ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/46/19
Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Стефанів Т. В.

секретар судового засідання (помічник судді) Григорчук І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька"

про стягнення страхового відшкодування у розмірі 41920 грн 35 коп.

представники сторін в судове засідання не з'явилися

ВСТАНОВИВ: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулося до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" страхового відшкодування у розмірі 41920 грн 35 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані ст. 27 Закону України "Про страхування", приписами ст. ст. 993, 1166, 1187, 1188 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 228 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Ухвалою суду від 04.01.2019 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; призначити розгляд справи по суті на 31.01.2019.

31.01.2019 суд постановив ухвалу про відкладення розгляду справи по суті на 26.02.2019, про що зазначив в протоколі судового засідання від 31.01.2019. Про дату та час розгляду справи позивача повідомлено ухвалою-повідомленням від 31.01.2019, відповідача - ухвалою-викликом від 31.01.2019.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень (представник позивача ухвалу суду від 31.01.2019 отримав 07.02.2019, представник відповідача - 04.02.2019).

06.02.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву про відшкодування збитків в порядку регресу № 147 від 05.02.2019 (вх. № 2194/19 від 06.02.2019). З відзиву вбачається, що відповідач частково визнає заявлені позовні вимоги, зокрема стосовно стягнення 40920 грн 35 коп., в решті позову просить відмовити.

18.02.2019 до суду від позивача надійшло клопотання № 1138239, 186617 від 15.02.2019 (вх. № 2805/19) про розгляд справи за відсутності повноважного представника. Крім того, у клопотанні позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі повноважних представників сторін за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази у відповідності до ст. 86 ГПК України, суд встановив наступне.

21.07.2017 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів Серія АМ № 118128, предметом страхування якого є автомобіль "Тоуоtа Corolla", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

28.09.2017 на а/д Київ-Чоп 540км +800м трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Тоуоtа Corolla", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 (потерпілий) та автомобіля "ВАЗ 2107", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 (винуватець).

Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 06.11.2017 у справі № 445/1706/17 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн.

Цивільну відповідальність водія, який керував забезпеченим транспортним засобом (винуватця) "ВАЗ 2107", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 застраховано у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Галицька".

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК1594147 від 09.11.2016, що діє строком від 10.11.2016 по 09.11.2017 (забезпечений транспортний засіб ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_2; VIN (номер кузова, шасі, рами) 6788) розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 100000 грн 00 коп., а розмір франшизи складає 1000 грн 00 коп.

28.09.2017 ОСОБА_1 звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку, у відповідності до умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів Серія АМ № 118128 від 21.07.2017.

На підставі страхового акту № UA027/L01/01 від 02.11.2017 та розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № UA027/L01/01 від 02.11.2017, позивачем виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 41920 грн 35 коп., про що свідчить платіжне доручення № 7793 від 06.11.2017 на суму 41920 грн 35 коп.

Позивач звертався до відповідача з заявою № 1138239, 186617 від 29.10.2018 про страхове відшкодування, проте відповідач відповіді на заяву не надав, кошти не сплатив.

Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими частково, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 352 ГК України страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом сплати страхувальниками страхових платежів. Страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов'язкове страхування) (ч. 2 ст. 352 ГК України).

За договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 354 ГК України). Вказане положення кореспондується з ст. 979 ЦК України.

Частиною 1 ст. 355 ГК України передбачено, що об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

В силу положень частини першої та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регламентується Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З огляду на положення законодавства, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, на суму 41920 грн 35 коп.

Приписами ст. 12.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Беручи до уваги приписи вищевказаної норми закону страхове відшкодування, в даному випадку, підлягає зменшенню на 1000 грн 00 коп.

Відповідно до ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію ст. 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, з врахуванням того, що згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК1594147 від 09.11.2016 франшиза становить 1000 грн 00 коп. позов підлягає частковому задоволенню.

За правилами, встановленими ст. 129 ГПК України, судовий збір по справі слід покласти на сторін, пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення страхового відшкодування у розмірі 41920 грн 35 коп. задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" (вул. Василіянок, 22, м. Івано-Франківськ, 76018; ідентифікаційний код 22186790) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (вул. Січових Стрільців, 40, Шевченківський район, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 20782312) - 40920 грн 35 коп. (сорок тисяч девятсот двадцять грн 35 коп.) заборгованості по страховому відшкодуванню та 1720 грн 06 коп. (одну тисячу сімсот двадцять грн. 06 коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині заявлених позовних вимог в сумі 1000 грн 00 коп. відмовити.

Судовий збір, в частині 41 грн 94 коп., залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до п.п 17.5 п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.02.2019

Суддя Т. В. Стефанів