номер провадження справи 24/9/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2019 Справа № 908/9/19

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Т.А., при секретарі Вака В.С.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, адвокат, ордер серія ЗП № 095585 від 17.01.2019

від відповідача: не прибув

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/9/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТ Стандарт" (69096, м. Запоріжжя, вул. Бородінська, 5/49, ідентифікаційний код 35147463)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кранмонтаж" (69089, м. Запоріжжя, вул. Героїв 37-го Батальйону, буд. 13, ідентифікаційний код 38783767)

про стягнення 4974,35 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТ Стандарт" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кранмонтаж" про стягнення основного боргу в сумі 4281,80 грн., трьох відсотків річних в сумі 164,04 грн., інфляційних витрат в сумі 527,51 грн.

Згідно із витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2019 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 08.01.2019 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТ Стандарт" до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/9/19, присвоєно справі номер провадження 24/9/19, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 11.02.2019.

У звязку з відрядженням судді Азізбекян Т.А., підготовче засідання перенести з 11.02.2019 на 18.02.2019.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання 18.02.2019 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Оголошений склад суду.

Перевірені повноваження присутнього в судовому засіданні учасника процесу.

Учасник процесу оголосив про обізнаність прав та обовязків, викладених у статтях 42, 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відводів складу суду не заявлено.

За приписами ч. 6 ст. 183 ГПК України, якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Учасник процесу надав письмову згода розпочати розгляд справи по суті в судовому засіданні 18.02.2019.

Відповідно до ч. 2. ст. 185 ГПК України судом оголошено про закінчення підготовчого засідання та початок судового розгляду справи по суті.

Позивач підтримав вимоги у повному обсязі, в обґрунтування правової підстави заявленого позову посилається на приписи ст. ст. 509, 625, 692 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України. При цьому вказує, що відповідно до досягнутої між сторонами домовленості, позивач поставив відповідачу металопрокат на загальну суму 4 282,806 грн. Свої зобов'язання щодо поставки металопрокату позивач виконав в повному обсязі, що підтверджується видатковою накладною. На оплату металопрокату відповідачу виставлено відповідний рахунок. За отриманий металопрокат відповідач не розрахувався. За порушення терміну виконання грошового зобовязання, в порядку ст. 625 ЦК України відповідачу нараховано 527,51грн. інфляції та 164,04 грн. 3% річних.

Відповідач в судове засідання не прибув, про поважність причин неявки уповноваженого представника суд не попереджав. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобовязані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; зявлятися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки неявка в судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами.

В засіданні 18.02.2019 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та розяснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до замовлення покупця № ВТ-091506 від 15.09.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю "ВТ Стандарт" та товариством з обмеженою відповідальністю "Кранмонтаж" досягнуто домовленість про поставку товару на загальну суму 4 282,80 грн. (в т.ч. ПДВ).

15.09.2017 позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 4 282,80 грн. (в т.ч. ПДВ), що підтверджується видатковою накладною № ВТ-091510 від 15.09.2017. Товар отримано уповноваженою особою ТОВ "Кранмонтаж" ОСОБА_2 (директором), про що свідчить його підпис на вказаній видатковій накладній.

Відповідач виставив позивачу рахунок на оплату замовлення № ВТ-091506 від 15.09.2017 на суму 4 282,80 грн., копія якого міститься в матеріалах. Згідно вказаного термін оплати не пізніше 18.03.2017.

Оскільки рахунок № ВТ-091506 від 15.09.2017 на суму 4 282,80 грн. відповідачем не було оплачено, позивачем на адресу відповідача направлена претензія від 08.11.2018 № 08/11 з вимогою в строк до 19.11.2018 перерахувати на поточний рахунок ТОВ "ВТ Стандарт" суму основного боргу у розмірі 4 282,80 грн.

Претензія залишена відповідачем без реагування, сума боргу не сплачена.

Позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кранмонтаж" основного боргу в сумі 4 281,80 грн., трьох відсотків річних в сумі 164,04 грн. за період з 19.09.2017 по 29.12.2018, інфляційних витрат в сумі 527,51 грн. за період з 19.09.2017 по 29.12.2018 є предметом судового розгляду у даній справі.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України, згідно з якою господарські зобовязання між субєктами господарювання виникають, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Відповідно до приписів ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

За змістом пунктів 2, 4 зазначеної статті, правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Статтею 205 Цивільного кодексу України визначено:

1. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

2. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

3. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Стаття 207 Цивільного кодексу України закріплює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Матеріали справи свідчать, що на підставі підписаної обома сторонами видаткової накладної № ВТ-091510 від 15.09.2017, між позивачем та відповідачем склалися господарські відносини, у розумінні ст. 202 ЦК України, що породили взаємні обовязки, а саме: обовязок позивача полягає у поставці товару відповідачеві, та, відповідно, обовязок відповідача - у прийнятті товару та його оплаті.

