ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.02.2019р. Справа №905/2397/18

за позовом: Маріупольської міської ради (87500, Донецька область, м.Маріуполь, проспект Миру, буд.70, )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Тимофєєвої Наталі Павлівни (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)

про стягнення 43552,16 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Наливай О.С. - адв.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Маріупольська міська рада, м.Маріуполь звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фізичної особи-підприємця Тимофєєвої Наталі Павлівни, м.Маріуполь про стягнення внеску за договором щодо пайової участі в користуванні об'єктом благоустрою №355-001 від 01.12.2016р. у розмірі 37848 грн, а також пені 5704,16 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору №355-001 від 01.12.2016р. щодо пайової участі в користуванні об'єктом благоустрою, що стало підставою для нарахування пені.

Ухвалою суду від 14.01.2019р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/2397/18, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву б/н від 29.01.2019р. проти задоволення позову заперечив з посиланням на те, що норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не розповсюджують свою дію на правовідносини, що склались між сторонами. Крім того, за твердженням відповідача, у зв'язку з проведенням на території міста Маріуполь антитерористичної операції, тимчасову споруду не було встановлено та користування об'єктами благоустрою не здійснювалось.

На переконання Фізичної особи-підприємця Тимофєєвої Наталі Павлівни, договір було розірвано та автоматично не продовжено.

У відзиві відповідач також стверджував, що не отримував листа від 11.12.2018р. Маріупольської міської ради про існування боргу за договором №355-001 від 01.12.2016р., а до вимог про стягнення пені за період з 11.01.2017р. по 11.12.2018р. підлягає застосуванню позовна давність.

Крім іншого, відповідач зазначав, що до позовної заяви додано копію рішення №7/11-729 від 28.09.2016р. Маріупольської міської ради, тоді як позов містить посилання на рішення №7/11-729 від 28.09.2018р. Маріупольської міської ради. Разом з тим, до рішення №7/11-729 від 28.09.2016р. Маріупольської міської ради Донецької області неодноразово вносились зміни, інформація про що позивачем не надана.

У відповіді на відзив №828/2019 від 01.02.2019р. представник Маріупольської міської ради з доводами, викладеними у відзиві не погодився та зазначив про невірне, на думку позивача, тлумачення відповідачем положень ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також, як вказує представник позивача, договір №355-001 від 01.12.2016р. був укладений добровільно, фактично виконувався позивачем та не визнаний недійсним на теперішній час. Щодо тверджень відповідача про розірвання договору в односторонньому порядку у відповіді на відзив зазначено, що Маріупольською міською радою не вчинялось жодних дій на розірвання договору, строк дії договору продовжувався автоматично, а порушення, за наявності яких договір автоматично не продовжується, визначені у п.2.6 Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності (факти продажу підакцизних товарів неповнолітнім, порушення трудового законодавства з боку суб'єкта господарювання), а не договором. Представник позивача також наполягав на тому, що розрахунок пені здійснений в межах строку позовної давності.

Крім того, у відповіді на відзив позивач надав пояснення про допущення описки при складанні позовної заяви у даті рішення Маріупольської міської ради №7/11-729. До матеріалів справи долучено копії рішень, якими вносились зміни у вказане рішення.

Представником відповідача були надані заперечення на відповідь на відзив б/н від 07.02.2019р., у яких він наполягав на безпідставності позовних вимог.

Крім посилань, наведених у відзиві, відповідач вказав, що, на його думку, саме порушення договору мається на увазі у п.4.2 договору №355-001 від 01.12.2016р., а не п.2.6 Положення про користування об'єктами благоустрою комунальної власності на території м.Маріуполь. На переконання відповідача, спірний договір було розірвано в односторонньому порядку 11.02.2017р. у зв'язку з нездійсненням Фізичною особою-підприємцем Тимофєєвою Наталею Павлівною оплат за цим правочином.

Нормативно позов та відповідь на відзив обґрунтовано приписами ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.1 ч.2 ст.11, ч.1 ст.509, ст.525, ст.526, ч.1 ст.530, ст.599, ст.610, ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України, ч.1 та ч.2 ст.193, ст.202, ч.2 ст.218, ч.1 ст.230, ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, рішенням №7/11-729 від 28.09.2016р. Маріупольської міської ради «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності».

Нормативно відзив та заперечення на відповідь на відзив обґрунтовані положеннями ст.1, ст.2, ч.ч.1-3, ч.ч.5-6 та ч.ч.8, 11 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.4, ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст.258, ст.549, ст.610, ст.611 Цивільного кодексу України, ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, наказом №45 від 16.05.2011р. Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, п.п.4, 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою №466 від 13.04.2011р. Кабінету Міністрів України, розпорядженнями №1053-р від 30.10.2014р., №1275-р від 02.12.2015р. Кабінету Міністрів України.

