УХВАЛА

м. Київ

20.02.2019Справа № 910/13094/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авекс-груп"

про стягнення 273 643, 21 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Сидоренко В.А - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авекс-груп" про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування від 12.03.2014 за послугою "кредитний ліміт на поточний рахунок" в розмірі 273 634,21 грн., з яких: 173 842,05 грн. заборгованості за кредитом, 58 536,48 грн. заборгованості по відсоткам, 10 447,26 грн. комісії та 30 808,42 грн. пені.

Позовна заява мотивована тим, що 12.03.2014 ТОВ "Авекс-груп", приєднавшись до Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, шляхом подання заяви про відкриття поточного рахунку, які разом складають договір банківського обслуговування б/н від 12.03.2014, не виконує взяті на себе зобов'язання в порушення умов договору щодо повернення в повному обсязі використаних кредитних коштів, сплати відсотків, комісії. Матеріально-правовою підставою позову визначено статті 525, 526, 530, 599, 629, 1048, 1054 Цивільного кодексу України, статтю 193 Господарського кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2017 у справі № 910/13094/17 позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволені. Суд стягнув з ТОВ "Авекс-груп" на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 173 842,05 грн. заборгованості за кредитом, 58 536,48 грн. заборгованості по відсоткам, 10 447,26 грн. комісії та 30 808,42 грн. пені.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 у справі № 910/13094/17 рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2017скасовано, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 16.10.2018 рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 скасовано, а матеріали справи передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

23.10.2018 матеріали справи № 910/13094/17 надійшли до Господарського суду міста Києва та за результатами проведення повторного автоматизованого розподілу судових справ, вказану справу передано на розгляд судді Баранову Д.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 05.11.2018 справу № 910/13094/17 прийнято до свого провадження суддею Барановим Д.О., вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.11.2018.

28.11.2018 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, клопотання щодо недопустимості та неналежності доказів, а також клопотання щодо витребування оригіналів письмових доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2018 підготовче засідання відкладено на 19.12.2018, явку позивача визнано обов'язковою.

12.12.2018 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2018 продовжено строк розгляду справи у підготовчому провадженні на 30 днів за клопотанням позивача та оголошено перерву до 23.01.2019.

21.01.2019 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, до якої також було додано письмові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 закрито підготовче провадження, судове засідання призначено на 20.02.2019.

18.02.2019 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача щодо не взяття до уваги письмових пояснень позивача стосовно нормативного обґрунтування позовних вимог, клопотання щодо недопуску до участі у справі представника позивача ОСОБА_2 та клопотання про залишення позову без розгляду.

У судовому засіданні 20.02.2019 представник відповідача повідомив про подачу зазначених вище клопотання, просив суд розглянути клопотання про залишення позову без розгляду та задовольнити його.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи.

Подане клопотання про залишення позову без розгляду мотивоване тим, що ухвалою суду 30.11.2018 (п. 3 резолютивної частини) позивача зобов'язано надати суду для огляду оригінали усіх документів, що були додані до позовної заяви.

Однак, всупереч вимогам ухвали суду, представником позивача у підготовчому засідання 19.12.2018 витребуваних оригіналів документів для огляду надано не було.

Також, у підготовчому засіданні 19.12.2018, суд під час фіксації судового процесу технічними засобами акцентував увагу позивача на тому, що оригінали документів, які були додані до позовної заяви необхідно надати у наступне судове засідання, яке було призначене на 23.01.2019.

Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що позовна заява по даній справі підписана особою, яка діяла на підставі довіреності № 7920-К від 28.12.2016 та яка була додана до позовної заяви.

Проте, внаслідок невиконання позивачем вимог ухвали від 30.11.2018 та ненадання суду оригіналів доданих до позовної заяви документів, відповідач посилається на ч. 6 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, якою закріплено, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу; якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги та відповідно просить суд не брати до уваги даний доказ та відповідно просить суд залишити позовну заяву без розгляду у зв'язку з тим, що позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано (п. 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України).

Також відповідач зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що представник позивача - ОСОБА_2 є адвокатом та має повноваження на представництво інтересів позивача у Господарському суді міста Києва у справі № 910/13094/17, яка не є малозначною та розглядається судом у порядку загального позовного провадження.

З огляду на викладені вище обставини, враховуючи ненадання оригіналів доданих до позовної заяви документів для огляду у судовому засіданні та неявку представника позивача у судове засідання, відповідач просить суд задовольнити його клопотання та залишити позовну заяву без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України та п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, суд вважає за доцільне його задовольнити з наступних підстав.

Із матеріалів справи, зокрема, протоколу судового засідання від 30.11.2018 вбачається, що представник позивача у судове засідання не з'явився. Про місце дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 564.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2018, підготовче засідання було відкладено на 19.12.2018, явку позивача визнано обов'язковою та зобов'язано його надати оригінали доданих до позовної заяви документів для огляду в засіданні.

Представник позивача у підготовчому засіданні 19.12.2018 вимог ухвали суду від 30.11.2018 не виконав, у зв'язку з чим, суд повторно під фіксацію судового процесу технічними засобами зауважив представнику позивача про необхідність надання суду у судовому засіданні на стадії розгляду справи по суті оригінали доданих до позовної заяви документів для огляду їх судом та відповідно оголосив перерву у підготовчому засіданні до 23.01.2019. Дана інформація також занесена до протоколу судового засідання від 19.12.2018.

