ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019м. ДніпроСправа № 904/5873/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі: суддя Петрова В.І.

за участю секретаря судового засідання Тайлієвої Х.Р.

за позовом Міського комунального підприємства "Чернівцітеплокомуненерго", м. Чернівці

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Міське комунальне підприємство "Чернівцітеплокомуненерго" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 11 174,21грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач не сплатив заборгованість за спожиту теплову енергію.

Ухвалою суду від 03.01.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 29.01.2019р.

Ухвалою суду від 29.01.2019р. судове засідання по суті відкладено на 26.02.2019р.

Відповідач явку представника в судові засідання не забезпечив, відзив на позов не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

26.02.2019р. у судовому засіданні прийнято вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, з 19.11.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" (відповідач) є власником квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомості 01), що підтверджується інформаційною довідкою № 143162658 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

Позивач - Міське комунальне підприємство "Чернівцітеплокомуненерго" є суб'єктом господарювання у сфері енергетики та комунальних послуг і надає послуги з постачання теплової енергії в квартиру № 109, що знаходиться по проспекту Незалежності, будинок № 86 у м. Чернівці, загальна площа квартири становить - 59,5 кв.м, опалювальна площа -57,60 кв.м. Вказана квартира розташована в багатоквартирному житловому будинку, який вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання, що передбачене вимогами СНиП - 2.08.01-89 "Жилые здания" та іншими будівельними вимогами. До вказаного інженерного обладнання житлових будинків входять прилади та системи централізованого опалення, що свідчить про те, що відповідач фактично отримує теплову енергію в належному йому приміщенні.

Позивач вказує, що за період з листопада 2015р. по квітень 2018р. поставив у належне відповідачу приміщення, а відповідач прийняв теплову енергію на суму 19 549,05грн.

При цьому, із матеріалів справи вбачається, що договір надання послуг у формі єдиного документу не складався.

Облік споживання теплової енергії здійснювався розрахунковим способом з листопада 2015р. по жовтень 2017р., а з листопада 2017р. на підставі показників приладу обліку теплової енергії, встановленого в будинку, а саме:

За період протягом з листопада 2015р. по жовтень 2017р.: для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії:

- згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1171 від 31.03.2015р.: 13,75 грн. за 1 кв.м за місяць - з листопада 2015р. по березень 2016р.;

- згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1101 від 09.06.2016р.: 27,45 грн. за кв.м - протягом жовтня, листопада 2016р., жовтня 2017р.;

- згідно постанови КМУ від 30.11.2016р. № 865 "Про особливості нарахування плати за надану послугу з централізованого опалення населенню у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку теплової енергії в опалювальний сезон 2016/17 року" та рішення Чернівецької міської ради № 522 від 30.12.2016р. "Про особливості нарахування плати за надану послугу з централізованого опалення населенню у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку теплової енергії в м. Чернівці" (середньозважені показники споживання теплової енергії для міста):

1) грудень 2016р.: 22,65 грн. за 1 кв.м за місяць;

2) січень 2017р.: 32,12 грн. за 1 кв.м за місяць;

3) лютий 2017р.: 23,63 грн. за 1 кв.м за місяць;

4) березень 2017р.: 32,12 грн. за 1 кв.м за місяць;

У зв'язку з установкою загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії по пр. Незалежності, 86 у м. Чернівці, починаючи з листопада 2017р., облік теплової енергії здійснювався, виходячи з вартості 1 Гкал згідно тарифів: - згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1101 від 09.06.2016р.: 1185,12 грн. за 1 Гкал протягом листопада-грудня 2017р.:

- згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 11 від 09.06.2016р.: 1201,29 грн. за 1 Гкал протягом січня-квітня 2018р.

Відповідач за спожиту теплову енергію розрахувався частково на суму 8 367,20грн., внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 11 174,21грн., з урахуванням здійсненого у березні 2017р. перерахунку на суму 7,63грн.

З метою досудового врегулювання спору, 19.11.2018р. позивач направив відповідачу претензію-вимогу про відшкодування вартості спожитої теплової енергії за №1768 від 16.11.2018р., в якій просив відповідача сплатити суму боргу за спожиту теплову енергію у розмірі 11 174,21грн.

Відповідач на претензію не відреагував, заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 11 174,21грн. не сплатив, що і стало причиною спору.

Частинами 1, 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч.1 ст.181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання з оплати наданих послуг з централізованого опалення, у зв'язку з чим у нього наявна заборгованість у розмірі 11 174,21грн.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції, чинній на момент надання комунальних послуг у даній справі).

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачами, виконавцями або виробниками послуг.

Згідно ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016р. у справі №6-2951цс15.

За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити послуги з центрального опалення виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.

Із матеріалів справи вбачається, що у період з листопада 2015р. по квітень 2018р. позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 19 549,05грн., які останнім належним чином оплачені не були. Факт отримання послуг з теплопостачання у спірний період та правомірність нарахування позивачем відповідної плати відповідачем не спростовано.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

У зв'язку з викладеним суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за отримані послуги централізованого опалення у розмірі 11 174,21грн. правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 86, 129, ч.9 ст.165, ст.ст.232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 32, ідентифікаційний код в ) на користь Міського комунального підприємства "Чернівцітеплокомуненерго" (58000, м. Чернівці, вул. Максимовича, 19А, ідентифікаційний код в ) заборгованість у розмірі 11 174,21грн. (одинадцять тисяч сто сімдесят чотири грн. 21 коп.) та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 762,00грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені ст.256, п.п.17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 04.03.2019р.

Суддя ОСОБА_1