РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.02.2019Справа №910/13098/18

За позовомТовариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування"
доПриватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.Бі.Ай-Кооп"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на
стороні відповідача -ОСОБА_1
простягнення 99 000,00 грн.
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Баринова О.І.
Представники учасників справи:
від позивача:Резнік К.О.
від відповідача:Супрун Т.В.
від третьої особи:не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2018 року Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.Бі.Ай-Кооп" про стягнення 143 328,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту CLAU №10850 від 15.02.2018 та у зв'язку з настанням страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП), виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Ford Mondeo, державний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_2, водієм якого скоєно ДТП, станом на дату настання останньої була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова група "Ю.Бі.Ай-Кооп" на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7655173, а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування спричинених збитків у розмірі 143 328,97 грн. покладається на відповідача.

Крім того, в прохальній частині позову Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" викладено клопотання про витребування у Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.Бі.Ай-Кооп" належним чином засвідченої копії договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7655173.

Додатково позивачем 01.10.2018 було подано через відділ діловодства суду клопотання, в якому Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" просило суд витребувати у Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.Бі.Ай-Кооп" належним чином засвідчену копію договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7655173 та інформацію про наявність договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників автомобіля Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_2, (якщо такий укладався).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.10.2018 (постановленою після усунення позивачем недоліків позовної заяви, встановлених ухвалою від 04.10.2018) відкрито провадження у справі №910/13098/18; вирішено здійснювати її розгляд правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи; клопотання позивача про витребування доказів задоволено частково та витребувано у відповідача належним чином засвідченої копії договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7655173.

12.11.2018 через відділ діловодства суду від Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.Бі.Ай-Кооп" надійшов відзив на позов з доказами його направлення позивачу, за змістом якого відповідач заперечує проти позовних вимог з тих підстав, що договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7655173 був укладений з ОСОБА_4 на пільгових умовах (на підставі пенсійного посвідчення), а тому містив застереження, що його дія поширюється виключно під час особистого керування страхувальником автомобілем Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_2. В той же час, спірна дорожньо-транспортна пригода була спричинена водієм ОСОБА_1, який керував автомобілем Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_2. А тому відповідач вказує, що з огляду на категорію полісу у нього не виникло зобов'язань з відшкодування збитків, спричинених ОСОБА_1. Крім того, відповідач звертає увагу суду, що страхове відшкодування підлягає зменшенню на суму франшизи.

21.11.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" вказує, що пільгова категорія полісу №АК/7655173 та спричинення дорожньо-транспортної пригоди відмінною особою від страхувальника не звільняє Приватне акціонерне товариство "Страхова група "Ю.Бі.Ай-Кооп" від обов'язку здійснити страхове відшкодування, а лише наділяє правом на компенсацію 50% виплаченого страхового відшкодування винуватцем дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того позивачем було долучено до свого відзиву заяву про залучення третьої особи - ОСОБА_1, оскільки рішення у даній справі може вплинути на його права та обов'язки з огляду на доводи, викладені у відповіді на відзив.

Також, Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" до своєї відповіді на відзив було долучено заяву про зменшення розміру позовних вимог, за змістом якої позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 99 000,00 грн., а також повернути надмірно сплачений судовий збір.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.11.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_1; встановлено залучений третій особі строк для подання до суду письмових пояснень щодо позову та/або відзиву; повернуто Товариству з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" з Державного бюджету України 387,93 грн. судового збору, сплаченого за платіжним дорученням №6962 від 25.09.2018.

20.12.2018 через відділ діловодства суду від Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.Бі.Ай-Кооп" надішли заперечення на відповідь на відзив з доказами їх направлення іншим учасникам справи, за змістом яких відповідач звертає увагу суду, що специфіка оформленого полісу №АК/7655173 зумовлена тим, що Приватне акціонерне товариство "Страхова група "Ю.Бі.Ай-Кооп" на підставі поданого ОСОБА_4 пенсійного посвідчення погоджується надати пільгу на страховий платіж, однак за умовами, що страховий захист відповідальності за шкоду заподіяну третім особам поширюється виключно на ОСОБА_4 під час особистого керування вказаним у полісі №АК/7655173 автомобілем Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_2. Таким чином, на думку відповідача, у нього відсутній обов'язок здійснювати страхове відшкодування за завдану ОСОБА_1 шкоду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.12.2018 постановлено здійснювати розгляд справи №910/13098/18 за правилами загального позовного провадження; запропоновано сторонам надати у підготовче засідання письмові пояснення щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля Ford Mondeo, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу; призначено підготовче засідання на 22.01.2019.

