ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2019 р. Справа№ 910/16948/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Іоннікової І.А.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 19.02.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.12.2018 (повний текст підписано 22.12.2018)

у справі № 910/16948/18 (суддя Бондаренко Г.П.)

за позовом Товариством з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5"

про стягнення 32356230,96 грн.

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" про забезпечення позову до пред'явлення позову у справі

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

У грудні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до пред'явлення позову, в якій просило суд забезпечити позов шляхом винесення ухвали, якою накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" в межах суми на 32 356 230, 96 грн, на все нерухоме майно, що перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" в межах суми 32 356 230, 96 грн, на все рухоме майно, що перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" в межах суми 32 356 230, 96 грн, із забороною його відчуження, передачу в заставу, на товари, що знаходиться в обороті, а також товари, що знаходяться в магазинах та торгових точках Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" в межах суми 32 356 230,96 грн із забороною їх відчуження, передачу в заставу.

18.12.2018 через відділ канцелярії Господарського суду від заявника надійшла заява про уточнення вимог заяви про забезпечення позову до подання заяви 2271/ГО/ЮД від 17.12.2018 (вих. № 2276/ГО/ЮД від 17.12.2018), в якій заявник, з огляду на те, що йому стало відомо про наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" інших рахунків в установах банків, наводить додаткові рахунки, на які просить накласти арешт.

18.12.2018 через відділ канцелярії Господарського суду від заявника також надійшла заява про уточнення вимог заяви про забезпечення позову до подання заяви 2271/ГО/ЮД від 17.12.2018 (вих. № 2278/ГО/ЮД від 18.12.2018), в якій зазначив, що вимога про накладення арешту на товари, що знаходяться в обороті та в зазначених заявником магазинах обґрунтовується тим, що позовна заява буде містити окрему матеріально - правову вимогу про звернення стягнення на передані відповідачу товари, в рахунок часткового погашення заборгованості.

21.12.2018 через відділ канцелярії Господарського суду заявником подані уточнення до заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви № 2271/ГО/ЮД від 17.12.2018, в яких заявник просив суд винести ухвалу про забезпечення позову до подання позовної заяви ТОВ "ТЕДІС Україна" до ТОВ "Квартал 5" про стягнення суми боргу шляхом накладання арешту на грошові кошти, що належать ТОВ "Квартал 5", в межах суми 16178 115, 48 грн, що знаходяться на зазначених заявником рахунках та тютюнові вироби, що знаходяться за адресами магазинів та торгових точках ТОВ "Квартал 5" перелічених заявником в межах суми 16 178 115, 48 грн, із забороною його відчуження, передачу в заставу тощо, а всього на загальну суму 32356230,96 грн. (ціна позову, який позивач має намір подати).

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що у зв'язку із невиконанням ТОВ "Квартал-5" взятих на себе грошових зобов'язань за договором поставки №61-ЛВ/18/КК від 18.10.2018 стосовно своєчасної оплати поставленого ТОВ "Тедіс Україна" товару останнім готується звернення з позовом до суду про стягнення відповідної заборгованості у розмірі 32 356 230, 96 грн грн, в тому числі із пред'явленням вимоги про звернення стягнення на поставлений ТОВ "Квартал-5", однак, неоплачений ним товар (тютюнові вироби). При цьому, недобросовісність дій ТОВ "Квартал-5", яка полягає у відсутності своєчасної оплати поставленого товару, відмові останнього в підписанні акту звірки та гарантійного листа, а також, те, що поставлений за вказаним договором товар (тютюнові вироби) є товаром швидкого обороту, високоліквідним, на думку заявника, є обґрунтованими підставами вважати, що поставлений товар буде реалізовано в стислі строки, а отримані від такої реалізації кошти - не будуть спрямовані на погашення заборгованості перед заявником, у зв'язку з чим і просить вжити визначені ним заходи забезпечення позову.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2018 у справі №910/16948/18 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" з урахуванням наданих 21.12.2018 уточнень про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено.

