ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2019м. ДніпроСправа № 904/4526/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Сулимі Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське управління регіонального будівництва", м. Кривий Ріг

про стягнення пені у розмірі 87368грн.10коп., 3% річних у розмірі 20213грн.20коп. та інфляційної складової у розмірі 55353грн.77коп.

Представники:

Від позивача: Пац В.О., дов. №14-84 від 14.04.2018р.

Від відповідача: Журавська М.В., дов. №13/11-09 від 01.11.2018р.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське управління регіонального будівництва" з позовом про стягнення пені у розмірі 87368грн.10коп., 3% річних у розмірі 20213грн.20коп. та інфляційної складової у розмірі 55353грн.77коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №4796/1617-ТЕ-5 від 13.10.2016р. в частині своєчасної оплати поставленого природного газу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

06.11.2018р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське управління регіонального будівництва" до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач зазначає, що ним не було отримано позовну заяву Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з додатками, у зв'язку з цим відповідач не мав змоги підготувати відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018р. суд задовольнив клопотання відповідача, поновив Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпровське управління регіонального будівництва" строк для надання відзиву на позов та відклав розгляд справи на 21.11.2018р.

15.11.2018р. на адресу суду надійшов письмовий відзив відповідача із запереченнями щодо задоволення позовних вимог з посиланням на погашення заборгованості за природний газ, спожитий у 2016-2017рр. за договором №4796/1617-ТЕ-5 від 13.10.2016р., 6 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України.

Відповідач наполягає на тому, що підписанням сторонами спільних протокольних сторони фактично погодились, що оплата за природний газ, поставлений за договором №4796/1617-ТЕ-5 від 13.10.2016р., підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень. Тим самим сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, спожитий у 2016-2017рр. за договором №4796/1617-ТЕ-5 від 13.10.2016р. Сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору №4796/1617-ТЕ-5 від 13.10.2016р.

Дані обставини, на думку відповідача, виключають застосування штрафних санкцій у вигляді пені, так само як і нарахування 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання і нарахування інфляційних втрат на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2018р. вирішено здійснювати розгляд справи №904/4526/18 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 19.12.2018р.

19.12.2018р. до суду від позивача надав відповідь на відзив, в якій останній заперечує проти зменшення розміру пені та зазначає, що останнє є необґрунтованим. Крім того, позивач стверджує, що несвоєчасність виконання контрагентами своїх грошових зобов'язань впливає на якість та своєчасність поставки газу Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" іншим споживачам та погіршує фінансове становище товариства.

Крім того, до відповіді на відзив позивачем додано новий розрахунок позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2018р. оголошувалась перерва в підготовчому засіданні до 16.01.2019р.

08.01.2019р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське управління регіонального будівництва" до суду надійшли заперечення, в яких просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідач наполягає на тому, що спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору №4796/1617-ТЕ-5 від 13.10.2016р.

Крім того, відповідач вказав, що позивачем не враховано при здійсненні розрахунку, що оплату у сумі 136836грн.47коп. проведено платіжним дорученням №1 від 31.01.2018р. як фінансування на підставі постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002р. «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», а не власними коштами підприємства відповідача.

Також, відповідач стверджує, що після підписання спільних прокольних рішень, обов'язки щодо розрахунків за отриманий відповідачем природний газ, покладається на органи державної влади, у зв'язку з чим підприємство відповідача не може впливати на правовідносини за договором постачання природного газу стосовно виконання обов'язку з оплати послуг.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2019р. продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів та оголошувалась перерва в підготовчому засіданні до 05.02.2019р.

У судовому засіданні від 05.02.2019р. закрито підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.02.2019р.

У судовому засіданні від 13.02.2019р. представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи належним чином засвідченої копії спільного протокольного рішення №1161 від 17.02.2017р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2019р. проголошено перерва в судовому засіданні до 27.02.2019р.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

13.10.2016р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі-постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровське управління регіонального будівництва" (далі-споживач) підписано договір постачання природного газу №4796/1617-ТЕ-5 (далі-договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник зобов'язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов'язується оплатити його на умовах цього договору.

За умовами пункту 1.2. договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Пункт 2.1. договору передбачає, що постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2016р. по 31 березня 2017р. (включно) природний газ обсягом до 825 тис куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис.куб.м.):

- жовтень в обсязі - 65; листопад в обсязі - 110; грудень в обсязі - 170; січень в обсязі - 200; лютий в обсязі - 170; березень - 110.