11.01.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" надійшли письмові пояснення по справі, в яких позивач вказує, положення ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не містить такої підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування як керування застрахованим транспортним засобом особою, яка не являється страхувальником за пільговим полісом. Крім того, позивач повторно звертає увагу, що ст. 38-1 вказаного Закону наділяє страхувальника за пільговим полісом наділяє правом на компенсацію 50% виплаченого страхового відшкодування винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, тобто, на думку позивача, у відповідача наявний обов'язок із сплати страхового відшкодування за спірним полісом.

22.01.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" надійшли письмові пояснення щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля Ford Mondeo, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. У вказаних поясненнях позивач вказує, що у відповідача наявний обов'язок з відшкодування фактичних витрат на відновлювальний ремонт застрахованого транспортного засобу, а відтак звіт суб'єкта оціночної діяльності є попереднім оціночним документом, в той час як реальні збитки, завдані застрахованому автомобілю, підтверджуються рахунком та актами виконаних робіт, складеними Товариством з додатковою відповідальністю "Віді-Край Моторз".

22.01.2019 Приватне акціонерне товариство "Страхова група "Ю.Бі.Ай-Кооп" подало відповідь на письмові пояснення позивача, в якій вказує не визнає спірну ДТП страховим випадком, оскільки за кермом застрахованого за полісом автомобіля був не ОСОБА_4, оскільки пільга на укладення відповідного правочину надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою.

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 22.01.2019 відновлено пропущений строк відповідачу та прийнято відповідь на письмові пояснення до матеріалів справи, клопотання про відкладення розгляду справи задоволено та відкладено підготовче засідання на 12.02.2019.

12.02.2019 завершено підготовче провадження у справі №910/13098/18 та за спільним клопотанням представників сторін розпочато розгляд справи по суті у тому ж судовому засіданні.

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 12.02.2019 оголошено перерву у судовому засіданні до 26.02.2019

В судове засідання 26.02.2019 представники сторін з'явились, надали усні пояснення по суті спору, за змістом яких позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, а відповідач проти задоволення позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

Третя особа явку свого представника в судові засідання не забезпечила, своїм правом на подання пояснень по суті спору у визначений судом у відповідності до господарського процесуального кодексу строк не скористалась, хоча про розгляд даної справи була належним чином повідомлена, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У судовому засіданні 26.02.2019 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються правові позиції сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2018 між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" та Міністерством з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU №10850 (надалі - Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Ford Mondeo, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до пункту 1.3. Договору позивач, як страховик, зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку та на умовах, визначених цим договором, а страхувальник зобов'язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Термін дії Договору - з 15.02.2018 до 24 год. 00 хв. 15.02.2019.

23.02.2018 по вул. Льва Толстого, 61 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Ford Mondeo, державний номер НОМЕР_1, та Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_2, а саме: ОСОБА_1, керуючи автомобілем Skoda Octavia, не виконав вимоги дорожнього знаку 4.1, не впевнився в безпеці маневру, здійснив поворот ліворуч, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Ford Mondeo, який рухався в зустрічному напрямку, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 2.3б, 10.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 10.04.2018 у справі №760/5530/18, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

14.03.2018 до позивача звернулося Міністерство з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України, в особі Державного секретаря Міністерства Злакомана С.Л. із заявою про виплату страхового відшкодування (вх. 15/04/9.01/0447.18) у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком згідно з умовами договору добровільного страхування наземного транспорту CLAU №10850.

На підставі страхового акту №1371 від 23.03.2018, рахунку №КмдС-0004774 від 13.03.2018, виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Віді-Край Моторз", відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Mondeo, державний номер НОМЕР_1, становить 147 587,52 грн., та Звіту про визначення вартості матеріального збитку вих. №4062 від 20.03.2018, складеного суб'єктом оціночної діяльності Фізичною особою-підприємцем Врублевським В.О. (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №12/16 від 12.01.2016), відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Mondeo, державний номер НОМЕР_1, становить 147 365,64 грн., позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом виплати коштів страхувальнику (на рахунок СТО - Товариства з обмеженою відповідальністю "Віді-Край Моторз") у сумі 143 328,98 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4721 від 03.04.2018.

