ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м. Черкаси

справа № 925/76/19

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Хелис Н.М., у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження розглянув справу за позовом Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36

до приватного підприємства "Агроінвестресурси", м. Черкаси, вул. Героїв Дніпра, буд. 63, кв. 28

про стягнення 70 294,82 грн. заборгованості та санкцій,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Житнікова Т.А. - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

Черкаська міська рада звернулася в господарський суд Черкаської області з позовом до приватного підприємства "Агроінвестресурси" про стягнення заборгованості з орендної плати згідно договору оренди землі від 19.03.2015р. в розмірі 70 294,82 грн., в тому числі:

66 806,83 грн. основного боргу,

3 487,99 грн. пені

та відшкодування судових витрат.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, участь свого представника у судове засідання вдруге не забезпечив, витребувані документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач відзив на позов не надав.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повістю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити.

Сторони не пропонували вирішити спір в позасудовому порядку. Позивач повідомив, що надав суду всі докази по справі.

Направлені відповідачу ухвали (відповідно до витягу з ЄДРПОУ, а.с. 36-39) про час і місце розгляду справи на адресу суду не поверталась. Ухвала суду направлена також на адресу засновника відповідача, яка вручена 18.02.2019р., відповідно до поштового повідомлення про вручення поштового відправлення.

Також розміщено оголошення про виклик приватного підприємства "Агроінвестресурси" на офіційній сторінці господарського суду Черкаської області веб-порталу судової влади України. Суд вчинив всі заходи для належного повідомлення відповідача про засідання суду.

Суд вважає, що Відповідач належно був повідомлений про час і місце розгляду спору.

Позивач не змінив предмет чи підставу позову. Додаткових клопотань не подано.

На запитання головуючого представник позивача повідомила про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів і пояснень;

про відсутність потреби у витребуванні інших доказів від учасників провадження у справі та інших осіб;

про можливість завершення дослідження обставин справи.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено такі взаємовідносини сторін:

Рішенням Черкаської міської ради від 04.11.2014р. №2-256 - затверджено перелік проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, право оренди яких пропонується для продажу на земельних торгах.

За результатами земельних торгів, оформлених протоколом від 19.03.2015р. №44, приватне підприємство "Агроінвестресурси" придбало право оренди земельної ділянки площею 0,1638 га, розташованої у м. Черкаси на розі вул. 30-річчя Перемоги та вул. Конєва. За цільовим призначенням земельна ділянка відноситься до категорії земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення (для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій).

19.03.2015р. за наслідками аукціону між Черкаською міською радою (орендодавець) та приватним підприємством "Агроінвестресурси" (орендар) було укладено договір оренди землі №44 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1 Договору орендодавець на підставі протоколу земельних торгів від 19.03.2015р. №44 зобов'язався надати, а орендар - прийняти в строкове платне користування земельну ділянку, що за цільовим призначенням відноситься до категорії земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення (для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій), розташованої в м. Черкаси, на розі вул.вул. 30-річчя Перемоги та Конєва.

Умовами п. 2 Договору визначено, що в оренду передається земельна ділянка площею 0,1638 га для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій. Кадастровий номер земельної ділянки :05:036:0027.

Згідно п.3 Договору на земельній ділянці відсутні об'єкти нерухомого майна та інфраструктури.

Відповідно до п. 5 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 341 883 грн. 36 коп. - згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 17.03.2014р.

Пунктом 9 Договору визначено, що за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендну плату у грошовій формі.

Річна орендна плата за користування земельною ділянкою визначається за результатами проведення земельних торгів і становить 30 563 грн. 38 коп.

Пунктом 10 Договору оренди визначено, що обчислення розміру грошової оцінки та орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення, функціонального використання та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженою Кабінетом Міністрів України формою, що заповнюється під час укладення або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

В разі проведення щорічної індексації нормативної грошової оцінки землі, внесення інших змін на підставі вимог діючого законодавства, а також в разі будь-яких змін Черкаською міською радою розмірів орендної плати та нормативної грошової оцінки, що діють в м. Черкаси, розмір грошової оцінки земельної ділянки та розмір щорічної орендної плати змінюватиметься без внесення змін та доповнень до цього договору (п. 13 Договору).

Відповідно до п. 11 Договору Орендар бере на себе обов'язок уточнення зміни розмірів орендної плати.

Згідно п. 14. Договору оренди за несвоєчасне внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, але не більше визначеної законом ставки пені за несвоєчасну сплату земельного податку.

Позивачем заявлено до стягнення 66806,83 боргу зі сплати орендної плати. При цьому позивач зазначав, що за період з 01.10.2016р. по 30.11.2018р відповідачу було нараховано 99930,83 грн., але відповідачем за цей період було сплачено лише 33124 грн. орендної плати.

З 01.01.2016р. у зв'язку з щорічною індексацією грошової оцінки землі (коефіцієнт індексації - 1,433) розмір орендної плати становить 3649,78 грн. у місяць (2546,95 грн.х1,433=3649,78 грн.)

З 01.01.2017р. у зв'язку з щорічною індексацією грошової оцінки землі (коефіцієнт індексації - 1,06) розмір орендної плати становить 3868,76 грн. у місяць (3649,78х1,06=3868,76 грн.).

Відповідач не виконав умови Договору належним чином, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем по орендній платі за період з 01.10.2016р. по 30.11.2018р. в розмірі 66806,83 грн., що стало причиною звернення позивача до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення боргу.

Відповідачу на суму боргу нараховано пеню.

Відповідач вимоги позивача не спростував. Доказів виконання ним зобов'язання чи сплати заборгованості позивачу не надано.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та за своїм внутрішнім переконанням, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких правових підстав та мотивів.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Сторони за договором оренди землі від 19.03.2015р. №9110829 (а.с 16-22) є суб'єктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатного використання - земельної ділянки площею 0,1638 га, що розташована у м. Черкаси на розі вул.вул. 30-річчя Перемоги та Конєва на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов'язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ - положення ст. 93 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, є господарським зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір оренди землі від 19.03.2015р. №9110829 не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором найму (оренди), який підпадає під правове регулювання Глави 58 статей 759-797 Цивільного кодексу України, параграфу 5 глави 29 Господарського кодексу України та ЗУ «Про оренду землі», «Про оренду державного та комунального майна».

В силу п. 1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до пункту 6 статті 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно частини 1 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

В частині 1 статті 286 ГК України вказано, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування об'єктом незалежно від результату господарської діяльності.

Розмір орендної плати, яку був зобов'язаний сплачувати відповідач, змінювався на протязі дії договору у зв'язку з індексацією, що передбачено умовами договору. Договором не передбачено отримання окремої згоди відповідача на таку зміну розміру орендної плати, що відповідає приписам ст. 651, 652 ЦК України.

Таким чином, у відповідача виникло зобов'язання щодо внесення орендної плати за оренду земельної ділянки площею 0,1638 га, розташованої у м. Черкаси, на розі вул.вул. 30-річчя Перемоги та Конєва за період з 01.10.12016р. по 30.11.2018р. включно - в сумі 99930,83 грн.

Відповідачем на виконання умов Договору сплачено лише 33124 грн. орендної плати за спірний період.

Наявність заборгованості по грошовому зобов'язанню відповідача підтверджується поданими документами в справу.

Відповідач не спростував належними доказами вимоги позивача та не надав доказів погашення боргу перед позивачем в повному обсязі по оренді об'єкта нерухомості.

Крім того, рішенням господарського суду Черкаської області від 16.02.2017р. у справі №925/1504/16 вирішено спір з тими ж сторонами про стягнення орендної плати за цим же Договором за період з 19.03.2015р. по 30.09.2016р. Дане рішення залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017р. та постановою Вищого господарського суду України від 27.07.2017р.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Факти, передбачені наведеною нормою, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність - це обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, позаяк їх вже встановлено у рішенні, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву законність судового акта, який вступив в законну силу.

Встановлені рішенням господарського суду Черкаської області від 16.02.2017р. у справі №925/1504/16 обставини приватного підприємства "Агроінвестресурси" і Черкаської міської ради не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, тому взаємовідносини сторін судом не досліджуються та не описуються.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Судом з'ясовано, що фактично відповідачем сплачено 33124 грн. тому борг зі сплати орендної плати складає 66806,83 грн.

Заборгованість по оренді землі на умовах договору за період з 01.10.2016р. року по 30.11.2018 року включно в сумі 66806,83 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно п. 14. Договору за несвоєчасне внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, але не більше визначеної законом ставки пені за несвоєчасну сплату земельного податку.

На підставі наявного прострочення грошового зобов'язання Позивачем нараховано Відповідачу 3487,99 гри. пені за період з 01.12.2017р. по 31.10.2018р. з урахуванням п.14 Договору, які просить стягнути з Відповідача з урахуванням облікової ставки НБУ за спірний період.

Період нарахування пені позивачем вказано не вірно. Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга-Закон» за період з 01.12.2017р. по 31.05.2018р. Стягненню підлягає 2433,12 грн. пені з урахуванням приписів ч. 6 ст. 232 ГК України в межах річного строку на стягнення пені. В стягненні 1 054,87 грн. пені належить відмовити за необгрунтованістю.

Суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до приписів ст.ст. 15, 16 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов'язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права.

Відповідач не спростував доводи позивача та не подав доказів належного виконання договору оренди землі. Суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог та стягнути на користь Позивача 1892,17 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства "Агроінвестресурси", вул. Героїв Дніпра, буд. 63, кв. 28, м. Черкаси, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь Черкаської міської ради, вул. Б.Вишневецького, 36, м. Черкаси, ідентифікаційний код 25212542, номер рахунку в банку невідомий -

66806,83 грн. основного боргу, 2433,12 грн. пені та 1892,17 грн. судового збору.

В решті вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення.

Повне рішення складено 11.03.2018р.

Суддя Г.М. Скиба