ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2879/18
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Ярош А.І.

суддів: Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання Молодов В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМ"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.12.2018 року про забезпечення позову (м. Одеса, суддя Літвінов С.В.)

у справі №916/2879/18

за позовом Акціонерного товариства "Одесаобленерго"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМ"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_1

про стягнення грошових коштів у розмірі 488 582 грн. 95коп.,

за участю представників учасників процесу :

від позивача - Оляш К.І., довіреність № 15, дата видачі: 22.12.18; Акціонерного товариства "Одесаобленерго";

від відповідача - Швець В.В., наказ № 24/1-К, дата видачі: 26.04.17; Директор Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМ";

від третьої особи - не з'явився;

У грудні 2018 року Акціонерне товариство "Одесаобленерго" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМ" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1, в якій просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМ" на користь Акціонерного товариства "Одесаобленерго" збитки у розмірі 488 582 грн. 95коп. та відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач неправомірно видав ОСОБА_1 технічні умови від 03.07.2017 року № 6/2017, і в подальшому незаконно приєднав її об'єкт за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, АДРЕСА_1, до власних електричних мереж, що призвело до завдання позивачу збитків на суму 488 582 грн. 95коп.

Одночасно з позовом Акціонерне товариство "Одесаобленерго" подало до Господарського суду Одеської області заяву про забезпечення позову, в якій просило суд накласти арешт на грошові кошти у загальній сумі 488 582 грн. 95коп., яка обліковується на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМ" у банківських та/або інших фінансово-кредитних установах.

Заява мотивована тим, що відповідачу буде анульовано ліцензію з передачі електричної енергії, що спричинить погіршення фінансового стану відповідача, а також те, що відповідач має негативну ділову репутацію, що дає підстави позивачу припускати, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить ефективний захист та поновлення порушених прав позивача.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.12.2018 року у справі №916/2879/18 (суддя Літвінов С.В.) заяву про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на грошові кошти у загальній сумі 488 582 грн. 95коп., які обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМ» у банківських та/або інших фінансово-кредитних установах.

Ухвала суду мотивована тим, що у зв'язку з анулюванням ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами з 01.01.2019 року, відповідач не матиме права проводити господарську діяльність з передачі електричної діяльності, що відобразиться на фінансовому стані підприємства і вплине на реальну можливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗЕМ" з ухвалою суду не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.12.2018 року у справі № 916/2879/18 про забезпечення позову і постановити нову ухвалу, якою відмовити позивачу у задоволені заяви про забезпечення позову, а також відшкодувати відповідачу за рахунок позивача судовий збір за подання апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі вказано, що при винесенні ухвали судом першої інстанції не було враховано, що накладення арешту на означену суму призведе до зупинення виплат заробітних плат, розрахунків з контрагентами товариства, виконання інвестиційних програм та інших поточних платежів.

Також скаржник вважає, що правова оцінка правовідносин, надана у рішеннях Господарського суду Одеської області у справах № 916/1228/18 і № 916/995/18, не є обов'язковою для господарського суду у даній справі на підставі ч. 7 ст. 75 ГПК України.

Зазначає, що об'єкт, розташований за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, смт. Затока, бульвар Золотий беріг, діл. 37/11 не підключено до мереж ТОВ «ЗЕМ», що підтверджується фотоматеріалами, наданими АТ «Одесаобленерго» до позовної заяви по справі № 916/2879/18. На фото чітко видно, що на земельній ділянці відсутні будь-які споруди і, відповідно, до електромереж ТО Б «ЗЕМ» ніякого об'єкту, розташованого па земельній ділянці за адресою: Одеська область, м. Білгород- Дністровський, смт. Затока, бульвар Золотий беріг, діл, 37/11 не підключені.

Апелянт вважає, що Протокол №36 від 23.06.2018 р. з Розрахунком не можуть бути застосовані як Докази на підтвердження доводів позивача, оскільки складені на підставі законодавства, що не підлягає застосуванню до правовідносин між ТОВ «ЗЕМ» та АТ «Одесаобленерго».

Судом не було враховано, що заборона блокує діяльність ТОВ «ЗЕМ». Накладення арешту па суму 488 582,95 грн. призведе до зупинення виплат заробітних плат, розрахунків з контрагентами Товариства, виконання інвестиційних програм та інших поточних платежів.

18.02.2019 року від Акціонерного товариства "Одесаобленерго" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.12.2018 року у справі №916/2879/18 залишити без змін.

20.02.2019 року через канцелярію суду від Акціонерного товариства "Одесаобленерго" надійшли пояснення по справі, в яких позивач посилається на існування судових рішень по аналогічним справам.

Судовою колегією відзив на апеляційну скаргу і пояснення позивача долучено до матеріалів справи.

21.02.2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗЕМ" надано клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових документів.

Судова колегія не бере до уваги надані документи і вважає за необхідне повернути їх скаржнику, у зв'язку з тим, що такі документи стосуються розгляду справи по суті, а не розгляду заяви про забезпечення позову.

