ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 рокуСправа № 912/12/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участю секретаря судового засідання Солдатової К.І. розглянув підготовчому засіданні справу № 912/12/19

за позовом Заступника прокурора Кіровоградської області, 25006, м. Кропивницький, вул. Верхня Пермська, буд. 4, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах:

- Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області, 25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Віктора Чміленка, 84/37

до відповідача: Комунального підприємства "Гайворонський комунальник", 26300, Кіровоградська область, Гайворонський район, м. Гайворон, вул. Запотоцького, 3

про стягнення 640 969,05 грн

Представники:

від прокурора - Олаг О.С., прокурор відділу, посвідчення №042560 від 30.03.16;

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 04-10/2368 від 10.10.18;

від відповідача - ОСОБА_2, розпорядження №5 від 23.01.19.

В підготовчому засіданні 27.02.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заступник прокурора Кіровоградської області звернувся до господарського суду в інтересах держави, в особі Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області з позовною заявою № 05/1-3294-18 від 26.12.2018, яка містить вимоги до Комунального підприємства "Гайворонський комунальник" про стягнення збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 633 896,03 грн, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог Прокурор посилається на порушення Комунальним підприємством "Гайворонський комунальник" законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, внаслідок здійснення самовільного водозабору з артезіанських свердловин за період з 24.03.2016 по 01.08.2018 та наднормативного скиду забруднюючих речовин із зворотними водами у водний об'єкт р. Ташличка без дозволу на водокористування за період з 01.01.2016 по 01.08.2018.

Ухвалою господарського суду від 08.01.2019 подану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/12/19; ухвалено розглядати справу №912/12/19 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 06.02.2019 на 11:00.

06.02.2019 до господарського суду, в порядку ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, надійшла заява Комунального підприємства "Гайворонський комунальник" № 32 від 05.02.2019, в якій відповідач визнає позовні вимоги про стягнення збитків у розмірі 633 896,03 грн та не заперечує проти їх задоволення (а.с. 67-68).

06.02.2019 господарський суд розпочав підготовче засідання.

В підготовчому засіданні 06.02.2019 оголошено перерву до 27.02.2019.

15.02.2019 від Першого заступника прокурора Кіровоградської області надійшла заява №05/1-3294-18 від 13.02.2019 про збільшення позовних вимог, відповідно до якої Прокурор просить стягнути з Комунального підприємства "Гайворонський комунальник" збитки, завдані порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в наслідок використання водних ресурсів без дозволу на спеціальне водокористування, в сумі 640 969,05 грн, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Комунальним підприємством "Гайворонський комунальник" 18.02.2019, в порядку ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, подано заяву № 44 від 14.02.2019, в якій відповідач визнає позовні вимоги про стягнення збитків у розмірі 640 969,05,03 грн та не заперечує проти їх задоволення, а також просить розстрочити стягнення суми збитків на 18 місяців, згідно графіку викладеного в п.1 прохальної частини заяви.

Ухвалою від 27.02.2019 заяву Першого заступника прокурора Кіровоградської області №05/1-3294-18 від 13.02.2019 про збільшення розміру позовних вимог у справі № 912/12/19 прийнято до розгляду та постановлено здійснювати подальший розгляд справи з урахуванням нової ціни позову.

27.02.2019 суд продовжив підготовче засідання.

В підготовчому засіданні 27.02.2019 Прокурор та позивач підтримали позовні вимоги, представником відповідача підтримано заяву про визнання позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитись від позову, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частини 3 статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Частинами 1, 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Господарський суд встановив, що заява відповідача № 44 від 14.02.2019 не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, підписана в.о. керівника відповідача - ОСОБА_2

Враховуючи викладене, беручи до уваги визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі, суд вважає за можливе ухвалити судове рішення в підготовчому засіданні 27.02.2019.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення Прокурора та представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною екологічною інспекцією у Кіровоградській області відповідно до наказу № 783 від 01.08.2018 та направлення № 473/18 від 01.08.2018 проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства України Комунальним підприємством Гайворонський комунальник" (а.с. 27-28).

За результатами перевірки Державною екологічною інспекцією у Кіровоградській області складено акт № 18-152 щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, відповідно до якого було встановлено, що відповідач у період з 24.03.2016 по 01.08.2018 в місті Гайворон Кіровоградської області здійснив самовільний забір води з п'ятнадцяти свердловин об'ємом 386 200 м. куб без дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням статті 48 Водного кодексу України, а саме забір води з свердловини здійснювався без дозволу на спеціальне водокористування.