Представник позивача у судове засідання 27.02.2019р. не з'явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечив.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми ст.43 цього кодексу зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як визначено у ч.1 ст.202 зазначеного нормативно-правового акту, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п.2 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 216 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду оголосити перерву або відкласти розгляд справи по суті. При цьому, це є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а відсутність у судовому засіданні представника позивача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

За змістом ст.ст.13, 19 Конституції України від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

У ч.1 ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади вирішувати питання місцевого управління в межах Конституції і законів України.

Згідно зі ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч.5 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

За приписами ч.1 ст.26 цього закону до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність (п.44); надання відповідно до законодавства згоди на розміщення на території села, селища, міста нових об'єктів (п.38) тощо.

В силу норм ч.1 ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

За змістом ст.1 вказаного нормативно-правового акту благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Власник тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, розташованої на території об'єкта благоустрою державної та комунальної власності, зобов'язаний забезпечити належне утримання прилеглої до тимчасової споруди території або може брати пайову участь в утриманні цього об'єкта благоустрою на умовах договору, укладеного із підприємством або балансоутримувачем (ч.4 ст.15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

28.09.2016р. Маріупольською міською радою було прийнято рішення №7/11-729, відповідно до якого, зокрема, затверджено Положення про користування об'єктами благоустрою комунальної власності на території м.Маріуполя.

Пунктом 1.4 цього Положення визначено, що пайова участь в користуванні об'єктами благоустрою - це визначена у договорі плата (внесок на фінансування заходів з благоустрою міста, утримання, ремонту та будівництва об'єктів благоустрою), яку сплачують до бюджету міста власники тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення у грошовому виразі без ПДВ.

Відповідно до п.2.2 та п.2.4 вказаного Положення до загальних умов розміщення тимчасових споруд віднесено наявність діючого договору пайової участі в користуванні об'єктом благоустрою.

Як встановлено, 10.11.2016р. Фізична особа-підприємець Тимофєєва Наталя Павлівна звернулась до голови комісії з питань користування об'єктами благоустрою на території м.Маріуполя Маріупольської міської ради з заявою, у якій просила розглянути можливість користування об'єктами благоустрою в місці розміщення тимчасової споруди (реалізація хлібобулочних виробів, бул.Шевченка), бажаний строк розміщення тимчасової споруди з 01.12.2016р. до 01.12.2017р.

Заяву зареєстровано за №13-149-0378 від 10.11.2016р. адміністратором Центру надання адміністративних послуг м.Маріуполь ОСОБА_3

01.12.2016р. між Маріупольською міською радою (уповноважений орган) та Фізичною особою-підприємцем Тимофєєвою Наталею Павлівною (замовник) був підписаний договір №355-001 щодо пайової участі в користуванні об'єктом благоустрою, за приписами п.1.1 якого замовник має намір розташувати на території м.Маріуполь тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності за адресою: бул.Шевченка (№Ц п-з 003) в Центральному районі м.Маріуполя для торгівлі (хлібобулочними виробами), що є власністю замовника та погоджується на пайову участь (внесок) в користуванні об'єктів благоустрою м.Маріуполь, які будуть використані (задіяні) для розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності.

Площа об'єктів благоустрою м.Маріуполь, за використання яких здійснюється плата (внесок) за пайову участь в користуванні об'єктів благоустрою, складає 19 квадратних метрів (п.1.2 договору №355-001 від 01.12.2016р.).

За змістом п.п.1.3, 1.4 підписаного сторонами договору замовник зобов'язується взяти пайову участь (внесок) в користуванні об'єктами благоустрою м.Маріуполь та перерахувати на рахунок уповноваженого органу кошти на їх утримання, призначення платежу: плата за пайову участь (внесок) в користуванні об'єктом благоустрою м.Маріуполь. Розмір пайової участі (внеску) в користуванні об'єктами благоустрою м.Маріуполь з розрахунку за рік становить 18924 грн. Щомісячний розмір пайової участі (внеску) в користуванні об'єктами благоустрою м.Маріуполя складає 83 грн за один квадратний метр площі об'єктів благоустрою, які будуть використані (задіяні) для розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності.

У п.1.5 договору №355-001 від 01.12.2016р. сторони погодили, що плата за пайову участь (внесок) в користуванні об'єктами благоустрою м.Маріуполь здійснюється замовником: при розрахунках рівномірно протягом року - до 10 числа місяця наступного за звітним.