Ухвала місцевого господарського суду обґрунтована тим, що існує наявний зв'язк між заявленими ТОВ "Тедіс Україна" заходами забезпечення позову щодо накладення арешту на кошти ТОВ "Квартал-5" (в межах 50% ціни позову) і на тютюнові вироби, передані заявником на підставі договору поставки №61-ЛВ/18/КК від 18.10.2018 згідно Переліку протермінованих видаткових накладних по контрагенту ТОВ "Квартал-5" (код 38926278) за договором поставки №61-ЛВ/18/КК від 18.10.2018, за яким нараховується 845 накладних, наявного в матеріалах справи, що знаходяться за адресами ТОВ "Квартал-5" (в межах 50% ціни позову), і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами. Вжиття відповідних заходів не впливатиме на господарську діяльність відповідача, не буде мати своїм наслідком порушення закріплених в положеннях ст. 1 Першого протоколу Конвенції прав мирного володіння своїм майном (адже такі товари в будь-якому випадку обтяжено заставою ТОВ "Тедіс Україна"), а навпаки, у випадку задоволення позову, унеможливить понесення як останнім, так і позивачем можливих збитків внаслідок виникнення в подальшому необхідності для повернення таких товарів у власність продавця, чого може і не бути здійснено в силу специфіки спірного товару.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.12.2018 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Апелянт також зазначає, що заява позивача про забезпечення позову до подання позовної заяви від 17.12.2018 № 2271/ГО/ЮД не обґрунтована, у чому саме полягає неможливість виконання рішення у разі задоволення позовних вимог. Позивачем до заяви про забезпечення позову не подано доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заходів забезпечення позову. Заявником не дотримано вимог ч. 1 ст. 139 ГПК України, оскільки заява про забезпечення позову не містить обґрунтування вжиття доцільності заявленого заходу забезпечення позову. Позивач посилається на докази, однак, не надає їх до заяви. Заява не містить інших відомостей, потрібних для забезпечення позову, оскільки заявник просить суд накласти арешт на кошти на розрахункових рахунках, не вказуючи на чиї грошові кошти він просить накласти арешт, наводячи перелік таких рахунків, проте, не зазначаючи кому такі рахунки належать, та не подає доказів належності означених рахунків саме відповідачу.

Також, апелянт звертає увагу, що прийнявши до свого провадження заяву про забезпечення позову суд першої інстанції ухвалою від 19.12.2018 викликав у судове засідання тільки заявника, що, на думку відповідача, є порушенням процесуального кодексу.

Крім того, апелянт наголошує, що суд першої інстанції незаконно наклав арешт на придбані відповідачем товари, тим самим здійснив втручання у господарську діяльність відповідача, що призвело до зупинення всієї діяльності відповідача.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, заявник у своєму відзиві зазначає, що ухвалу суду прийнято при повному з'ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм процесуального права, без їх порушення. Тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає та ухвалу слід залишити без змін. Крім того, заявник вказує, що судом першої інстанції встановлено факт передачі товару за вказаним договором поставки, факт протермінування оплати за поставлений товар, розмір заборгованості, в повній мірі досліджено надані позивачем докази та вірно враховано всі обставини при постановленні ухвали про забезпечення позову.

Також, зазначає, що судом першої інстанції вірно враховано специфіку швидкої реалізації товару, що постачався відповідачу та накладено арешт на тютюнові вироби, що знаходяться за адресами магазинів та торгових точок.

Заявник звертає увагу, що відповідачем в порушення пункту 8.3 договору поставки по даний час не повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" про зміну місця реєстрації, що, на думку заявника, свідчить про ухиленні від сплати за отриманий товар.

Позивач також наголошує, що згідно із ст. 140 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято правильне процесуальне рішення щодо виклику в судове засідання позивача, оскільки в процесуальних нормах ГПК України відсутній обов'язок виклику відповідача.