Таким чином, суд відзначає, що дії сторін в силу загальних засад і змісту цивільного законодавства слід визнати діями, що породжують цивільні права і обовязки, аналогічні зобовязанням за договором купівлі-продажу. Ці дії згідно ст.ст. 11, 655, 692 ЦК України є підставою виникнення у відповідача обовязку сплатити заборгованість за отриманий у позивача товар.

В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Таким чином, виходячи із правової природи правочину купівлі-продажу, після отримання товару у покупця виникає зустрічне зобовязання по оплаті переданого товару.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Отже, у покупця (відповідача) виникло зобовязання по сплаті ціни переданого йому товару.

Згідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з рахунку на оплату замовлення № ВТ-091506 від 15.09.2017 на суму 4 282,80 грн., термін оплати не пізніше 18.03.2017.

Оскільки поставлений товар відповідачем не було оплачено, позивач звернувся до відповідача з претензією від 08.11.2018 № 08/11, в якій вимагав сплатити заборгованість в строк до 19.11.2018.

Всупереч ст. 530 ЦК України відповідач обовязок по сплаті товару належним чином не виконав, внаслідок чого заборгованість за отриманий від позивача товар станом на момент подання позову до суду становить 4 282,80 грн.

Слід відзначити, що оскільки цивільним законодавством не встановлено форми, змісту та порядку предявлення кредитором вимоги до боржника, то виставлений позивачем рахунок, в якому визначена сума, що належить до сплати, який прийнято відповідачем до виконання, вважається вимогою до ТОВ "Кранмонтаж" щодо виконання зобовязання по оплаті в розумінні статті 530 ЦК України.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 599 ЦК України, згідно з приписами якої зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, суд вважає вимогу позивача про стягнення основного боргу в сумі 4 282,80 грн. обґрунтованою та доведеною, а тому задовольняє її у повному обсязі.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобовязання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, враховуючи встановлений факт несвоєчасного виконання відповідачем грошових зобов'язань, вимоги про стягнення 3% річних та втрат від інфляції заявлені позивачем обґрунтовано.

Судом перевірено розрахунки позивача з урахуванням приписів законодавства та за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство" та встановлено, що з урахуванням суми основного боргу, вимоги про стягнення інфляційних витрат в сумі 527,51 грн. та 3% в сумі 164,04 грн. за період з 19.09.2017 по 29.12.2018 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

За приписами статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 73, 77 ГПК України).

Позивачем надано суду відповідні докази, які підтверджують розмір позовних вимог.

Відповідач не надав суду доказів перерахування позивачу заявленої до стягнення суми.

Таким чином, враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань та вищезазначені приписи норми чинного законодавства України, суд констатує правомірність заявлених позивачем вимог, а тому позов задовольняє у повному обсязі.

Стосовно витрати на оплату послуг адвоката суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Приписами ч. 3 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом, тобто, у даному випадку - частиною 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

В якості доказів отримання послуг адвоката суду надано договір на правову допомогу 17.01.2019 № 17/01, платіжне доручення від 18.02.2019 № 4054 на суму 1 500,00 грн., ордер на надання правової допомоги (серія ЗП № 095585) та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Отже, суду надано належні докази, що підтверджують понесення витрат по оплаті послуг адвоката у розмірі 1500,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 762,00 грн. та 1 500,00 грн. витрати на оплату послуг адвоката покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кранмонтаж" (вул. Героїв 37-го Батальйону, буд. 13, м. Запоріжжя, 69089, ідентифікаційний код 38783767) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТ Стандарт" (вул. Бородінська, 5/49, м. Запоріжжя, 69096, ідентифікаційний код 35147463) 4 282 (чотири тисячі двісті вісімдесят дві) грн. 80 коп. основного боргу, 164 (сто шістдесят чотири) грн. 04 коп. 3% річних, 527 (пятсот двадцять сім) 51 коп. інфляції, 1 500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката та 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28.02.2019.

Суддя Т.А. Азізбекян