За приписами п.п.4.1, 4.2, 4.3 зазначеного договору договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Строк дії договору щодо пайової участі в користуванні об'єктом благоустрою - один рік та продовжується автоматично на строк один рік за відсутності підтверджених фактів систематичного (більше трьох) порушення протягом останнього календарного року. Строк дії договору становить з 01.12.2016р. до 01.12.2017р.

У разі двомісячної несплати пайової участі в користуванні об'єктом благоустрою договір розривається в односторонньому порядку (п.3.4 договору №355-001 від 01.12.2016р.).

Пункт 5.2 вказаного правочину містить положення про те, що договір може бути розірвано за ініціативою однієї із сторін, при цьому ініціатор повинен письмово повідомити іншу сторону за 30 календарних днів, в результаті чого укладається угода про розірвання договору.

Договір підписаний сторонами без зауважень та заперечень.

Зміст договору відповідає редакції типового договору щодо пайової участі в користуванні об'єктом благоустрою, яка затверджена рішенням №7/11-729 від 28.09.2016р. Маріупольської міської ради. Тобто, вказаний правочин укладений не внаслідок вільного волевиявлення сторін, а на виконання нормативного акту органу місцевого самоврядування. При цьому, виходячи зі змісту вказаного рішення та договору, укладання останнього є необхідною передумовою оформлення права користування тимчасовою спорудою на території міста Маріуполь.

Згідно із ч.2 ст.28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

У ч.4 ст.28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури є Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України відповідно до Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого Указом Президента України №633/211 від 31.05.2011р.

На виконання повноважень, встановлених законодавством, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України наказом №244 від 21.10.2011р. затвердило Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Відповідно до п.п.1.3, 1.4 Порядку тимчасова споруда - це одноповерхова споруда, що встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасові споруди можуть бути пересувними та стаціонарними.

За правилами п.п.2.1, 2.20, 2.30 та 2.31 Порядку підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив'язки тимчасової споруди. Встановлення тимчасової споруди здійснюється відповідно до паспорта прив'язки. У разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив'язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу. Розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється.

Згідно з п.2.4 та п.2.5 Порядку відповідність намірів щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам визначає відповідний орган з питань містобудування та архітектури, який утворено у складі виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації, протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви. У разі відсутності у складі відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради органу з питань містобудування та архітектури відповідність намірів щодо місця розташування ТС на території сільської, селищної, міської ради визначає орган з питань містобудування та архітектури відповідної районної державної адміністрації за територіальною належністю. У такому випадку строк розгляду заяви становить п'ятнадцять робочих днів. Про відповідність намірів замовника щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам замовник повідомляється відповідним органом з питань містобудування та архітектури письмово протягом трьох робочих днів з дня такого визначення відповідності намірів або замовнику надається аргументована відмова щодо реалізації намірів розміщення ТС.

За приписами п.п.2.10., 2.12., 2.24., 2.25 Порядку паспорт прив'язки тимчасової споруди оформлюється органом з питань містобудування та архітектури за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку, та підписується керівником (заступником керівника) відповідного органу з питань містобудування та архітектури виконавчого органу міської ради. Паспорт прив'язки виготовляється у двох примірниках. Один примірник зберігається у замовника тимчасової споруди, другий - у відповідному органі з питань містобудування та архітектури. Відомості паспорта прив'язки вносяться органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради або відповідної районної державної адміністрації в інформаційну базу містобудівного кадастру (для стаціонарних тимчасових споруд). Паспорт прив'язки підписується керівником (заступником керівника) відповідного органу з питань містобудування та архітектури виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації.

Згідно з п.5.7 Положення про користування об'єктами благоустрою комунальної власності на території міста Маріуполя, яке затверджено рішенням міської ради №7/11-729 від 28.09.2016р., після підписання договору щодо пайової участі в користуванні об'єктами благоустрою суб'єкт має право надавати заяву на отримання паспорту прив'язки для розміщення стаціонарної чи пересувної тимчасової споруди на території м.Маріуполя.

Отже, право розміщення тимчасової споруди юридично закріплюється шляхом оформлення паспорта прив'язки.

Як зазначалось, 10.11.2016р. Фізична особа-підприємець Тимофєєва Наталя Павлівна звернулась до голови комісії з питань користування об'єктами благоустрою на території м.Маріуполя Маріупольської міської ради з заявою, у якій просила розглянути можливість користування об'єктами благоустрою в місці розміщення тимчасової споруди (реалізація хлібобулочних виробів, бул.Шевченка), яка зареєстрована за №13-149-0378 від 10.11.2016р. адміністратором Центру надання адміністративних послуг м.Маріуполь ОСОБА_3

Разом з тим, доказів оформлення паспорту прив'язки на ім'я відповідача щодо будь-якої тимчасової споруди матеріали справи не містять. Відтак, право розміщення Фізичною особою-підприємцем Тимофєєвою Наталею Павлівною тимчасової споруди на території міста Маріуполь юридично не закріплено.