Тобто, фактично позивачем сплачено страхувальнику страхове відшкодування у загальному розмірі 143 328,98 грн.

21.05.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування вих. №15/04/8.04/160-18, яку відповідач отримав 29.05.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №061.

У серпні 2018 позивач отримав від відповідача лист вих. №1166 від 20.08.2018, яким Приватне акціонерне товариство "Страхова група "Ю.Бі.Ай-Кооп" відмовило у здійсненні страхового відшкодування, оскільки поліс №АК/7655173 виданий громадянину ОСОБА_4 належить до пільгової категорії відповідно до пункту 13.2 ст. 13 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в той час як керувала автомобілем Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_2, під час дорожньо-транспортної пригоди третя особа, а тому відповідач вказує, що вимоги позивача є повністю безпідставними.

Спір між сторонами у даній справі зводиться до того, що позивач вказує про порушення відповідачем суброгаційного права позивача на задоволення його вимоги до винної особи щодо відшкодування страхових виплат, понесених у зв'язку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування, в той час як відповідач вказує про відсутність у нього обов'язку із здійснення страхового відшкодування за полісом, оскільки даний поліс був виданий на пільговій основі особі іншій, ніж була визнана винною у настанні спірної ДТП.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 3 частини 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За приписами ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З огляду на положення ст. 988 Цивільного кодексу України, виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування є обов'язком страховика за договором. Водночас виплата не припиняє зобов'язання, що виникло внаслідок заподіяння майнової шкоди (деліктного зобов'язання) і не може вважатися відшкодуванням шкоди потерпілому в цьому зобов'язанні, оскільки страховик у правовідносинах добровільного майнового страхування не є боржником у деліктному зобов'язанні. Тобто заподіювач шкоди залишається зобов'язаним відшкодувати завдану ним шкоду незалежно від того, чи звертався до нього з відповідною вимогою сам потерпілий, чи страховик після виплати потерпілому відшкодування за договором майнового страхування.

Заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв'язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача шкоди у межах фактичних витрат.

Суд, з огляду на надані сторонами докази, встановив, що позивачем виплачено страхове відшкодування страхувальнику за договором добровільного майнового страхування CLAU №10850, а тому до позивача перейшло право вимоги у межах фактичних витрат до заподіювача шкоди, а саме, до третьої особи.

Проте, оскільки цивільно-правова відповідальність третьої особи застрахована відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7655173, то, з огляду на положення ст. 6, пункту 22.1. ст. 22, ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" належне позивачу право вимоги має бути звернено до відповідного страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність третьої особи.

Суд вважає необґрунтованими аргументи відповідача стосовно того, що страховий захист цивільно-правової відповідальності за шкоду заподіяну третім особам не поширюється на ОСОБА_1 (третя особа у справі), а тому він має нести особисту відповідальність за заподіяну шкоду, з огляду на наступне.

По-перше, статтею 32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено перелік випадків, за яких коли страховиком або МТСБУ шкода не відшкодовується, який в свою чергу не містить такої підстави як керування застрахованим згідно пільгового полісу транспортним засобом не страхувальником. Статтею 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено перелік підстав для відмови для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), в якому також не міститься такої підстави як керування застрахованим згідно пільгового полісу транспортним засобом не страхувальником.

Вказані переліки підстав для не здійснення відшкодування шкоди та відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є преклюзивними та розширеному тлумаченню не підлягають.

По-друге, частиною 1 статті 38-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Тобто, законодавцем передбачено право страхувальника за полісом, укладеним згідно ст. 13 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі порушення умов такого договору страхування звернутись до особи, відповідальної за шкоду, з позовом про компенсування страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Отже, законодавцем презюмується обов'язковість виплати страхового відшкодування за укладеним на пільгових умовах полісом (згідно ст. 13 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"), проте у разі якщо мало місце порушення умов такого полісу, то страховик за пільговим полісом набуває права регресної вимоги до винної за завдання шкоди особи у розмірі 50% від здійсненого страхового відшкодування.

По-третє, пунктом 1.4 частини 1 статті 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що особи, відповідальність яких застрахована, - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Жодного іншого визначення осіб, відповідальність яких застрахована, в залежності від категорії полісу Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не містить.