Крім того, вказаною перевіркою також встановлено, що в період з 01.01.2016 по 01.08.2018 відповідач здійснював наднормативний скид забруднюючих речовин зі зворотними водами у водний об'єкт (річка Ташличка) без дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням ст. 70 Водного кодексу України (а.с. 29-37).

Вказаний акт підписано повноважним представником відповідача без зауважень.

16.08.2018 позивачем на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 181346 від 16.08.2018 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 1181346, відповідно до якої притягнуто заступника начальника КП "Гайворонський комунальник" до адміністративної відповідальності, на підставі статті 48 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу у розмірі 136,00 грн (а.с. 42-43).

До того ж, позивачем на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 181343 від 16.08.2018 винесено постанову № 181343 від 16.08.2018 про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої притягнуто заступника начальника КП "Гайворонський комунальник" до адміністративної відповідальності, на підставі статті 70 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу у розмірі 136,00 грн (а.с. 39-40).

17.08.2018 державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Кіровоградської області ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, винесено припис № 18/204, відповідно до якого зобов'язано відповідача усунути порушення природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки та надано строк для усунення вказаних порушень (а.с. 38).

Вказаний припис прийнято до виконання відповідачем, що підтверджується підписом в.о. начальника КП "Гайворонський комунальник".

На підставі матеріалів перевірки та Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 № 389, державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Кіровоградської області, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог № 05/1-3294-18 від 13.02.2019, здійснено:

- розрахунок розміру відшкодування збитків, заподіяних Комунальним підприємством "Гайворонський комунальник", внаслідок самовільного використання підземної води за період з 24.03.2016 по 01.08.2018, згідно якого збитки заподіяні державі становлять 623 210,94 грн (розрахунок здійснено на підставі формули 23 Методики № 389).

- розрахунок розміру відшкодування збитків, заподіяних Комунальним підприємством "Гайворонський комунальник", внаслідок забруднення р. Ташличка наднормативним скидом забруднюючих речовин у водний об'єкт зі зворотними водами у період з 01.01.2016 по 01.08.2018, згідно якого збитки заподіяні державі становлять 17 758,10 грн (розрахунок здійснено на підставі формули 17 Методики № 389).

Згідно вказаних розрахунків загальний розмір збитків становить 640 969,05 грн (а.с. 53, 79-82).

Державною екологічною інспекцією у Кіровоградській області було предявлено Комунальним підприємством "Гайворонський комунальник":

- претензію від 26.10.2018 № 08-8/24732 про відшкодування збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок самовільного використання підземної води на суму 623 210,94 грн (а.с. 52);

- претензію від 29.08.2018 № 08-9/1990 про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок забруднення водойми р. Ташличка наднормативним скидом забруднюючих речовин у водний об'єкт зі зворотними водами в період з 01.01.2016 по 01.08.2018 (а.с. 54-56).

Вказані претензії отримано відповідачем та залишено ним без відповіді та задоволення.

У звязку із несплатою відповідачем збитків у загальній сумі 640 969,05 грн позивач звернувся із даним позовом до господарського суду.

При вирішення спору господарський суд враховує наступне.

За Конституцією України (ст. 131-1) в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих Інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу, що визначено ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Як зазначено Конституційним Судом України в рішенні від 08.04.99 №3-рп/99 поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно до статей 13, 16 Конституції України водні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межа визначених Конституцією України, а забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов'язком держави.

За Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" (ст. 5) державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Пунктом «а» ч. 1 ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено компетенцію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища, до якої належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів.

Відповідно до приписів частини 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов'язком держави (стаття 16 Конституції України).

Відповідно до статей 66, 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Водним кодексом України передбачено, що всі води (водні об'єкти) на території України є національним надбанням народу України, однією з природних основ екологічного розвитку і соціального добробуту.

Водні відносини в Україні регулюються цим Кодексом, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" та іншими актами законодавства.

Статтею 1 Водного кодексу України визначено, що водокористування - використання вод (водних об'єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об'єктів); ліміт скиду забруднюючих речовин - граничний обсяг скиду забруднюючих речовин у поверхневі водні об'єкти, який встановлюється в дозволі на спеціальне водокористування; вода зворотна - вода, що повертається за допомогою технічних споруд і засобів з господарської ланки кругообігу води в його природні ланки у вигляді стічної, шахтної, кар'єрної чи дренажної води.