Явка учасників у судове засідання

08.02.2019 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Позиції учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив у її задоволенні відмовити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.12.2018 суду залишити без змін.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Звертаючись із заявою про забезпечення позову до суду заявник вказує на те, що у зв'язку із невиконанням ТОВ "Квартал-5" взятих на себе грошових зобов'язань за договором поставки №61-ЛВ/18/КК від 18.10.2018 щодо своєчасної оплати поставленого ТОВ "Тедіс Україна" товару останнім готується звернення з позовом до суду про стягнення відповідної заборгованості у розмірі 32 356 230, 96 грн грн, в т.ч. із пред'явленням вимоги про звернення стягнення на поставлений ТОВ "Квартал-5", однак, неоплачений ним товар (тютюнові вироби). При цьому, недобросовісність дій ТОВ "Квартал-5", яка полягає у відсутності своєчасної оплати поставленого товару, відмові останнього в підписанні акту звірки та гарантійного листа, а також, те, що поставлений за вказаним договором товар (тютюнові вироби) є товаром швидкого обороту, високоліквідним, на думку заявника, є обґрунтованими підставами вважати, що поставлений товар буде реалізовано в стислі строки, а отримані від такої реалізації кошти - не будуть спрямовані на погашення заборгованості перед заявником, у зв'язку з чим і просить вжити визначені ним заходи забезпечення позову.

Заявником зазначається, що предметом його позову до ТОВ "Квартал-5" будуть майнові вимоги про стягнення заборгованості з оплати поставленого за договором поставки №61-ЛВ/18/КК від 18.10.2018 товару у розмірі 32 356 230, 96 грн, в тому числі шляхом звернення стягнення на поставлений товар в рахунок часткового погашення такої заборгованості.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, зокрема як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, або коли, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Крім цього, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

За приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року в справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Поняття «ефективний засіб», за висновками Європейського суду з прав людини (рішення від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії»), передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

В ході вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При цьому, обов'язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Із даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наданих заявником до заяви про забезпечення місцевий господарський суд встановив, що стосовно ТОВ "Квартал - 5" 24.10.2018 відкрито виконавче провадження щодо стягнення коштів, зазначена інформація також міститься в Єдиному реєстрі боржників. Більш того, згідно наданої заявником інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта - ТОВ "Квартал - 5" видно, що за ТОВ "Квартал - 5" не рахується нерухоме майно, та, водночас, що рухоме майно ТОВ "Квартал - 5" обтяжене 16.10.2018 та 26.10.2018 податковою заставою на підставі ст. 89.3 Податкового кодексу України.

Також, суд першої інстанції встановив, що заявник мав з контрагентом - ТОВ "Квартал-5" тривалі правовідносини, договір від 18.10.2018 за № 61-ЛВ/18/КК було укладено в чергове, а тому поставка товару відбулася на значну суму протягом короткого періоду без застосування положень пунктів 4.11, 4.15 договору щодо застосування попередньої оплати товару, призупинення відпуску товару в кредит та забезпечення виконання зобов`язання.

Крім того, судом було з'ясовано, що відповідач змінив місце реєстрації, не повідомивши свого контрагента по договору.

Суд першої інстанції зазначив, що зважаючи на посилання заявника стосовно невиконання ТОВ "Квартал-5" грошового зобов'язання з погашення заборгованості за проданий йому згідно договору поставки №61-ЛВ/18/КК від 18.10.2018 товар, та враховуючи, що до подачі позову та в ході розгляду справи спірний товар може бути відчужено (реалізовано), а його специфіка (тютюнові вироби) унеможливлює фактичний контроль за його продажем (як правило здійснюється шляхом роздрібного продажу за готівку фізичним особам), тому суд знайшов обґрунтованим твердження заявника про існування загрози унеможливлення виконання позивачем рішення суду в примусовому порядку або зумовлення обставин утруднення його виконання у випадку задоволення позову.

