ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2019м. ДніпроСправа № 904/87/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е. за участю секретаря судового засідання Сироти М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення пені у сумі 508,33 грн., 3 % річних у сумі 726,70 грн., інфляційних втрат у сумі 3 358,37 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю №14-84 від 14.04.2017р.

від відповідача: ОСОБА_2, представник за довіреністю №9 від 24.01.2019р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (далі - відповідач) про стягнення пені у сумі 508,33 грн., 3 % річних у сумі 726,70 грн., інфляційних втрат у сумі 3 358,37 грн.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнення її доводів.

15.12.2014 між сторонами укладено договір № 1218/15-РО-5 купівлі-продажу природного газу від 15.12.2014.

Оплату за отриманий природний газ відповідач не виконав у строки, визначені пунктом 6.1 договору, чим порушив умови зобовязання.

У звязку з порушенням строків сплати основного боргу позивач нарахував відповідачу:

- пеню за період з 19.05.2016 по 04.06.2018 у розмірі 508,33 грн.

- 3% річних за період з 19.05.2016 по 04.06.2018 у розмірі 726,70 грн.

- інфляційні втрати за період з 01.05.2016 по 30.04.2018 у розмірі 3358,37 грн.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2019 справу № 904/87/19 передано судді Петренко Наталії Едуардівні.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 05.02.2019; відповідачу запропоновано подати до суду відзив на позовну заяву протягом 15 (п'ятнадцяти) днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження.

Господарський суд констатує, що належним чином засвідчена копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, яка надіслана на адресу відповідача 17.01.2019 та отримана останнім 24.01.2019, згідно поштового повідомлення № 040 (арк. справи 59).

05.02.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач визнає частково позовні вимоги на суму 4 419,95 грн., оскільки в результаті проведеного контррозрахунку інфляційних втрат по цій справі відповідачем визначено, що сума втрат позивача від інфляції складає 3 184,92 грн., а не 3358,37 грн., як зазначено у позовній заяві та доданих до неї розрахунках.

Окрім цього, відповідач просить суд зменшити суму пені до 50 %, визнавши даний випадок винятковим, прийняти до уваги майновий стан КПТМ "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", а саме те, що:

- відповідач не є фактичним споживачем природного газу;

- заборгованість за спожиту теплову енергію виникла в звязку з несплатою саме споживачами;

- на думку відповідача позивачем не надано доказів того, що саме з вини відповідача ПАТ НАК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" зазнав збиток.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2019 відкладено розгляд справи на 18.02.2019.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2019 відкладено розгляд справи на 12.03.2019.

18.02.2019 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечує щодо зменшення пені посилаючись на те, що відповідачем не надано належних доказів, як відсутності коштів на рахунках, так і збитків підприємства відповідача, ймовірної загрози банкрутства тощо.

Більш того, позивач зазначає, що наведені доводи щодо заборгованості населення, стану ведення позовної роботи щодо даної категорії споживачів, не мають відношення до даної справи, оскільки за спірним договором природний газ, що був отриманий відповідачем, використовувався виключно для виробництва теплової енергії релігійним організаціям.

Окрім цього, позивач стверджує, що методика розрахунку інфляційних втрат на суму боргу з урахуванням інфляційних нарахувань за попередній період, відповідає приписам, викладеним у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97 та п. 3.2. Пленуму ВГСУ від 17.12.2013.

26.02.2019 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просив суд, врахувати всі наявні фактичні обставини у справі, а також подані докази і винести рішення з урахуванням положень ст. 233 Господарського кодексу України.

В судовому засіданні, яке відбулося 12.03.2019 здійснено розгляд справи по суті.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 12.03.2019, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу окремо, який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

15.12.2014 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (покупець) укладено Договір № 1218/15-РО-5 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір) за умовами п.1.1. якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія "Нафтобаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього Договору.

Згідно п. 1.2. Договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається релігійними організаціями.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що продавець передає покупцеві з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 16,0 тис. куб. м.

Згідно п. 3.1.2. Договору визначено, що покупець до 15 числа місяця, що передує місяцю поставки газу, надає продавцю належним чином оформлену заявку на планові обсяги споживання газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. Плановий обсяг поставки підтверджується продавцем та доводиться до відома газотранспортних підприємств в електронному вигляді оператором ЄГТСУ на відповідний місяць поставки.