Згідно з частиною 1 ст. 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Стаття 109 Водного кодексу України передбачає, що спори з питань використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів розглядаються державними органами охорони навколишнього природного середовища, водного господарства, геології, місцевими Радами, судом або третейським судом у порядку, встановленому законодавством.

Згідно частини 1 статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Відповідно до статті 2 Водного кодексу України завданням водного законодавства є регулювання правових відносин з метою забезпечення збереження, науково обґрунтованого, раціонального використання вод для потреб населення і галузей економіки, відтворення водних ресурсів, охорони вод від забруднення, засмічення та вичерпання, запобігання шкідливим діям вод та ліквідації їх наслідків, поліпшення стану водних об'єктів, а також охорони прав підприємств, установ, організацій і громадян на водокористування.

В силу вимог статті 19 Водного кодексу України державний контроль за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів здійснюється Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, іншими державними органами відповідно до законодавства України.

Державна екологічна інспекція у Кіровоградській області, відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання й відтворення природних ресурсів відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію у Кіровоградській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 12.12.2011 року № 136.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

Відповідно до частини 1 статті 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

Дозвіл на спеціальне водокористування видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства (частина 2 ст. 49 Водного кодексу України)

Стаття 48 Водного кодексу України передбачає поняття спеціального водокористування. Так, згідно частини 1 цієї статті спеціальним водокористуванням є забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Пунктом 9 частини 1 статті 44 Водного кодексу України передбачено обов'язок водокористувача здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Статтею 70 Водного кодексу України передбачено, що скидання стічних вод у водні об'єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин. Водокористувачі зобов'язані здійснювати заходи щодо запобігання скиданню стічних вод чи його припинення, якщо вони перевищують гранично допустимі скиди токсичних речовин та містять збудників інфекційних захворювань та за обсягом скидання забруднюючих речовин перевищують гранично допустимі нормативи.

Згідно із ст. 33 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" екологічні нормативи встановлюють гранично допустимі розміри викидів та скидів у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин, рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних та біологічних факторів.

Як визначено пунктом 6 частини 3 статті 110 Водного кодексу України відповідальність за порушення водного господарства несуть особи, винні у недотриманні умов дозволу або порушення правил спеціального водокористування.

Відповідно до статті 111 Водного кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Згідно приписів статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Відповідно до статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 №389 затверджено Методику розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів (надалі - Методика).

Судом взято також до уваги, що порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства зафіксовані в Акті перевірки, який є належним доказом такого порушення.

Доказів скасування чи оспорювання відповідачем акта перевірки № 18-152 від 16.08.2018 складеного Державною екологічною інспекцією у Кіровоградській області щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, матеріали справи не містять, що свідчить про погодження відповідача в особі його керівника із фактом зафіксованих в Акті порушень.

Враховуючи фактичні обставини справи, господарський суд вважає, що позивачем належним чином доведено наявність неправомірності поведінки відповідача.

Виходячи з наведеного вище, керуючись приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, суд приймає акт № 18-152 від 16.08.2018 в якості належного та допустимого доказу порушення КП "Гайворонський комунальник" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища шляхом, у тому числі здійснення у період з 24.03.2016 по 01.08.2018 самовільного забору води без дозволу з п'ятнадцяти свердловин.

Таким чином, в період з 24.03.2016 по 01.08.2018 дозвіл на спеціальне водокористування у відповідача був відсутній, внаслідок чого позивач нарахував збитки в розмірі 623 210,94 грн, які просить стягнути.

Розрахунок збитків здійснено згідно формули 23 Методики №389, яка встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, зокрема у разі, самовільного використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів.

Відповідно до пункту 9.1. Методики розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів, здійснюється за формулою (23).

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що розрахунок розміру відшкодування збитків є належним.

Щодо вимоги про стягнення збитків в розмірі 17 758,10 грн, нарахованих внаслідок забруднення водойми р. Ташличка наднормативним скидом забруднюючих речовин у водний об'єкт зі зворотними водами, господарський суд зазначає наступне.

Згідно з Методикою № 389 наднормативним скидом забруднюючих речовин у водний об'єкт є частина маси фактично скинутої речовини у зворотних водах, що перевищує масу речовини, максимально допустиму для відведення за розрахунковий період. При цьому, наднормативними скидами забруднюючих речовин у водний об'єкт з перевищенням граничнодопустимого скиду (ГДС) вважаються, зокрема, самовільний скид зворотний вод без дозволу на спеціальне водокористування (п. 2.1. Методики № 389).