Згідно з пунктом 3.1. договору постачальник передає споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі:

- природного газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи;

- імпортованого природного газу - у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов'язану з правом власності на природний газ.

Відповідно до пункту 4.1. договору кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2494, та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2493.

За умовами пункту 5.2. договору ціна за 1000 куб.м. газу на дату укладання договору становить 4942грн.00коп., крім того податок на додану вартість (ПДВ) -20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5930грн.40коп.

Пунктом 5.4. договору загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Згідно з умовами пункту 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору (зі змінами, внесеними додатковою угодою №1 від 23.01.2017р.) укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Пункт 8.2. договору передбачає, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов'язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у періоду, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведених споживачем відповідно до постави Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. №20.

В пункті 8.3. договору сторони узгодили, що з урахуванням пункту 11.3. договору укладання договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 спільних прокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє споживача від обов'язку сплатити на користь постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим договором.

За змістом пункту 12.1. договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 року до 31 березня 2017р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору позивач поставив протягом періоду з жовтня 2016р. по лютий 2017р. включно, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 3306144грн.62коп. що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 31.10.2016р. на суму 230828грн.96коп., від 30.11.2016р. на суму 540028грн.15коп., від 31.12.2016р. на суму 839495грн.57коп., від 31.01.2017р. на суму 925599грн.04коп., від 28.02.2017р. на суму 770192грн.90коп. (а.с. 27-31 том 1). Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до них.

Крім цього, на виконання умов договору про постачання природного газу від №4796/1616-ТЕ-5 від 13.10.2016р. відповідачем здійснено оплату. Сума основного боргу за період жовтня 2016 року по лютий 2017 року відповідачем сплачена в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проводились розрахунки з оплати природного газу наступними платіжними дорученнями: №152 від 30.11.2016р. на суму 828грн.96коп., №4006 від 30.11.2016р. на суму 230000грн.00коп., №220 від 27.12.2016р. на суму 193909грн.18коп. та №239 від 16.01.2017р. на суму 346118грн.97коп., №2 від 24.01.2017р. на суму 509040грн.02коп., №3 від 17.02.2017р. на суму 511485грн.03коп., №320 від 20.02.2017р. на суму 30059грн.22коп., №339 від 24.02.2017р. на суму 102700грн.000коп., №340 від 27.02.2017р. на суму 26000грн.00коп., №435 від 31.03.2017р. на суму 43000грн.00коп., №8 від 24.04.2017р. на суму 556298грн.73коп., №9 від 22.08.2017р. на суму 69809грн.35коп., №12 від 14.09.2017р. на суму 301249грн.22коп., №13 від 21.12.2017р. на суму 114990грн.65коп., №1 від 31.01.2018р. на суму 136836грн.47коп., №1319 від 14.02.2018р. на суму 133818грн.82коп., які знаходяться в матеріалах справи (а.с.90-105).

Позивач вважає, що відповідачем прострочено оплату природного газу у зв'язку з цим нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 87368грн.10коп., 3% річних в розмірі 20213грн.20коп., суму інфляційної складової в розмірі 55353грн.77коп.

Так, згідно з вимогами постанови КМУ від 11.01.2005 за №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій", підписані спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ №258 від 18.01.2017р., №1161 від 17.02.2017р., №1849 від 20.03.2017р., №2277 від 19.04.2017р., №2693 від 18.05.2017р., №2929 від 16.06.2017р. за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області (сторона-1), Департаментом фінансів Дніпропетровської області (сторона-2), Фінансове управління виконкому Криворізької міської ради (сторона-3), Управління праці та соціального захисту населення виконкому Криворізької міської ради (сторона-4), ТОВ «Дніпровське управління регіонального будівництва» (сторона-5), НАК «Нафтогаз України» (остання сторона).

Відповідно до частини 1,2 статті 12 Господарського кодексу України - держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є, зокрема, надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

Частиною другою статті 1 Цивільного кодексу України передбачено, що до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Згідно частини другою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, договорів та інших правочинів.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За умовами статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків за природний газ №258 від 18.01.2017р. передбачено, що відповідач перераховує позивачу кошти в сумі 509040грн.02коп. Вказаним рішенням не визначено період, за який погашається вартість природного газу.

Спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків за природний газ №1161 від 17.02.2017р. (а.с.32-33, 161-162) передбачено, що відповідач перераховує позивачу кошти в сумі 511485грн.03коп. за природний газ 2016-2017 роки, з яких: 330455грн.55коп. за природний газ за 2016 рік та 181029грн.48коп. за природний газ 2017 рік.

Відповідно до спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ №1849 від 20.03.2017р. передбачено, що відповідач перераховує позивачу кошти в сумі 556298грн.73коп. за природний газ 2017 рік.

За спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків за природний газ №2277 від 19.04.2017р. (а.с.39-41) передбачено, що відповідач перераховує позивачу кошти в сумі 301249грн.22коп. за природний газ 2017 рік.

Спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків за природний газ №2693 від 18.05.2017р. (а.с.47-49) передбачено, що відповідач перераховує позивачу кошти в сумі 69809грн.35коп. за природний газ 2017 рік.

Як вбачається зі протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ №2929 від 16.06.2017р. передбачено, що відповідач перераховує позивачу кошти в сумі 114990грн.65коп. за природний газ 2017 рік.

Відповідно до акту приймання - передачі природного газу від 31.12.2016р. відповідачем спожито в грудні 2016 року природного газу на суму 839495грн.57коп. Строк оплати настав 25.01.2017р.

Платіжним дорученням №2 від 24.01.2017р. на суму 509040грн.02коп. (а.с.94) здійснено оплату за природний газ на виконання спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ №258 від 18.01.2017р. із призначенням платежу: «постанова уряду №20 від 11.01.2005, за природний газ 2016 року, СПР №258 від 18.01.2017р.» (оплату проведено банком 25.01.2017р.). Згідно розрахунку суми боргу (а.с.94) позивачем віднесено дану оплату за отриманий відповідачем природний газ в грудні 2016 року.

Залишок суми боргу за грудень 2016 року з урахуванням оплати на суму 509040грн.02коп. за спільним протокольним рішенням №258 станом на 25.01.2017р. становить 330455грн.55коп.

Платіжним дорученням №3 від 17.02.2017р. на суму 511485грн.03коп. (а.с.95) здійснено оплату за природний газ із призначенням платежу: «постанова уряду №20 від 11.01.2005, 330455грн.55коп. за природний газ 2016 року, 181029грн.48коп. за природний газ 2017 року, СПР №1161 від 17.02.2017р.» (оплату проведено банком 28.02.2017р.).

Як вбачається з розрахунку позивача, оплата за грудень 2016 року розподілялась позивачем наступним чином: 25.01.2017р. у сумі 509040грн.02коп., 28.02.2017р. у сумі 171696грн.33коп., кошти, які надходили на виконання спільних протокольних рішень №258 від 18.01.2017р. та №1161 від 17.02.2017р. На оплату залишку суми боргу позивачем віднесено оплати, здійснені відповідачем власними коштами підприємства платіжними дорученнями №320 від 20.02.2017р. на суму 30059грн.22коп., №339 від 24.02.2017р. на суму 102700грн.000коп., №340 від 27.02.2017р. на суму 26000грн.00коп.

Спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків за природний газ №1161 від 17.02.2017р. (а.с.32-33, 161-162) передбачено, що відповідач перераховує позивачу кошти в сумі 511485грн.03коп. за природний газ 2016-2017 роки, з яких: 330455грн.55коп. за природний газ за 2016 рік та 181029грн.48коп. за природний газ 2017 рік.

Тобто, позивачем не дотримано порядок зарахування коштів, який визначений спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків за природний газ №1161 від 17.02.2017р.

Враховуючи викладене, сума боргу за грудень 2016 року сплачена за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України.

Згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2017р. (а.с.30) відповідачем спожито природного газу на 925599грн.04коп.

Спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків за природний газ №1161 від 17.02.2017р. (а.с.32-33, 161-162) яким передбачено, що відповідач перераховує позивачу кошти в сумі 511485грн.03коп. за природний газ 2016-2017 роки, з яких: 330455грн.55коп. за природний газ за 2016 рік та 181029грн.48коп. за природний газ 2017 рік, кошти в розмірі 181029грн.48коп., які позивач повинен був зарахувати в рахунок погашення заборгованості за січень 2017 року.

