РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.03.2019Справа № 910/15120/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі"

до публічного акціонерного товариства "Київгаз"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про визнання дій незаконними

за участю представників учасників справи:

позивача: Сорока Л.М.

відповідача: Лебедєв Ю.В.

третьої особи: Єгоров В.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вертон Технолоджі» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Київгаз» про визнання дій незаконними щодо складання актів.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що дії відповідача щодо виставлення позивачу рахунків та актів надання робіт (послуг) за січень 2017, лютий 2017 року, березень 2017 року, березень 2018 року в односторонньому порядку є незаконними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/15120/18. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 11.12.2018.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 11.12.2018 представник відповідача письмовий подав письмовий відзив, в якому проти позову заперечував, зазначивши, що позовні вимоги не відповідають обставинам справи, позивач не надав жодних доказів сплати спожитого газу.

У судовому засіданні 11.12.2018 судом постановлено ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати, якою продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та відкладено підготовче засідання на 22.01.2019.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 22.01.2019 представник третьої особи подав письмові пояснення, в яких проти позову заперечував.

Представник відповідача через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 22.01.2019 подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 для надання можливості позивачу привести у відповідність документи для представництва інтересів у суді та можливості йому ознайомитись із долученими учасниками справи документами, розгляд справи відкладено на 05.02.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/15120/18 до судового розгляду по суті на 05.03.2019.

Представник позивача у судовому засіданні 05.03.2019 підтримав вимоги, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 05.03.2019 та письмовому відзиву проти позову заперечував.

У судовому засіданні 05.03.2019 представник третьої особи проти задоволення позову заперечував з підстав, зазначених у письмових поясненнях.

У судовому засіданні 05.03.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, у тому числі письмові пояснення учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі" (позивач) та публічним акціонерним товариством "Київгаз" (відповідач) 31.12.2015 укладено договір № 252411 розподілу природного газу (для споживачів, що не є побутовими), відповідно до якого останній зобов'язався надавати позивачу послуги з розподілу природного газу, а позивач прийняти послуги та сплатити вартість у розмірі, строки та порядку, визначені договором.

Строк дії договору № 252411 від 13.12.2015 відповідно до пункту 12.1 сторони погодили з 01.01.2016 до 31.03.2016, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання зобов'язань за договором.

Позивачем та відповідачем 31.03.2016 укладено додаткову угоду до договору № 252411 від 13.12.2015, відповідно до якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору, виклавши пункт 12.1 у наступній редакції: договір набирає чинності з моменту підписання та діє в частині надання послуг з розподілу природного газу з 01.01.2016 до встановлення регулятором тарифу, виходячи з величини приєднаної потужності об'єкта споживача у відповідності до пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання зобов'язань за договором.

Відповідач у період з січня 2017 року по січень 2018 року надав, а позивач прийняв послуги з транспортування природного газу розподільними газопроводами на загальну суму 121 392, 52 грн., що підтверджується актами приймання-передачі послуг з розподілу природного газу газорозподільною системою від 31.01.2017 на суму 38 020, 97 гри., від 28.02.2017 на суму 30 942, 83 грн., від 31.03.2017 на суму 20 695, 34 грн., від 31.01.2018 на суму 31 733, 38 грн., копії яких знаходяться в матеріалах справи, підписані та скріплені печатками підприємств.

В подальшому, як свідчать матеріали справи, позивачем та третьою особою укладено наступні договори на постачання природного газу:

№ 1602/1617-ТЕ-41 від 23.09.2016, відповідно до якого третя особа зобов'язалась передати позивачу у період з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 580 тисяч кубічних метрів, а останній оплатити його на умовах договору;

- № 1722/1617-БО-41 від 27.09.2016, відповідно до якого третя особа зобов'язалась передати позивачу у період з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 62 тисячі кубічних метрів, а останній оплатити його на умовах договору;

- № 2214/1718-ТЕ-41 від 29.09.2017, відповідно до якого третя особа зобов'язалась

передати позивачу у період з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 570 тисяч кубічних метрів виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а останній оплатити його на умовах договору;

- № 2215/1718-КП-41 від 29.09.2017, відповідно до якого третя особа зобов'язалась передати позивачу у період з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно) природний газ обсягом до 62 тисячі кубічних метрів для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями, а останній оплатити його на умовах договору.

За твердженням позовної заяви, позивач отримав на підставі та в межах передбачених укладеними з третьою особою договорами обсяг природного газу, однак відповідач протиправно вимагає оплату його вартості.

В матеріалах справи містяться копії рахунків на оплату та копії акту приймання-передачі послуг врегулювання різниць об'ємів (обсягів надходження) природного газу на суму 1 349 787, 97 грн., акту виконаних робіт врегулювання небалансу спожитого природного газу на суму 1 152 356, 41 грн., акту виконаних робіт врегулювання небалансу спожитого природного газу на суму 1 680 024, 53 грн., акту коригування ціни до акту виконаних робіт (послуг) врегулювання небалансу спожитого природного газу на суму 1 851 049, 71 грн., акту виконаних робіт врегулювання небалансу спожитого природного газу на суму 1 878 350, 39 грн. складені виконавцем-відповідачем. Спір у справі виник у зв'язку з тим, що позивач вважає дії відповідача щодо виставлення позивачу рахунків та актів надання робіт (послуг) за січень 2017, лютий 2017 року, березень 2017 року, березень 2018 року незаконними.

Відповідно до статті 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов'язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Така позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно- примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб'єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Таким чином, саме на товариство з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі" як позивача покладений обов'язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими доказами, тобто довести, що його права та інтереси дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Дана норма кореспондується з положеннями статі 20 Господарського кодексу України, в якій передбачено, що держава забезпечує захист прав та законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів у спосіб та порядок, що визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Виходячи з принципу диспозитивності, судовий розгляд спору здійснюється у межах, визначених позивачем при зверненні з позовом до відповідача.

У даному випадку позовною вимогою є визнання незаконними дій відповідача при складанні ним актів приймання-передачі та рахунків.

Позивачем не заявлялась окрема вимога про встановлення факту невідповідності інформації у складених відповідачем документах фактичним обставинам.

Зазвичай акти-приймання передачі містять інформацію, що особа, яка їх складає, вважає достовірною (у даному випадку відповідач).

Позивач, в свою чергу, мав та має право підписати ці документи або надати відповідачу свої обґрунтовані заперечення щодо викладених у цих актах та рахунках фактів та обставин.

У будь-якому випадку відповідач мав право складати ці документи. Відповідно, дії відповідача з їх складання не можуть бути незаконними.

Виходячи з наведеного, суд відмовляє у позові повністю.

Відповідно до частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. У позові товариства з обмеженою відповідальністю "Вертон Технолоджі" до публічного акціонерного товариства "Київгаз" (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") про визнання дій незаконними відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 12.03.2019.

Суддя Т.Ю. Кирилюк