Відповідно до п. 3.3. Договору приймання передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

У відповідності до п. 3.4. Договору визначено, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до пункту 5.5. Договору загальна вартість природного газу за цим Договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Згідно п. 6.1. Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

За правилами п. 6.3. Договору в платіжних дорученнях покупець повинен обов'язково зазначати номер договору, дату його підписання та призначення платежу.

В силу вимог п. 9.3. Договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 (пять) років.

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печаткам сторін і діє в частині реалізації газу з 31 грудня 2013 року до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1. Договору).

Додатковими угодами: № 1 від 24.02.2015, № 2 від 16.03.2015, № 3 від 15.04.2015, № 4 від 22.05.2015, № 5 від 30.06.2015, № 6 від 22.07.2015, № 7 від 21.10.2015, № 8 від 22.10.2015, № 9 від 27.11.2015, внесено зміни щодо ціни на природний газ.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивач за період з січня по грудень 2015 року, здійснив поставку природного газу відповідачу, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (арк. справи. 34-46) на загальну суму 35 58,96 грн., які підписані між сторонами без зауважень та скріплені печатками сторін.

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобовязання у строк, визначений Договором, чим порушив умови господарського зобовязання, зокрема вимоги пункту 6.1. Договору.

Сума заборгованості за цим договором складає 11 845,85 грн., однак вона була предметом розгляду та стягнута за рішенням суду по справі № 904/8569/16.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.1 договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством, а також цим договором.

У разі невиконання покупцем пункту 6.1 цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 7.2. договору).

Позивач нарахував пеню у розмірі 508,33 грн. (за період з 19.05.2016 по 04.06.2018).

Господарський суд перевірив розрахунок пені та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ (постанова Верховного Суду від 04.12.2018 по справі №916/65/18).

"Суд зазначає, що враховуючи приписи частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд також зазначає, що сторони в судовому процесі мають право подавати пояснення, заяви, клопотання та довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень."

Оцінюючи позицію відповідача та взявши до уваги правову позицію ВЕРХОВНОГО СУДУ, господарський суд дійшов до висновку, що згідно матеріалів цієї справи відповідачем взагалі не було надано жодного доказу в розумінні ст.ст.74, 77 ГПК України, а суд, відповідно, не мав змоги дослідити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з майнового стану сторін, які беруть участь у зобов'язанні; інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов'язання; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов'язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання; негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо.

Статтею 12 ГПК України визначено, що малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в даній справі є стягнення пені у розмірі 508,33 грн., 3 % річних у сумі 726,70 грн., інфляційних втрат у сумі 3 358,37 грн., а, отже, ціна позову у справі №904/87/19 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки процесуального закону. Таким чином, сума пені, пред'явлена до стягнення, є незначною і не може призвести до наслідків, на які вказує у відзиві відповідач. А всі інші обставини, викладені у відзиві, стосуються звичайної господарської діяльності відповідача і не є винятковим випадком.

З огляду на вищевикладене, суд відмовляє у зменшенні пені.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував 3% річних за період з 19.05.2016 по 04.06.2018 у розмірі 726,70 грн. та інфляційні втрати за період з 01.05.2016 по 30.04.2018 у розмірі 3358,37 грн.

Відповідач надав контррозрахунок суми інфляційних втрат, відповідно до якого інфляційні втрати складають 3184,92 грн.

Господарський суд перевірив розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат, зроблені позивачем, визнав їх арифметично та методологічно правильними, а вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1762,00грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 231, 233, 236-238, 240-241, 247-252, 254-259, п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01001, м. Київ, ОСОБА_3, 6; ) до Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дежньова, 9, )

про стягнення пені у сумі 508,33 грн., 3 % річних у сумі 726,70 грн., інфляційних втрат у сумі 3 358,37 грн. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дежньова, 9, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01001, м. Київ, ОСОБА_3, 6; ) пеню у розмірі 508,33 грн. (пятсот вісім грн. 33 коп.), 3 % річних у розмірі 726,70 грн. (сімсот двадцять шість грн. 70 коп.), інфляційних втрат у сумі 3 358,37 грн. (три тисячі триста пятдесят вісім грн. 37 коп.), витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Реквізити сторін:

Стягувач: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01001, м. Київ, ОСОБА_3, 6; ).

Боржник: Комунальне підприємство теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дежньова, 9, ).

Повний текст рішення складено - 12.03.2019.

Суддя ОСОБА_4