Враховуючи оплату, здійснену платіжним дорученням №3 від 17.02.2017р. на суму 511485грн.03коп. (оплату проведено банком 28.02.2017р.) за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, частина коштів в розмірі 181029грн.48коп. мала бути віднесена на оплату боргу за січень 2017 року. З урахуванням зазначеного сума боргу існувала в розмірі 744569грн.56коп.

Відповідач з 20.02.2017р. здійснював оплату боргу за рахунок власних коштів підприємства за платіжними дорученнями №320 від 20.02.2017р. на суму 30059грн.22коп., №339 від 24.02.2017р. на суму 102700грн.00коп., №340 від 27.02.2017р. на суму 26000грн.00коп., помилково віднесені позивачем в погашення заборгованості за грудень 2016 року.

З урахуванням оплати платіжним дорученням №3 від 17.02.2017р. в розмірі 181029грн.48коп. та оплати за рахунок власних коштів підприємства здійснені 20.02.2017р., 24.02.2017р., 27.02.2017р. на загальну суму 158759грн.22коп., станом на 28.02.2017р., сума боргу відповідача за січень 2017 року становить 585810грн.34коп.

31.03.2017р. відповідачем здійснено оплату в розмірі 43000грн.00коп. платіжним дорученням №435 від 31.03.2017р. за рахунок власних коштів підприємства. Позивачем віднесено дану оплату в рахунок погашення заборгованості за січень 2017 року.

З урахуванням оплати 31.01.2017р. сума боргу відповідача за січень 2017 року становить 542810грн.34коп.

Платіжним дорученням №8 від 24.04.2017р. на суму 556298грн.73коп. (а.с.100) здійснено оплату за природний газ із призначенням платежу: «постанова уряду №20 від 11.01.2005, за природний газ 2017 року, СПР №1849 від 20.03.2017р.».

Таким чином, сума боргу за січень 2017 року сплачена за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України.

Підписання зазначених спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України призвело до зміни порядку та строків проведення розрахунків за спожитий природний газ, який постачався позивачем за договором №4796/1617-ТЕ-5 від 13.10.2016р. Сторони спору (позивач і відповідач) відійшли від цивільно-правового регулювання порядку розрахунків за спожитий природний газ, визначеного на підставі договору №4796/1617-ТЕ-5 від 13.10.2016р., та поширили на спірні правовідносини адміністративний порядок врегулювання заборгованості за спожитий відповідачем природний газ із застосуванням державних субвенцій при розрахунку з позивачем-постачальником.

Зі змісту пунктів 6, 7, 9 Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. за №20 (далі-Порядок №20) вбачається, що погашення заборгованості споживачів за отриманий природний газ здійснюється органами казначейства на підставі платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників із додатковим зазначенням у графі "Призначення платежу" платіжних доручень: "Постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20". До розрахунків включаються нараховані суми пільг в межах обсягів фактичного споживання ресурсів, зокрема, електроенергії, відповідно до довідки постачальника. За результатами проведення розрахунків НАК «Нафтогаз України» підписує з учасниками розрахунків спільні протокольні рішення.

Відповідний правовий висновок наведено в постановах Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №924/268/17, від 18.12.2018р. у справі №914/158/18.

Таким чином відповідач не міг самостійно впливати на порядок оплати природного газу за договором №4796/1617-ТЕ-5 від 13.10.2016р. в період з грудня 2016 по січень 2017 року, оскільки вартість природного газу погашалась за рахунок бюджетних коштів у вигляді субвенцій з державного бюджету на оплату пільг, субсидій та компенсацій населенню, які мають цільовий характер використання та окремий порядок перерахування, встановлений Порядком №20.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині пені в розмірі 6552грн.61коп., 3% річних в розмірі 4787грн.05коп., нарахованих на суми боргу за грудень 2016 року та січень 2017 року.

Щодо нарахованих позивачем, пені та 3% річних нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ за період жовтень 2016 року, листопад 2016 року суд зазначає наступне.

Відповідно до платіжних доручень №152 від 30.11.2016р. на суму 828грн.96коп., №4006 від 30.11.2016р. на суму 230000грн.00коп. відповідач здійснив оплату за отриманий природний газ у жовтні 2016 року із зазначенням призначення платежу: «оплата за поставлений природний газ у жовтні 2016р. згідно договору №4796/1617-ТЕ-5 від 13.10.2016р.».

