ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2019 р. м. Київ Справа № 911/2670/18

Розглянувши матеріали справи за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі»

до Приватного підприємства «УКРЗІЗ»

про стягнення 171 681,44 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання: Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: не зявився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» (надалі позивач) до Приватного підприємства «УКРЗІЗ» (надалі відповідач) про стягнення 171 681,44 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.12.2018 року відкрито провадження у справі № 911/2670/18, підготовче засідання призначено на 22.01.2019 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 11.01.2019 року представником позивача подано клопотання б/н від 08.01.2019 року про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.01.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» б/н від 08.01.2019 року про проведення судового засідання в режимі відео конференції у звязку з відсутністю технічної можливості.

У підготовчому засіданні 22.01.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, у підготовче засідання 22.01.2019 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Враховуючи, що судом під час підготовчого судового засідання 22.01.2019 року вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд за результатами підготовчого засідання постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 12.02.209 року.

В судовому засіданні 12.02.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду спору в судове засідання 12.02.2019 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У звязку з чим, в судовому засіданні 12.02.2019 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 08.08.2017 року між Публічним акціонерним товариством «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» (змінено найменування на АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» у відповідності до виписки з ЄДРПОУ від 21.05.2018 року) (далі - Покупець, позивач) та Приватним підприємством «УКРЗІЗ» (далі - Постачальник, відповідач) укладено договір про закупівлю товару № 750-Дн03 (далі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується поставити Покупцю товар, зазначений у специфікації, а Покупець - прийняти і оплатити такий товар, код згідно УКТ ЗЕД (далі - товар), 2017 року виготовлення, в кількості, комплектності, асортименті та за ціною згідно зі специфікацією.

Відповідно до специфікації (п.п.1.1.) сторони погодили поставку товару - костюм для захисту від загальних виробничих забруднень і механічних впливів з бавовняних речовин (чоловічий) у кількості 2221 одиниць, костюм для захисту від загальних виробничих забруднень і механічних впливів з бавовняних речовин (жіночий) у кількості 267 одиниць, костюм ІТР для захисту від загальних виробничих забруднень і механічних впливів з бавовняних речовин (чоловічий) у кількості 570 одиниць, костюм ІТР для захисту від загальних виробничих забруднень і механічних впливів з бавовняних речовин (жіночий) у кількості 40 одиниць на загальну суму 2 259 209,52 грн.

Згідно з п. 3.1 Договору ціна на товар, що поставляється, вказується в специфікації (пункт 1.1 цього договору) та є незмінною протягом строку дії цього договору крім випадків, встановлених діючим законодавством України.

Згідно з п. 5.1 Договору строк поставки товару впродовж 30 календарних днів після відправлення письмової заявки Покупцем.

У відповідності до п.п.5.1.1. Договору заявка направляється Покупцем за допомогою технічних засобів зв'язку (факсом та/або електронним листом) Постачальнику по реквізитах, вказаних у п.12.13. та/або у розділі 0 цього Договору з обовязковим наступним направленням рекомендованого письмового повідомлення курєрською поштою та/або поштовим відділенням звязку Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» (УДППЗ «Укрпошта»).

Позивач зазначає, що 21.08.2018 року на виконання умов Договору, позивач направив на адресу відповідача заявку на поставку від 19.08.2017 року №50622/1001, якою просив здійснити поставку Товару за Договором, у визначеному заявкою обємі, що підтверджується доказами направлення та вручення УДППЗ «Укрпошта» рекомендованого листа, електронним листування та відповідями відповідача.

Однак, у вказаний Договором 30-денний термін, заявка позивача не була виконана. Натомість відповідачем було направлено лист №23-08/1 від 23.08.2017 року з інформацією щодо можливості поставки спецодягу тільки в листопаді 2017 року.

У звязку з чим, 20.09.2017 року позивач звернувся до відповідача з листом №56202/1001, яким повідомив про невиконання зобовязань щодо поставки у відповідності до умов п.5.1 Договору та, як наслідок, зміну обсягів закупівлі згідно заявки від 19.08.2017 року №50622/1001, а саме зменшення обсягу замовленого товару.

Однак, після направлення листа №56202/1001 від 20.09.2017 року у передбачений п. 5.1 Договору 30-денний строк, заявка не була виконана.

У звязку з чим, позивач направив на адресу відповідача лист №62731/1001 від 26.10.2017 року з вимогою термінової поставки товару строком до 03.11.2017 року та неухильного виконання зобов'язань за Договором. На що відповідач надав лист-відповідь №01-11/1 від 01.11.2017 року, в якому повідомив що поставка Товару планується 12.12.2017 року.

Однак, поставка товару відбулася лише 22.12.2017 року, що підтверджується видатковою накладною №УЗ-0000210 на суму 408 564,00 грн. та 27.12.2017 року, що підтверджується видатковою накладною №УЗ-0000213 на суму 289 870,38 грн.

Таким чином, позивач стверджує, що поставка здійснена відповідачем з порушенням строку, визначеного Договором, що є підставою для застосування штрафних санкцій у відповідності до умов Договору.

Позивач зазначає, що насилав на адресу відповідача претензію №13155/1001 від 26.02.2018 року про сплату штрафу та неустойки за прострочення виконання зобовязання, яка отримана відповідачем, однак залишена без задоволення.