Пункт 1.7 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону визначає, що забезпечений транспортний засіб - це транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Як вбачається із визначень понять, викладених у п.п. 1.4 та 1.7 частини 1 статті 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", вони містять відсильні один до одного положення та фактично одне визначення тлумачиться через інше і навпаки.

Тобто, Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у вказаній частині не є чітким, а тому, враховуючи суть та мету даного Закону, будь-які неузгодженості мають тлумачитись на користь страхувальника.

Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіля Skoda Octavia, державний номер НОМЕР_2, за участю якого відбулася дорожньо-транспортна пригода зазначений в полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7655173.

Відповідно до пункту 1.4 частини 1 статті 1 наведеного Закону правомірність володіння забезпеченим транспортним засобом презюмується.

Доказів того, що третя особа неправомірно заволоділа транспортним засобом суду не надано.

Склад правопорушення, за яке передбачена відповідальність за пошкодження транспортного засобу, встановлений постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 10.04.2018 року, копію якої приєднано до матеріалів справи.

Отже, жодних обґрунтованих підстав вважати, що спірна ДТП не являється траховим випадком у розумінні Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" немає.

По-четверте, відповідач, обґрунтовуючи свою правову позицію, посилається на рішення Конституційного Суду України №1-6/2014 від 23.12.2014.

Однак, суд вважає, що наведене рішення Конституційного Суду України жодним чином не підтверджує та не спростовує наявність у відповідача обов'язку із здійснення страхового відшкодування, оскільки у своєму рішенні Конституційний Суд України тлумачив положення ст. 13 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо їх застосування до випадків коли відповідна особа володіє транспортним засобам на праві власності або на іншій правовій підставі. При цьому, Конституційним Судом України було роз'яснено, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо).

В свою чергу, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

При цьому, у постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що спірна ДТП є страховим випадком, внаслідок якого у відповідача, як у страховика на спірним полісом, наявний обов'язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Тобто, наведеними положеннями встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

За змістом ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром.

Отже, належним доказом розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу може бути висновок особи, яка згідно чинного законодавства України має право на проведення експертної оцінки майна (суб'єкт оціночної діяльності або аварійний комісар).

В матеріалах справи наявний доданий позивачем до позову Звіт про визначення вартості матеріального збитку вих. №4062 від 20.03.2018, складений суб'єктом оціночної діяльності Фізичною особою-підприємцем Врублевським В.О. (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №12/16 від 12.01.2016), відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Mondeo, державний номер НОМЕР_1, становить 147 365,64 грн.

Відповідач у своєму відзиві та запереченнях жодним чином не заперечував щодо визначеної позивачем вартості відновлювального ремонту автомобіля Ford Mondeo, державний номер НОМЕР_1, а лише вказував, що міра його відповідальності обмежена лімітом згідно полісу у розмірі 100 000,00 грн. та франшизою у розмірі 500,00 грн.

Частиною 1 статті 165 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Згідно пункту 5 частини 3 статті 165 Господарського процесуального кодексу України відзив повинен містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.

Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього (ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 147 365,64 грн.

З наявного в матеріалах справи платіжного доручення №4721 від 03.04.2018 вбачається, що позивачем було перераховано за заявою страхувальника від 14.03.2018 (вх. №15/04/9.01/0447.18) на поточний рахунок ТОВ "ВіДі-Край Моторз" суму відшкодування у розмірі 143 328,97 грн., тобто відшкодовано збитки в повному обсязі.

Пунктом 9.1. ст. 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Пунктом 9.4. ст. 9 Закону передбачено, що страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

З полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7655173 вбачається, що ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 100 000,00 грн., а розмір франшизи встановлений в сумі 500,00 грн.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом №АК/7655173 розміри лімітів відповідальності та франшизи, а також встановлену у визначеному законодавством порядку вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, до позивача перейшло право вимоги до відповідача зі сплати страхового відшкодування у розмірі 99 500,00 грн.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.Бі.Ай-Кооп" страхового відшкодування у розмірі 99 000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.Бі.Ай-Кооп" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.Бі.Ай-Кооп" (04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 48, офіс 708; ідентифікаційний код 31113488) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" (08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 56; ідентифікаційний код 35429675) суму страхового відшкодування у розмірі 99 000 (дев'яносто дев'ять тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят два) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 07.03.2019.

Суддя Р.В. Бойко