За отриманий природний газ в листопаді 2016 року відповідач оплату здійснив платіжними дорученнями №220 від 27.12.2016р. на суму 193909грн.18коп. та №239 від 16.01.2017р. на суму 346118грн.97коп. із зазначенням призначення платежу: «оплата за поставлений природний газ згідно договору №4796/1617-ТЕ-5 від 13.10.2016р.».

Оплата за жовтень 2016 року та листопад 2016 року здійснювалась відповідачем за рахунок власних коштів підприємства.

Відповідач розрахувався за отриманий в жовтні 2016 року природний газ - 30.11.2016р., тоді як строк оплати за умовами пункту 6.1. договору настав 25.11.2016р. За отриманий в листопаді 2016 року природний газ строк оплати настав - 26.12.2016р., тоді як оплата була здійснена частково 27.12.2016р. та залишок суми боргу відповідач сплатив 16.01.2017р.

Таким чином відповідач розрахувався за отриманий в жовтні 2016 року та листопаді 2016 року з порушенням встановленого договором строку.

В матеріалах справи наявні два розрахунки суми позовних вимог, перший розрахунок позивачем надано до позовної заяви (а.с.13-15), другий розрахунок позивач надав разом із відповіддю на відзив (а.с.121-123).

Нараховані 3% річних та сума інфляційної складової на суму боргу природного газу, отриманого в жовтні 2016 року та листопаді 2016 року, в зазначених розрахунках ідентичного змісту.

Перевіривши розрахунок 3% річних та суми інфляційної складової судом в цій частині порушень не встановлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 4621грн.05коп., 3% річних в розмірі 660грн.15коп.

Щодо нарахованих та заявлених позивачем до стягнення пені, 3% річних та інфляційної складової на суму боргу, що виникла за період лютий 2017 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до акту приймання-передачі від 28.02.2017р. (а.с.31) відповідачем спожито природного газу на 770192грн.90коп.

Враховуючи, що станом на 31.01.2017р. сума боргу відповідача за січень 2017 року становила 542810грн.34коп., оплачена платіжним дорученням №8 від 24.04.2017р. на суму 556298грн.73коп., то сума передплати в розмірі 13488грн.39коп. (556298грн.73коп.-542810грн.34коп.=13488грн.39коп.) повинна бути віднесена на оплату суми боргу за лютий 2017 року.

Платіжним дорученням №9 від 22.08.2017р. на суму 69809грн.35коп. (а.с.101) здійснено оплату за природний газ із призначенням платежу: «постанова уряду №20 від 11.01.2005, за природний газ 2017 року, СПР №2693 від 18.05.2017р.».

Відповідно до платіжного доручення №12 від 14.09.2017р. на суму 301249грн.22коп. здійснено оплату за природний газ із призначенням платежу: «постанова уряду №20 від 11.01.2005, за природний газ 2017 року, СПР №2277 від 19.04.2017р.».

Платіжним дорученням №13 від 21.12.2017р. здійснено оплату на суму 114990грн.65коп. (а.с.103) за природний газ із призначенням платежу: «постанова уряду №20 від 11.01.2005, за природний газ 2017 року, СПР №2929 від 16.06.2017р.».

Так, з урахуванням викладених оплат, сума боргу становить 270655грн.29коп.

Платіжним дорученням №1 від 31.01.2018р. здійснено оплату на суму 136836грн.47коп. (а.с.104) за природний газ із призначенням платежу: «постанова КМУ №256 від 04.03.2002, за природний газ 2017 року».

З 01 січня 2018 року втратив чинність Порядок №20, який встановлював механізм перерахування субвенцій з державного бюджету на оплату пільг, субсидій, компенсацій, в тому числі щодо послуг з постачання природного газу, на підставі якого учасниками розрахунків складались акти звіряння по обсягу наданих послуг та спільні протокольні рішення щодо порядку їх оплати, - був введений новий механізм проведення відповідних розрахунків.

