РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.03.2019Справа № 910/827/19
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО-ЦЕНТР»

до Акціонерного товариства «Київенерго»

про стягнення 275455,38 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гукун Н.В.

Представники сторін:

від позивача - Колесник К.А. (адвокат);

від відповідача - Дуднік-Дубіняк Д.І. (адвокат).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення з відповідача суми заборгованості та санкцій у зв'язку з невиконанням умов договору про закупівлю робіт №25/ТЕЦ5-11-17 від 24.02.2017. Вимоги позову вмотивовані тим, що всупереч умов укладеного договору відповідач не здійснив обумовлений договором розрахунок за виконані ремонтні роботи, у зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 257020,33 грн., інфляційні втрати 14907,18 грн. та 3% річних в сумі 3527,87 грн.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, вважав їх обґрунтованими та правомірними, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що стягнення фінансових санкцій є неправомірними, оскільки відповідачем не здійснюється господарська діяльність та просив суд у позові відмовити, правом надати відзив не скористався.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

24.02.2017 між ПАТ «Київенерго» (замовник) та ТОВ «РІО-ЦЕНТР» (підрядник) був укладений договір про закупівлю робіт №25/ТЕЦ5-11-17 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 договору підрядник зобов'язується за завданням замовника виконати на свій ризик та своїми силами роботи, зазначені в п. 1.2 договору, а замовник - прийняти та оплатити виконані роботи.

Пунктом 1.2 Договору визначено найменування робіт: заміна елементів трубопроводів гострої пари та промперегріву. Заміна елементів гріючої пари деаератора 7ата. Заміна ділянок трубопроводу промивочно-продувачної лінії котлів ст.№1,2 на ТЕЦ-5 СВП «Київські ТЕЦ» ПАТ «Київенерго».

Згідно з п. 3.1 Договору ціна цього Договору визначена договірною ціною та становить 749660, 06 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 149932,01 грн., що усього з ПДВ становить 899592,07 грн.

Положеннями п. 6.1.1 на замовника покладений обов'язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи.

Пунктом 4.1 Договору визначений порядок здійснення оплати шляхом розрахунку замовником за фактом виконаних робіт та витрат на підставі підписаних сторонами Актів КБ-2в та Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою №КБ-3 з відтермінуванням платежу 45 календарних днів з моменту підписання Сторонами відповідних Актів.

Для розрахунків за виконані будівельно-монтажні роботи підрядник до 20 числа звітного місяця передає замовнику Акти КБ-2в та Довідки КБ-3(п. 4.3 Договору).

Згідно до п.5.1, Додатку №5 «Графіку виконання робіт» до договору №25/ТЕЦ-5-11-17 від 24.02.2017 було передбачено термін виконання вказаних робіт до 15.06.2018.

Як свідчать матеріали справи, 15.06.2018 відповідачем прийнято виконання позивачем робіт з ремонту ділянки паропроводу «гострої» пари 377х50 у червні 2018 року на загальну суму 257020,33 грн, в тому числі ПДВ 42836,72 грн. Остаточний розрахунок за виконані роботи мав бути виконаний у термін до 31.07.2018.

Проте, відповідач в порушення умов укладеного сторонами договору за виконані позивачем роботи розрахунок не здійснив.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за роботи, виконані останнім за Договором становить 257020,33 грн.

Дослідивши положення вищевказаного Договору, суд дійшов висновку про те, що за своєю правовою природою даний правочин є договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 вказаної статті, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач доказів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем в розмірі 257020,33 грн. або спростовували доводи останнього, суду не надав.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 257020,33 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 14907,18 - інфляційні втрати, 3527,87 грн. - 3% річних.

Виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення: втрат від інфляції та 3% річних за ст. 625 ЦК України.

Розрахунок втрат від інфляції та 3% річних судом також перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним (зокрема, оскільки розраховані Позивачем санкції не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом), а їх розмір є доведеним залученими позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення 14907,18 грн. втрат від інфляції та 3527,87 грн. 3% річних визнаються судом обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, у які Позивачем включено витрати по оплаті судового збору та витрати на правову допомогу, судом перевірено та визнано документально обґрунтованими, тому понесені Позивачем судові витрати у сумах 4131,83 грн. судового збору та 10000 грн. на професійну правничу допомогу відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 126, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства «Київенерго» (вул. Мельникова, 31, м. Київ, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РІО-ЦЕНТР (пр. П. Григоренка, 16, м. Харків, ) 257020 (двісті п'ятдесят сім тисяч двадцять) грн. 22 коп. заборгованості, 14907(чотирнадцять тисяч дев'ятсот сім) грн. 18 коп. інфляційних втрат, 3527 (три тисячі п'ятсот двадцять сім) грн. 87 коп. 3% річних, а також 4131 (чотири тисячі сто тридцять одну) грн. 83 коп. судового збору та 10000 (десять тисяч) грн. витрат на правову допомогу.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 254, 256, 247 ГПК України.

Повний текст складено 11.03.2019.

Суддя Сташків Р.Б.