У підготовче засідання 23.01.2019 представник позивача не з'явився вдруге та відповідно оригіналів доданих до позовної заяви документів для огляду в засіданні не надав. Про місце, дату та час розгляду справи, був повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи судовою розпискою від 19.12.2018.

Разом з тим, суд вказує, що у судове засідання 20.02.2019 представник позивача не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 786. Знову ж таки оригіналів доданих до позовної заяви документі для огляду у судовому засіданні надано не було.

Приписами ст. 76 та 77 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Приписами ст. 91 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

При цьому, ч. 7 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, закріплено, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов'язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня вручення ухвали.

Так, приписами ч. 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що учасники справи зобов'язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Також, суд звертає увагу, що положеннями ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

В той час, суд акцентує увагу, що у підготовчому засіданні 19.12.2018 представник позивача не повідомляв суд про неможливість надання витребуваних судом документів, що додані до позовної заяви, для огляду у судовому засіданні. Крім того, будь яких клопотань щодо неможливості надання таких доказів до суду від позивача також не надходило.

Тобто, суд вказує, що позивачем вимог ухвал суду щодо надання оригіналів доданих до позовної заяви документів для огляду в засіданні виконано не було.

Таким чином, бездіяльність позивача унеможливлює забезпечення стадійності процесу, зокрема, щодо з'ясування обставин та дослідження доказів, адже, докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого рішення.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що позивач недобросовісно користуючись своїми процесуальними правами та відповідно не виконуючи покладений на нього обов'язок, позбавляє суд можливості на виконання завдань господарського судочинства спрямованих на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 21.01.2019 представником позивача за довіреністю № 7920-К-О від 28.12.2016 - ОСОБА_2 через канцелярію Господарського суду міста Києва було подано заяву про розгляд справи без участі представника, до якої було додано письмові пояснення.

В той час, суд вказує, що дана заява не розглядалася судом, оскільки, подана з порушення вимог, а саме ч. 2 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Частиною 4 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 11 пункту 161 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України (у редакції Закону № 1401 від 02.06.2016) відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 Конституції представництво прокурорами або адвокатами у судах першої інстанції здійснюється з 01.01.2019.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Суд зазначає, що Закон України № 1401-VIII від 02.06.2016 "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" набрав чинності 30.09.2016.

Так, враховуючи предмет даної справи, характер спірних правовідносин та те, що розгляд останньої здійснюється за правилами загального позовного провадження у суду відсутні підстави відносити справу № 910/13094/17 до малозначних справ, а відтак, представником по даній справі може бути адвокат або ж керівник відповідного товариства.

Судом встановлено, що заява позивача про розгляд справи без участі його представника підписана представником позивача за довіреністю № 7920-К-О від 28.12.2016 - ОСОБА_2, однак, до даної заяви не додано доказів наявності у зазначеного представника права на заняття адвокатською діяльністю, як це вимагає чинне законодавство.

В той час, суд зазначає, що будь яких інших доказів (копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльність/ посвідчення адвоката), які б підтверджували повноваження ОСОБА_2 на представництво інтересів Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" згідно вимог чинного законодавства в матеріалах справи не міститься.

Разом з тим, суд вважає за доцільне зазначити, що заява позивача від 21.01.2019 була подана саме на стадії підготовчого провадження, а тому, навіть у випадку її підписання належним представником, враховуючи стадійність розгляду справи, яка передбачена чинним Господарським процесуальним кодексом України, в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147VІІІ, чинної з 15.12.2017 остання не мала б процесуального значення на стадії розгляду справи по суті, оскільки була подана під час підготовчого провадження.

Крім того, вказана заява позивача була подана після того як суд зобов'язав позивача ухвалою від 30.11.2018 та в судовому засіданні 19.12.2018 особисто представника ОСОБА_2 надати оригінали документів доданих до позовної заяви. Вказані вимоги суду позивачем виконані не були, а замість цього позивач подав заяву про розгляд справи 23.01.2019 без його участі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з'явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Приписами статті 2 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Положеннями статті 7 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Суд також акцентує увагу на тому, що позивач є юридичною особою, яка не обмежена колом осіб щодо представництва її інтересів у суді.

За таких підстав, суд розцінює неодноразову неявку представника позивача у підготовчі та судові засідання, та відповідно невиконання вимог суду щодо надання оригіналів доданих до позовної заяви документів для огляду у судовому засіданні, як недобросовісну та недопустиму поведінку.

Таким чином, зважаючи на викладене вище, з врахуванням наведених правових норм, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача та залишення позовної заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з тим, що представник позивача без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору та не з'явився у судове засідання і не повідомив про причини неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Відтак, враховуючи зазначені вище норми, суд не вбачає правових підстав для повернення позивачу із Державного бюджету України суми судового збору за звернення до суду з даною позовною заявою.

Керуючись ст. 43, ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 та 234 Господарського процесуального кодексу України, п. 4 ч. 1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", суд -

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авекс-груп" про стягнення 273 643, 21 грн. - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 25.02.2019.

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.О. Баранов