Кошти у вигляді субвенцій з державного бюджету на загальну суму 136836грн.47коп., перераховані позивачу після 01 січня 2018 року, сплачені на підставі, у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 за №256. Вказані кошти, перераховані позивачу в рахунок оплати вартості природного газу, отриманого в лютий 2017 року, згідно платіжного доручення №1 від 31.01.2018р. (оплату проведено 07.02.2018р.) підстава платежу постанова Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 за №256, договір №4796/1617-ТЕ-5 від 13.10.2016р.

Таким чином, оплата за природний газ за період лютий 2017 року в сумі 636374грн.08коп. проведена відповідачем за рахунок коштів, що виділялись у вигляді субвенцій на оплату пільг та житлових субсидій населенню згідно з Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. за №20 (діючого до 01 січня 2018 року) та згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. за №256 (зі змінами, введеними в дію з 01 січня 2018 року).

Виходячи зі змісту положення Порядків №20 та №256, проводячи розрахунок за природний газ у визначений у Порядками спосіб, сторонами було змінено порядок і строки виконання відповідачем грошових зобов'язань, які зазначені у договорі. При оплаті за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету строки та процедура розрахунків між сторонами урегульовуються відповідним нормативно-правовим актом, зокрема Порядком №20, а після втрати ним чинності таким відповідним нормативно-правовим актом є Порядок № 256 (з урахуванням внесених до нього змін). Отже, для застосування штрафних санкцій, зокрема пені та наслідків порушення грошових зобов'язань, встановлених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених Порядками №20 та №256. Порушення строків проведення оплати поза межами порядку і строків, встановлених Порядками №20 та №256 судом не встановлено.

Залишок суми боргу за лютий 2017 року боргу складає 133818грн.82коп., який платіжним дорученням №1319 від 14.02.2018р. відповідач сплатив в повному обсязі. Дана оплата здійснювалась відповідачем за рахунок власних коштів підприємства та віднесена позивачем на залишок суми боргу природного газу за лютий 2017 року.

Як вбачається із зазначених розрахунків, позивачем на суму заборгованості в розмірі 270655грн.29коп., яка виникла за поставку природного газу в лютому 2017 року, здійснено нарахування пені в розмірі 28652грн.38коп. за період з 28.03.2017р. по 27.09.2017р., 3% річних на суму боргу в розмірі 770192грн.90коп. за період з 28.03.2017р. по 13.02.2018р. в розмірі 14766грн.00коп., суму інфляційної складової в розмірі 55353грн.77коп. за період з квітня 2017 року по січень 2018 року нарахованої на суму боргу в розмірі 770192грн.90коп.

З огляду на викладені обставини щодо безпідставності застосування до відповідача відповідальності за невиконання грошового зобов'язання у вигляді пені, інфляційних втрат та процентів річних нарахованих на суму заборгованості, оплата якої здійснена за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України. Правомірним є нарахування 3% річних, пені та інфляційної складової на суму боргу 133818грн.82коп., погашення якої здійснювалось за рахунок власних коштів підприємства.

За наведеного, судом здійснено наступних розрахунок: сума 3% річних нарахована на суму боргу 133818грн.82коп. за період з 28.03.2018р. по 13.02.2018р. становить 3552грн.61коп., сума інфляційної складової нарахована на суму боргу 133818грн.82коп. за період з квітня 2017 року по січень 2018 року включно становить 14707грн.70коп., сума пені нарахована на суму боргу 133818грн.82коп. за період з 28.03.2018р. по 24.09.2017р. становить 16930грн.83коп.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись нормами статей Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 13, 20, 41, 42, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 81, 86, 91, 102, 129, 136, 137, 237, 238, 240, 241, 242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське управління регіонального будівництва" про стягнення пені у розмірі 87368грн.10коп., 3% річних у розмірі 20213грн.20коп. та інфляційної складової у розмірі 55353грн.77коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське управління регіонального будівництва" (; Місцезнаходження: 50044, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Військове містечко - 33, б. 16, кв. 33) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (; Місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6) суму пені в розмірі 21551грн.88коп., 3% річних в розмірі 4212грн.76коп., суму інфляційної складової в розмірі 14707грн.70коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 607грн.09коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В частині стягнення суми інфляційної складової в розмірі 40646грн.07коп., суми пені в розмірі 65816грн.22коп., 3% річних в розмірі 16000грн.44коп. - відмовити.

В судовому засіданні 27.02.2019р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повних текст рішення складено та підписано 11.03.2019р.

Суддя Р.Г. Новікова