Пункт 2.2 Методики № 389 визначає, що факт наднормативного скиду забруднюючих речовин у водний об'єкт зі зворотними водами встановлюється державними інспекторами за результатами інструментально-лабораторних методів контролю, документальної перевірки фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб та розрахунковим методом.

Таким чином, наведений пункт Методики надає особі, яка здійснює розрахунок маси наднормативного скиду забруднюючої речовини у водний об'єкт зі зворотними водами, альтернативне право вибору: здійснювати такий розрахунок за результатами інструментально-лабораторних методів контролю або розрахунковим методом.

З наданого до матеріалів справи розрахунку розміру збитків, заподіяних внаслідок скиду забруднюючих речовин в р. Ташличка зі зворотними водами з перевищенням ГДС слідує, що такий розрахунок проведено розрахунковим методом, що не суперечить Методиці № 389.

Згідно п. 7.3. Методики № 389 розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних водним об'єктам (крім морських вод) внаслідок аварійного або самовільного скиду забруднюючих речовин зі зворотними водами, грн, здійснюється за формулою 17.

Суд враховує, що позивач при розрахунку збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок самовільного скиду використав вірну формулу 17, а тому розрахунок розміру відшкодування збитків у цій частині є належним.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі статтею 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Положеннями ч. 4 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. У відповідності до ч. 1 ст. 69 цього ж Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

В даному випадку наявні всі елементи складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, яка виявилась у самовільному використанні підземної води без відповідного дозволу в період з 24.03.2016 по 01.08.2018 та у наднормативному скиді забруднюючих речовин у водний об'єкт зі зворотними водами за період з 01.01.2016 по 01.08.2018; причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою відповідача, адже шкода виступає об'єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання вимог природоохоронного законодавства; самої шкоди; вина полягає в недотриманні вимог природоохоронного законодавства.

Відповідач під час розгляду справи відсутність своєї вини належними доказами не спростував.

З підстав викладеного, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу у загальному розмірі 640 969,05 грн.

Як вже зазналось вище, Комунальним підприємством "Гайворонський комунальник" подано заяву про визнання позову.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1,4 ст.191 Господарського процесуального Кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи те, що заява про визнання позову підписана уповноваженою особою відповідача та не порушує права чи інтереси інших осіб, суд вважає, що є всі підстави для прийняття визнання позову відповідачем та задоволення позову в повному обсязі.

Одночасно господарський суд враховує, що в природоохоронному законодавстві відсутнє розмежування понять "збитки та "шкода". Так, положення ст. 1166 Цивільного кодексу України та ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачають відшкодування шкоди. Разом з цим, Методика № 389, на підставі якого розраховано розмір суми, що є предметом стягнення у даній справі, використовує поняття "збитки". Отже, в даному випадку збитки є грошовим вираженням майнової шкоди. З підстав викладеного господарський суд вважає за можливе стягнути суму як збитки згідно редакції вимог позивача.

В частині розподілу збитків в сумі 640 969,05 грн та їх зарахування, господарським судом прийнято до уваги доводи Прокурора, згідно яких, відповідно до ст. 29 Бюджетного кодексу України до доходів Державного бюджету України включаються доходи бюджету, за винятком тих, що згідно із статтями 64, 66, 69, 69-1 та 71 цього Кодексу закріплені за місцевими бюджетами.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 69-1 вказаного кодексу, до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать: 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Разом з тим, кошти, які надходять на рахунок казначейства, зазначений позивачем у позові, розподіляються казначейством між державним та відповідними місцевими бюджетами засобами програмного забезпечення та зараховуються на відповідні рахунки державного та місцевих бюджетів, що й передбачено вищевказаними законодавчими актами України.

Господарський суд також бере до уваги, що листом № 05-7/516-1648 від 17.03.2017 Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області повідомив Державну екологічну інспекцію у Кіровоградській області, що згідно наказу Державної казначейської служби України від 09.08.2013 № 128 "Про затвердження Порядку організації роботи органів Державної казначейської служби України у процесі казначейського обслуговування державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями" кошти, які надійшли за день у регламентований час розподіляються Головними управліннями Казначейства за встановленими нормативами між державним бюджетом та відповідними місцевими бюджетами.

