матеріалами справи, суд вважає безпідставним твердження скаржника про незаконність оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження.

Скаржником не надано до матеріалів справи доказів, які б підтверджували незаконність постанови про відкриття виконавчого провадження, а наведені у скарзі доводи спростовуються матеріалами справи.

Згідно зі ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За приписами ч.ч.2, 3 ст.343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Скаржником не доведено суду та не надано відповідних доказів на підтвердження неправомірності прийняття оскаржуваної постанови.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що подана скарга є необґрунтованою, тому задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 342-343, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України суд,

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.235 ГПК України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строк, встановлений ст.256 ГПК.

Суддя Шкурдова Л.М.

Дата складення тексту ухвали:11.03.19