ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

м. Київ

06.03.2019

Справа № 910/485/19

За заявою Державного підприємства “Національні інформаційні системи”

Про забезпечення позову

У справі

За позовом Державного підприємства “Національні інформаційні системи” (вул. Бульварно - Кудрявська 4, м. Київ, 04053)

До Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, м. Київ, 03035)

Про визнання недійсним рішення

Суддя Бондаренко Г. П.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство “Національні інформаційні системи” (далі – позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі - відповідач) про визнання недійсним рішення.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить визнати недійсним рішення Антимонопольного комітету України від 01.11.2018 № 601-р “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу”.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2019 залишено позовну заяву Державного підприємства “Національні інформаційні системи” без руху, встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення цієї ухвали шляхом подання письмового обґрунтування необхідності залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача - Міністерства юстиції України.

05.02.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява щодо необхідності залучення до участі у справі Міністерства юстиції України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача, якою останній усунув недоліки, які стали підставою для залишення позовної заяви без руху ухвалою суду від 21.01.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи № 910/485/19 ухвалено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду на 19.03.2019. Крім того, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача – Міністерство юстиції України.

25.02.2019 від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої останній просив вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Антимонопольного комітету України від 01.11.2018 № 601-р “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу” та зупинення нарахування пені за кожен день прострочення сплати штрафу, накладеного на підставі даного рішення.

Враховуючи те, що станом на дату звернення з заявою про забезпечення позову суддя Бондаренко Г. П. перебувала на лікарняному, суд розглядає дану заяву після виходу судді з лікарняного.

Розглянувши заяву Державного підприємства “Національні інформаційні системи” про забезпечення позову суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, з огляду на таке.

Обґрунтовуючи дану заяву позивач зазначає, що виконання даного рішення може призвести до неправомірного відволікання коштів підприємства від цілей їх використання, передбачених фінансовим планом підприємства; виконання рішення може безпосередньо вплинути на виконання підприємством функцій адміністратора Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких визнано Міністерство юстиції України, також може спричинити неможливість підприємством реалізовувати покладені на нього завдання законодавством.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як передбачено в п. 2 та п. 4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії та заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов’язання. Отже, чинне законодавство України передбачає можливість вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та іншим особам вчиняти певні дії щодо предмету спору.

У пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 “Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову” зазначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, основною підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є те, що невжиття таких заходів зможе утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у справі, або невжиття таких заходів до забезпечення позову унеможливить ефективний захист або поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача.

Суд зазначає, що предмет спору у даній справі є немайновий, а отже, навіть у разі задоволення позову, не передбачається виконання рішення суду у справі, а отже нема і підстав забезпечувати таке виконання рішення.

Щодо унеможливлення ефективного судового захисту або поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття заходів до забезпечення позову, то суд має констатувати наступне.

Відповідно до абзаців 3-5 частини п'ятої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

За таких обставин, зупинення нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного оскаржуваним рішенням АМКУ відбувається в силу приписів норм закону. Крім того, суд звертає увагу заявника на те, що дослідження дій суб’єктом господарювання як антиконкурентних, а також порушення законодавства про захист економічної конкуренції є прямими повноваженнями органів Антимонопольного комітету України, визначеними законом, а тому суд не може втручатися у діяльність органів державною влади, обмежуючи їх повноваження.

За таких обставин, потреби у вжитті таких заходів до забезпечення позову як зупинення дії рішення та зупинення нарахування пені за даним рішенням Антимонопольного комітету України від 01.11.2018 № 601-р “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу” не має, як і підстав для вжиття таких заходів до забезпечення позову.

Висновки суду щодо зупинення нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного оскаржуваним рішенням АМК, повністю узгоджуються з викладеним у п. 20.2 та 21 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.122011 N 15 “Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства”.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що підстав для вжиття заходів до забезпечення позову, про які клопоче позивач, немає, як через немайновий характер спору, так і через не доведеність позивачем утруднення відновлення їх порушених прав у разі задоволення позову, а також через встановлення на законодавчому рівні підстав для зупинення нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного оскаржуваним рішенням, що означає, що необхідності встановлювати такі заборони відповідачу судом у якості забезпечення позову, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 136, 137, 139, 140, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Державного підприємства “Національні інформаційні системи” про забезпечення позову відмовити.

2. Згідно ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI “Перехідні положення” Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.03.2019.

Суддя                                                                                  Г.П. Бондаренко