Згідно приписів п. 7.1. Договору у разі невиконання або неналежного виконання будь-якої з сторін прийнятих на себе за цим Договором зобовязань, вона несе відповідальність перед іншою стороною відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі, відшкодовує збитки, сплачує штрафні санкції. Сторони дійшли згоди, що збитки (витрати), понесені на виконання даного Договору, стягуються з винної сторони в повному обсязі незалежно від санкцій, передбачених розділом 7 цього Договору.

Відповідно до п. 7.2. Договору у разі поставки товару з порушенням строку, передбаченого у цьому Договорі, постачальник перед покупцем несе наступну відповідальність:

- у випадку прострочення поставки товару в межах 10 (десяти) календарних днів постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 5% від суми цього Договору (п.7.2.1 Договору).

- у випадку прострочення поставки товару понад 10 (десять) календарних днів постачальник починаючи з 11 (одинадцятого) календарного дня сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,1% вартості не поставленого товару або товару поставленого з порушенням строків, за кожен день прострочення (п.7.2.2 Договору).

Також, п. 7.10 Договору передбачено, що строк нарахування покупцем постачальнику штрафних санкцій за Договором не обмежується шістьма місяцями з моменту невиконання та/або неналежного виконання зобовязань за Договором, у звязку з чим штрафна санкція підлягає нарахуванню за весь період порушення зобовязання.

Сторони домовились встановити строк позовної давності для вимог про стягнення з постачальника неустойки (штрафу, пені) в три роки.

У звязку з тим, що як стверджує позивач, відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання щодо поставки товару, а саме прострочив поставку товару за Договором про закупівлю товару №750-ДнОЭ від 08.08.2017 року. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за Договором позивачем нараховано відповідачу неустойку за прострочення поставки товару у сумі 58 720,97 грн. та штраф за не поставку товару в межах 10 календарних днів у сумі 112 960,47 грн., як передбачено сторонами у п.7.2 Договору.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 4 статті 265 Господарського кодексу України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Згідно з ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з ч.1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до норм ч. 1 та ч. 2 ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідачем в ході розгляду спору позовні вимоги не заперечено та не спростовано, не надано обґрунтованих пояснень щодо поважності причин пропуску строку поставки та контр розрахунку позову.

Матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань щодо поставки товару, що свідчить про порушення ним умов Договору щодо термінів поставки товару і підставою для застосування відповідальності (стягнення пені та штрафу) відповідно до умов п. 7.2 Договору.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Також, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторонами в Договорі погоджено неустойку за прострочення виконання зобовязання з поставки товару, а саме згідно з п. 7.2. Договору у разі поставки товару з порушенням строку, передбаченого у цьому Договорі, постачальник перед покупцем несе наступну відповідальність:

- у випадку прострочення поставки товару в межах 10 (десяти) календарних днів постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 5% від суми цього Договору (п.7.2.1 Договору).

- у випадку прострочення поставки товару понад 10 (десять) календарних днів постачальник починаючи з 11 (одинадцятого) календарного дня сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,1% вартості не поставленого товару або товару поставленого з порушенням строків, за кожен день прострочення (п.7.2.2 Договору).

Також, п. 7.10 Договору передбачено, що строк нарахування покупцем постачальнику штрафних санкцій за Договором не обмежується шістьма місяцями з моменту невиконання та/або неналежного виконання зобовязань за Договором, у звязку з чим штрафна санкція підлягає нарахуванню за весь період порушення зобовязання.

Сторони домовились встановити строк позовної давності для вимог про стягнення з постачальника неустойки (штрафу, пені) в три роки.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок позову, який не заперечений та не спростований відповідачем, судом встановлено, що відповідач мав поставити замовлену партію товару в строк 30 днів з моменту отримання заявки (отримана 26.08.2017 року, що підтверджується відстеженням поштового відправлення), тобто до 26.09.2017 року. Однак, поставка відбулась лише 22.12.2017 року за видатковою накладною №УЗ-0000210 та 27.12.2017 року за видатковою накладною №УЗ-0000213.

Таким чином, відповідачем прострочено виконання зобовязання з поставки товару на строк більше 10 днів.

Позивачем у відповідності до п. 7.2. Договору правомірно нараховано відповідачу 5% штрафу від суми Договору за прострочення поставки в межах 10 денного строку в сумі 112960,47 грн. та неустойку за прострочення поставки на термін понад 10 днів в сумі 58 720,97 грн. Розрахунок позивача відповідає домовленостям сторін, вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки за прострочення поставки товару у сумі 58 720,97 грн. та штрафу за не поставку товару в межах 10 календарних днів у сумі 112 960,47 грн. правомірні, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі в сумі 2700,94 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, ст.ст. 233, 236-241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до Приватного підприємства «УКРЗІЗ» про стягнення 171 681,44 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Приватного підприємства «УКРЗІЗ» (08132, АДРЕСА_1, код за ) на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» (49107, м. Дніпро, вул. Запорізьке шосе, буд. 22, код за ) 58 720,97 грн. неустойки, 112 960,47 грн. штрафу та 2700,94 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу XI Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик