ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.03.2019

Справа № 910/15788/18

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Магнум»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АС Технолоджі Солюшнз»

про стягнення 10 000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Магнум» (надалі – ТОВ «Магнум») звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АС Технолоджі Солюшнз» (надалі – ТОВ «АС Технолоджі Солюшнз») про стягнення 10 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було оплачено вартість товару згідно рахунку на оплату по замовленню №1035 від 03.04.2018, а відповідачем поставлено товар неналежної якості, у зв’язку з чим позивач просить повернути на його користь суму попередньої оплати у розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) – протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначити строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі не була вручена відповідачу оскільки поштове відправлення №320, яким направлено ухвалу суду від 17.12.2018 на адресу місцезнаходження ТОВ «АС Технолоджі Солюшнз», повернулось на адресу суду із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання».

В той же час, 24.01.2019 представник відповідача ознайомився з матеріалами справи, що вбачається із підпису уповноваженого представника проставленого на заяві про ознайомлення з матеріалами справи.

06.02.2019 через канцелярію суду від ТОВ «АС Технолоджі Солюшнз» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на те, що позивачем порушено умови користування та зберігання придбаного товару, а відповідачем передано товар якість якого відповідає встановленим нормам.

12.02.2019 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій ТОВ «Магнум» заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві, та підтримує позов в повному обсязі.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Суд відзначає, що нормами Господарського процесуального кодексу України відповідачу надано право на подання заперечення на відповідь на відзив, а ухвалою суду від 17.12.2018 встановлено строк для подання таких заперечень - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Відповідь на відзив була направлена на адресу відповідача 08.02.2019 поштовим відправленням №666, що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист, які додані до відповіді на відзив.

За даними офіційного веб-сайту ПАТ «Укрпошта», поштове відправлення №666 повернуто за зворотною адресою, оскільки воно не вручене під час доставки.

Таким чином, суд був позбавлений можливості розглянути дану справу в межах шістдесяти днів.

Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

За таких обставин, на переконання суду, відповідачу надано достатньо часу для сформування своєї позиції та подання заперечення на відповідь на відзив, проте ТОВ «АС Технолоджі Солюшнз» своїм правом не скористалось, заперечення на відповідь на відзив до суду не подало.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

Відповідачем було виставлено позивачу рахунок по замовленню №1035 від 03.04.2018 на оплату товару, загальна сума якого складає 10 000,00 грн., а згідно платіжного доручення №1248 від 03.04.2018 позивачем вказаний товар повністю оплачений, на підставі видаткової накладної №1035 від 04.04.2018 відповідач передав, а позивач прийняв товар, а саме IP-камеру І96.

Із матеріалів справи вбачається, що договір купівлі-продажу у формі єдиного документу не складався.

Частинами 1, 2 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Таким чином, між сторонами укладено договір купівлі-продажу, а відтак виникли відносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Спір у справі виник у зв’язку із переданням відповідачем товару неналежної, на думку позивача, якості, у зв’язку з чим позивач вказує на обов’язок відповідача повернути сплачені за такий товар кошти у розмірі 10 000,00 грн.

Укладений сторонами договір є договором купівлі-продажу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджується (платіжне доручення №1248 від 03.04.2018) перерахування позивачем на рахунок відповідача суму вартості товару у розмірі 10 000,00 грн.

В свою чергу, ТОВ «АС Технолоджі Солюшнз» поставило ТОВ «Магнум» оплачений товар, а саме: IP-камеру І96, що підтверджується видатковою накладною №1035 від 04.04.2018.

Атом прийому передачі пристрою в ремонт від 25.07.2018 позивачем передано, а відповідачем прийнято IP-камеру І96 для проведення діагностування із заявленими несправностями: «ініціалізується, але необхідне скидання налаштувань, діагностика».

Разом з тим, відповідачем складено технічний висновок №2707-1 від 27.07.2018, з якого вбачається, що у зв’язку з порушеннями умов гарантійного ремонту ТОВ «АС Технолоджі Солюшнз» вимушена відмовити в гарантійному ремонті переданої ТОВ «Магнум» IP-камери І96.

Позивач посилаючись на ч. 2 ст. 678 Цивільного кодексу України вказує на наявність у нього права на розірвання договору, відмову від товару та повернення його вартості в повному розмірі, оскільки вважає, що недоліки спірного товару виникли до його передання покупцеві та з причин, що існували до цього моменту, у зв’язку з чим ТОВ «Магнум» заявляє вимогу про стягнення з ТОВ «АС Технолоджі Солюшнз» вартості переданого товару у розмірі 10 000,00 грн.

Так, частиною 2 статті 678 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Відповідно до статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Згідно з частиною першою статті 668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу приписів частини першої статті 679 Цивільного кодексу України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Отже, умовою відповідальності продавця за недоліки товару є виникнення цих недоліків до моменту передання товару покупцеві. Залежність настання відповідальності продавця від моменту виникнення недоліків пояснюється тим, що за загальним правилом, встановленим частиною першою статті 668 Цивільного кодексу України, до моменту передання товару ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару несе продавець. При виявленні недоліків товару після переходу до покупця ризику його випадкового знищення або випадкового пошкодження саме на нього покладається обов'язок доведення того, що недоліки виникли до передання йому товару.

Згідно з частиною другою статті 679 Цивільного кодексу України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

За змістом наведеної правової норми у випадку існування гарантії щодо якості товару обов'язок доведення обставин, що звільняють продавця від відповідальності, покладається на нього.

Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Під гарантією якості товару слід розуміти ручання продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару, що знижують його вартість або не дозволяють використовувати відповідно до мети, передбаченої договором. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості у момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема вищенаведеною частиною другою статті 678 Цивільного кодексу України, при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Тобто вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов'язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду.

Зазначене узгоджується також з положеннями пункту 18 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року N 506, згідно з яким на гарантійне обслуговування приймається товар за наявності експлуатаційних документів, пломб виробника або виконавця на товарі, якщо це передбачено експлуатаційним документом, відсутності пошкоджень товару, які могли викликати несправність, за умови дотримання вимог експлуатаційного документа щодо правил зберігання, введення в експлуатацію та використання товару за призначенням. У разі виходу товару з ладу з вини споживача (невиконання правил експлуатації), відсутності передбачених експлуатаційними документами пломб, гарантійного талона споживач втрачає право на гарантійне обслуговування.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що встановлений частиною другою статті 679 Цивільного кодексу України обов'язок продавця довести факт виникнення недоліків товару після його передання покупцеві (якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару) покладається на нього у випадку, коли такі недоліки не є очевидними, оскільки в такому випадку покупець має можливість виявити ці недоліки і відмовитися від укладення договору або укласти його на інших умовах. Якщо ж покупець, маючи реальну можливість оглянути товар і виявити у ньому очевидні дефекти, не скористався цим правом до передання йому товару, а виявив їх після такого передання, то тягар доведення відповідно до частини першої статті 679 Цивільного кодексу України покладається на нього.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 215/46/16-ц.

Судом встановлено, що спірна IP-камера І96 була передана позивачу 04.04.2018, а повернута відповідачу в ремонт 25.07.2018, при цьому, як стверджує сам позивач, спірний товар вийшов з ладу під час його експлуатації.

Таким чином, правове значення для правильного вирішення цієї справи має факт наявності чи відсутності дефектів у переданому товарі станом на момент отримання його позивачем згідно видаткової накладної.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов'язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд відзначає, що позивачем не надано жодних доказів того, що недоліки спірної IP-камери І96 виникли до передання товару покупцеві та з причин, які існували до цього моменту.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Магнум» про стягнення з ТОВ «АС Технолоджі Солюшнз» 10 000,00 грн. задоволенню не підлягають, а відтак суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Магнум» відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя                                                                                                      В.П. Босий