ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

05.03.2019 м. ХарківСправа № 922/3971/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

розглянувши скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу ДВС (вх. №29175 від 09.10.18)

по справі № 922/3971/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
про стягнення 63452863,95 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.11.2014р. позов задоволено частково; стягнуто з КП "Харківські теплові мережі" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" суму основного боргу у розмірі 35120337,45грн., інфляційні в розмірі 20730860,96грн., 3% річних в розмірі 4584432,55грн., пеню в розмірі 410343,68грн. та 73080,00грн. судового збору; в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 2606889,31грн. відмовлено; господарським судом на 86,4% зменшено суму пені порівняно із заявленою до стягнення позивачем (т.2 а.с.25-32).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.02.2015р., яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.04.2015р., рішення господарського суду Харківської області від 10.11.2014р. змінено; викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: "Стягнути з КП "Харківські теплові мережі" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" суму основного боргу у розмірі 35120337,45грн., інфляційні в розмірі 20730860,96грн., 3% річних в розмірі 4584432,55грн., пеню в розмірі 1508616,50грн. та 73080,00грн. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 1508616,50грн. - відмовити. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом" (т.2 а.с.85-90, а.с.122-127).

09.10.2018р. ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Харківської області зі скаргою на дії державної виконавчої служби, в якій просило визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазура Г.І. щодо зупинення вчинення виконавчих дій 10.09.2018р. в межах виконавчого провадження №47049191 та зобов'язати начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазура Г.І., при здійсненні контролю скасувати своєю постановою постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 10.09.2018р. в межах виконавчого провадження № 47049191 (т.2 а.с.133-139).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.12.2018р. у справі №922/3971/14 залишено без розгляду скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на дії органу ДВС (від 09.10.2018р. вх.№29175) (т.2 а.с.214-218).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 апеляційну скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено, ухвалу господарського суду Харківської області від 10.12.2018р. у справі №922/3971/14 скасовано. Справу №922/3971/14 направлено до суду першої інстанції для розгляду.

Скарга ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу ДВС (вх. №29175 від 09.10.18) по справі № 922/3971/14 не може розглядатися судом під моїм головуванням, про що зазначаю про наступне.

Як зазначалося вище, ухвалою господарського суду Харківської області від 10.12.2018 у справі №922/3971/14 залишено без розгляду скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на дії органу ДВС (від 09.10.2018р. вх.№29175) (т.2 а.с.214-218), з підстав того, що стягувач звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця з порушенням процесуальних строків, визначених статтею 341 Господарського процесуального кодексу України, які з урахуванням правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 02.07.2018 у справі №5028/16/2/2012, є пріоритетними у спірних правовідносинах.

Однак із вказаною позицією місцевого суду, Східний апеляційний господарський суд не погодився, у зв'язку із чим, своєю постановою від 25.02.2019 ухвалу господарського суду Харківської області від 10.12.2018 скасував з подальшим направленням справи №922/3971/14 до суду першої інстанції для розгляду.

Разом з тим, розгляд скарги ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу ДВС (вх. №29175 від 09.10.18) по справі № 922/3971/14 під моїм головуванням зумовлює необхідність заявити самовідвід, з приводу чого зазначаю про таке.

Частиною 13 статті 32 ГПК України встановлено, що справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Згідно з вимогами частини 3 статті 36 ГПК України, суддя який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції не може брати участь у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід (ч. 1 ст. 38 ГПК України).

Відповідно до ч. ч. 1 -3, 7 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Одночасно суд враховує, що важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини, у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" від 3 травня 2007 року суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Окрім того, у рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 9 січня 2013 року зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ii) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24 лютого 1993 року, Series A N 255, п. п. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії").

Відповідно до рішення у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.10.2010, для забезпечення неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, об'єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов'язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тобто, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Наявність таких сумнівів може унеможливити повне виключення у стороннього спостерігача сумнівів щодо неупередженості зазначеного судді під час розгляду даної справи по суті та з огляду на необхідність забезпечення бездоганного авторитету Суду у даній справі та Судової влади у цілому, зумовлюють необхідність заявити самовідвід.

Враховуючи вищенаведене, з метою уникнення будь-яких сумнівів учасників судового процесу щодо об'єктивності та неупередженості під час розгляду скарги ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу ДВС (вх. №29175 від 09.10.18) по справі № 922/3971/14, з урахуванням сталої практики Європейського суду з прав людини, а також з метою забезпечення бездоганного авторитету Суду у даній справі та Судової влади у цілому, заявляю самовідвід.

Керуючись ст.ст. 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити самовідвід головуючого у справі.

Відвести суддю Сальнікову Г.І. від участі у розгляді скарги ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу ДВС (вх. №29175 від 09.10.18) по справі № 922/3971/14.

Ухвала окремо від рішення суду не підлягає оскарженню, але зауваження на неї можуть буди включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя Г.І. Сальнікова