Відтак стягнення шкоди за рішенням суду відбувається на спеціальний рахунок, кошти на якому розподіляються Головним управлінням Казначейства за призначенням на відповідні рахунки. Вказаний позивачем в прохальній частині позовної заяви рахунок відноситься до рахунків для зарахування грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Господарський суд не вбачає підстав для втручання у визначений законодавством розподіл коштів.

Таким чином, сума збитків в розмірі 640 969,05 грн підлягає стягненню з відповідача на рахунок, зазначений позивачем у позовній заяві та підтверджений листом Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області від 17.03.2017, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

Крім того, відповідач згідно заяви № 44 від 14.02.2019 просить розстрочити виконання рішення суду на строк - 18 місяців.

Подана заява мотивована скрутним майновим становищем відповідача.

Частиною 1 статті 239 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Зі змісту даної норми слідує, що в залежності від обставин справи, які ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, суд вправі відстрочити або розстрочити його виконання.

Прокурором подано заяву № 05/2-1656-19 від 25.02.2019, згідно якої останній не заперечує проти розстрочення виконання рішення.

З урахуванням того, що сторони досягли згоди по розстроченню виконання рішення суду, дотримуючись принципу збалансованості матеріальних інтересів сторін, суд вважає за можливе надати розстрочку виконання рішення на 18 місяців, розстрочивши виконання вказаного рішення на 18 місяців згідно наведеного відповідачем графіку.

Згідно з приписами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подання позову.

Згідно частини 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, 50% судового збору у розмірі 4 807,26 грн покладаються на відповідача, інші 50% судового збору у розмірі 4 807,26 грн, за наявності відповідного клопотання позивача, підлягають поверненню останньому з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 130, 185, 191, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Гайворонський комунальник" (26300, Кіровоградська область, Гайворонський район, м. Гайворон, вул. Запотоцького, 3, ідентифікаційний код 38857922) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області (25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Віктора Чміленка, 84/37, ідентифікаційний код 38037110) збитки в сумі 640 969,05 грн, зарахувавши кошти на розрахунковий рахунок 1092 в ГУ ДКСУ у Кіровоградській області, одержувач коштів УК у Гайворонському районі/м. Гайворон, , МФО 899998, код бюджетної класифікації 24062100, розстрочивши виконання вказаного рішення на 18 місяців, за наступним графіком:

- до 31 березня 2019 року суми в розмірі 35 000 грн.;

- до 30 квітня 2019 року суми в розмірі 35 000 грн.;

- до 31 травня 2019 року суми в розмірі 35 000 грн.;

- до 30 червня 2019 року суми в розмірі 35 000 грн.;

- до 31 липня 2019 року суми в розмірі 35 000 грн.;

- до 31 серпня 2019 року суми в розмірі 35 000 грн.;

- до 30 вересня 2019 року суми в розмірі 35 000 грн.;

- до 31 жовтня 2019 року суми в розмірі 35 000 грн.;

- до 30 листопада 2019 року суми в розмірі 35 000 грн.;

- до 31 грудня 2019 року суми в розмірі 35 000 грн.;

- до 31 січня 2020 року суми в розмірі 35 000 грн.;

- до 29 лютого 2020 року суми в розмірі 35 000 грн.;

- до 31 березня 2020 року суми в розмірі 35 000 грн.;

- до 30 квітня 2020 року суми в розмірі 35 000 грн.;

- до 31 травня 2020 року суми в розмірі 35 000 грн.;

- до 30 червня 2020 року суми в розмірі 35 000 грн.;

- до 31 липня 2020 року суми в розмірі 35 000 грн.;

- до 31 серпня 2020 року суми в розмірі 45 969 грн. 05 коп.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Комунального підприємства "Гайворонський комунальник" (26300, Кіровоградська область, Гайворонський район, м. Гайворон, вул. Запотоцького, 3, ідентифікаційний код 38857922) на користь Прокуратури Кіровоградської області (25006, м. Кропивницький, вул. В.Пермська, 4, ідентифікаційний код 02910025, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, р/р 4600, код класифікації видатків бюджету 2800) 4 807,26 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідчені копії рішення направити Прокуратурі Кіровоградської області за адресою: 25006, м. Кропивницький, вул. Велика Пермська, 4; Державній екологічній інспекції у Кіровоградській області за адресою: 25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Віктора Чміленка, 84/37; Комунальному підприємству "Гайворонський комунальник" за адресою: 26300, Кіровоградська область, Гайворонський район, м. Гайворон, вул. Запотоцького, 3.

Повне рішення складено 07.03.2019.

Суддя В.В.Тимошевська