Третя особа своїм правом на подання відзиву не скористалась.

В судовому засіданні представники позивача і відповідача підтримали свої доводи та заперечення щодо апеляційної скарги з мотивів, що викладені письмово. Третя особа явку свого представника у судові засідання не забезпечила, про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлена належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що на момент завдання позивачу збитків відповідач провадив господарську діяльність з передачі електричної енергії на підставі Ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, виданої відповідно до постанови НКРЕ від 02.09.1998 року № 1115. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 07.12.2018 року № 1671 вищевказану Ліцензію Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМ» буде анульовано з 01.01.2019 року. Тобто, з 01.01.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕМ» не матиме права провадити господарську діяльність з передачі електричної енергії, у зв'язку з анулюванням відповідної ліцензії, що безумовно відобразиться на фінансовому стані підприємства. Також, позивач посилається на те, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, було виявлено у діяльності відповідача чисельні порушення Ліцензійних умов з передачі електричної енергії, Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії, внаслідок чого постановою від 06.11.2018 року № 1370 на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕМ» було накладено штраф у розмірі 85 000 грн. 00 коп. Вищенаведене, на думку позивача, свідчить про негативну ділову репутацію відповідача. Позивач також зазначає, що невжиття заходів із забезпечення позову унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Господарський суд Одеської області, приймаючи до уваги обставини, які можуть утруднити реальне виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, задовольнив заяву позивача і забезпечив позов шляхом накладення арешту на кошти у розмірі суми позовних вимог.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване перш за все проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Передбачивши різні види забезпечення позову, закон не встановлює конкретно, який вид в яких судових справах застосовується. Це питання вирішується судом за заявою заявника (особи, яка бере участь у справі), враховуючи причини, у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов, характер спірних правовідносин тощо.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу приписів частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

За приписами частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з частинами 5, 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника по забезпеченню позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За приписами п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

При вжитті запобіжних заходів суд повинен з'ясувати наявність зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Таким чином, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як вбачається зі змісту наявної в матеріалах оскарження заяви про вжиття заходів забезпечення позову, Акціонерне товариство "Одесаобленерго" м. Одеса зазначає, що предметом даного спору є стягнення з відповідача збитків, завданих внаслідок неправомірних дій Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМ" м. Білгород-Дністровський з підключення об'єктів третіх осіб до електромереж без згоди позивача.

На момент завдання відповідачем збитків, останній провадив господарську діяльність з передачі електричної енергії на підставі Ліцензії з передачі електричної енергії місцевим (локальним) електричним мережам, виданої відповідно до постанови НКРЕ від 02.09.1998 року № 1115.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМ" м.Білгород-Дністровський було виявлено порушення Ліцензійних умов з передачі електроенергії, внаслідок чого постановою від 06.11.2018 року № 1370 на відповідача накладено штраф в розмірі 85 000 грн. 00 коп.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 07.12.2018 року № 1671 ліцензію Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМ" м. Білгород-Дністровський анульовано з 01.01.2019 року.

Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗЕМ" м. Білгород-Дністровський не матиме права провадити господарську діяльність, що може відобразитися на фінансовому стані підприємства.

З урахуванням викладеного, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, судова колегія погоджується з місцевим господарським судом щодо наявності достатніх підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, в межах суми стягнення у розмірі 488 582 грн. 95 коп., що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "ЗЕМ" м. Білгород-Дністровський та обліковуються на рахунках в банківських та інших кредитно - фінансових установах, оскільки викладені вище обставини свідчать про можливість утруднення або взагалі не виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Доводи апелянта про відсутність на спірній земельній ділянці будь-яких об'єктів , підключених до мереж ТОВ «ЗЕМ», про неналежність протоколу №36 від 23.06.2018 року з розрахунком як доказів підтвердження неправомірних дій відповідача, стосуються розгляду справи по суті та підлягають доведенню відповідачем в порядку ст.ст.74, 76-79 ГПК України в суді першої інстанції.

При цьому, судова колегія не приймає до уваги посилання скаржника на те, що накладення арешту на означену суму призведе до зупинення виплат заробітних плат, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 2, частини другої статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 №95, ратифікованої Україною 04.08.1961, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно з ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 6 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Отже, державою гарантовано та законодавчо закріплено право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов'язкових платежів до державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається.

Крім того, як вбачається з позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 06.11.2018 р. по справі № 923/560/17 виконання в майбутньому судового рішення, у випадку задоволення позовних вимог, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи буде наявне у відповідача майно для задоволення вимог кредитора.

Отже, враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятої господарським судом ухвали.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та такою, що ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення, та залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись статтями ст.ст. 136-140, 240, 270, п.1 ч.1 ст. 275, 282-285 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМ" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.12.2018 року у справі №916/2879/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 06.03.2019 року

Головуючий А.І. Ярош

Судді: Н.М. Принцевська

Я.Ф. Савицький