Тому, Господарський суд міста Києва прийшов до висновку про накладення арешту на кошти ТОВ "Квартал-5" (в межах 50% ціни позову) та на тютюнові вироби (в межах 50% ціни позову).

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду першої істанції щодо накладення арешту на майно (тютюнові вироби), з огляду на наступне.

Колегія суддів зазначає, що звертаючись із заявою про забезпечення позову заявник вказав, що готується звернутися з позовом до суду про стягення заборгованості у розмірі 32 356 230,96 грн., тобто, предметом позовних вимог є стягнення грошових коштів.

При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує, що піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

Апеляційний суд зазначає, що майно відповідача, а саме тютюнові вироби, за своєю вартістю може значно перевищувати розмір самої заборгованості, а предметом позову є стягнення грошових коштів, що свідчить, що запропоновані позивачем заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача (тютюнові вироби) не відповідають принципу співмірності відносно заявлених позовних вимог.

Крім того, обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання.

Таким чином, задовольняючи заяву заявника про накладення арешту на майно, суд першої інстанції в порушення процесуальних норм, зокрема ст. ст. 136, 137 ГПК України, не встановив зв'язку між згаданим заходом забезпечення позову і предметом позову у справі, не зазначив, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову та імовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду у разі невжиття такого заходу, а тому ухвалив незаконне рішення та безпідставно задовольнив заяву позивача про застосування заходу до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача (тютюнові вироби).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, апеляційний господарський суд не погоджується із висновками місцевого суду в частині задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача (тютюнові вироби), оскаржувану ухвалу в цій частині вважає такою, що підлягає зміні. У зв'язку з цим доводи апелянта по суті апеляційної скарги заслуговують на увагу частково, а його скарга підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У відповідності до 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.12.2018 у справі № 910/16948/18 підлягає задоволенню частково. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.12.2018 у справі № 910/16948/18 слід змінити.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.12.2018 у справі №910/16948/18 задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.12.2018 у справі №910/16948/18 змінити.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" про забезпечення позову (з врахуванням наданих 21.12.2018 уточнень) задовольнити частково.

Накласти в межах суми 32 356 230 (тридцять два мільйони триста п'ятдесят шість тисяч двісті тридцять) грн. 96 коп. арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал-5" (04119, м. Київ, вул. Сім'ї Хохлових, 12, оф. 17, ідентифікаційний код 38926278), що знаходяться на:

р/р 3213 в Тернопільській філії ПАТ "КБ "Приватбанк" м. Тернопіль;

р/р 5001 в АТ "ТАСКОМБАНК";

р/р 7441 в ПАТ "КРЕДОБАНК";

р/р 9721 в Тернопільській філії ПАТ "КБ "Приватбанк" м. Тернопіль;

р/р 1173 в Тернопільській філії ПАТ "КБ "Приватбанк" м. Тернопіль;

р/р 1507 в АТ "ОТП Банк";

р/р 1391 в Тернопільській філії ПАТ "КБ "Приватбанк" м. Тернопіль;

р/р 4503 в Тернопільській філії ПАТ "КБ "Приватбанк" м. Тернопіль;

р/р 5339 в Тернопільській філії ПАТ "КБ "Приватбанк" м. Тернопіль;

р/р 5110 в Казначействі України;

р/р 2742 в Тернопільській філії АТ "Ощадбанк" м. Тернопіль;

р/р 2245 в АТ "СБЕРБАНК" ;

р/р 8132 в Тернопільській філії ПАТ "КБ "Приватбанк" м, Тернопіль;

р/р 3176 в Тернопільській філії ПАТ "КБ "Приватбанк" м. Тернопіль;

р/р 2245 в АТ "СБЕРБАНК",

або з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем при виконанні судового рішення.

В іншій частині вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" про забезпечення позову (з врахуванням наданих 21.12.2018 уточнень) відмовити.

Матеріали оскарження №910/16948/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 28.02.2019.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б.Михальська

І.А. Іоннікова