Доказів того, що відповідачем фактично встановлювалась (використовувалась) будь-яка тимчасова споруда без належної правової підстави матеріали справи також не містять.

За приписами п.3.1 договору №355-001 від 01.12.2016р., у разі невиконання замовником умов договору пайової участі (внесок) в користуванні об'єктом благоустрою м.Маріуполь щодо перерахування в повному обсязі коштів, уповноважений орган здійснює заходи щодо стягнення вказаних коштів у встановленому порядку.

Замовник зобов'язується своєчасно оплатити пайову участь (внесок) в користуванні об'єктами благоустрою м.Маріуполь відповідно до умов договору та має право розміщувати та утримувати тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності згідно з чинним законодавством (п.п.2.1.1, 2.2.1 договору №355-001 від 01.12.2016р.).

Разом з тим, відповідно до п.п.2.3.1, 2.4.1 вказаного правочину уповноважений орган зобов'язується здійснювати заходи з утримання та ремонту об'єктів благоустрою м.Маріуполя та має право вимагати від замовника своєчасної оплати пайової участі (внеску) в користуванні об'єктом благоустрою м.Маріуполь відповідно до умов договору.

Як зазначає позивач, відповідач встановлений договором обов'язок по оплаті пайової участі (внеску) за період з 01.12.2016р. до 01.12.2018р. не виконав, внаслідок чого у Фізичної особи-підприємця Тимофєєвої Наталі Павлівни утворилась заборгованість в сумі 37848 грн (83 грн/1 кв. м * 19 кв. м * 24 місяці).

Проте, за висновками суду, обов'язку замовника сплачувати пайові внески кореспондує обов'язок уповноваженого органу здійснювати заходи з утримання та ремонту об'єктів благоустрою м.Маріуполя за рахунок цих коштів. Тобто, такий обов'язок виникає лише у особи, яка на відповідній правовій підставі користується тимчасовою спорудою.

Виходячи з того, що матеріалами справи не підтверджено фактичного встановлення (використання) відповідачем тимчасової споруди на території міста Маріуполь, за висновками суду, вимоги позивача про стягнення внеску за договором щодо пайової участі в користуванні об'єктом благоустрою №355-001 від 01.12.2016р. у розмірі 37848 грн є передчасними.

При цьому, судом враховано, що строк дії договору не є терміном дії зобов'язання. У цьому випадку термін дії зобов'язання щодо сплати пайового внеску відповідачем не розпочався з урахуванням того, що сторонами не виконано всіх необхідних для його початку умов - не оформлено паспорт прив'язки тимчасової споруди.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, позовні вимоги Маріупольської міської ради Донецької області до Фізичної особи-підприємця Тимофєєвої Наталі Павлівни в частині стягнення внеску за договором щодо пайової участі в користуванні об'єктом благоустрою №355-001 від 01.12.2016р. у розмірі 37848 грн є неправомірними та таким, що не підлягають задоволенню.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У п.3.2 договору №355-001 від 01.12.2016р. сторони погодили, що замовник, у випадку несвоєчасної сплати внеску, передбаченого у розділі 1 договору, сплачує пеню в розмірі 120% облікової ставки НБУ за кожен день прострочення сплати від суми несплаченого платежу.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 5704,16 грн, яка нарахована за період з 12.12.2017р. по 12.12.2018р.

Проте, вимоги про стягнення пені не підлягають задоволенню як такі, що мають похідний характер від вимог про стягнення внеску за договором щодо пайової участі в користуванні об'єктом благоустрою №355-001 від 01.12.2016р.

Оскільки суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача в частині стягнення пені, заява відповідача про застосування позовної давності не підлягає задоволенню.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, у задоволенні позову Маріупольської міської ради до Фізичної особи-підприємця Тимофєєвої Наталі Павлівни про стягнення внеску за договором щодо пайової участі в користуванні об'єктом благоустрою №355-001 від 01.12.2016р. у розмірі 37848 грн, а також пені 5704,16 грн слід відмовити у повному обсязі.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1762 грн підлягає віднесенню на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.86, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Маріупольської міської ради, м.Маріуполь до Фізичної особи-підприємця Тимофєєвої Наталі Павлівни, м.Маріуполь про стягнення внеску за договором щодо пайової участі в користуванні об'єктом благоустрою №355-001 від 01.12.2016р. у розмірі 37848 грн, а також пені 5704,16 грн.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 27.02.2019р.

Повний текст рішення складено та підписано 04.03.2019р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця