СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

26.02.2019 Справа № 922/101/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Мартюхіна Н.О.

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,

за участю представників:

від апелянта - не з'явився,

від ліквідатора - Родзинський А.А. - на підставі ордеру від 29.01.2019 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 29.08.2018 ДП № 5122),

від ТОВ "Кепітал Естейт" -ОСОБА_2 - на підставі довіреності від 28.01.2019 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 22.01.2019 ХВ № 002307),

від інших учасників справи - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (вх.№ 802),

на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.07.2016, постановлену суддею Швидкіним А.О. в приміщенні господарського суду Харківської області,

у справі №922/101/16,

за заявою ОСОБА_3, м.Харків,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою господарського суду Харківської області від 02.03.2016 визнано ОСОБА_3 банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; встановлено строк для пред'явлення кредиторами вимог до банкрута; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Губарєва Юрія Миколайовича. Постановлено здійснити офіційне оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про визнання фізичної особи ОСОБА_3 банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зобов'язано ліквідатора в строк до 02.03.2017 виконати ліквідаційну процедуру, надати суду обґрунтований звіт про виконану роботу тощо.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.07.2016 визнано вимоги кредитора ОСОБА_5 у розмірі 2601816,65 грн. та включено їх до реєстру вимог кредиторів до першої черги, як такі, що є забезпеченими заставою майна фізичної особи, а також 2900,00 грн. судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.07.2016 задоволено у повному обсязі заяву фізичної особи ОСОБА_5 та звернено стягнення на майно боржника шляхом набуття ОСОБА_5 права власності на нежитлові приміщення цокольного поверху: №1-12 в літ. "А-4", загальною площею 159,9 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи ухвалене у справі рішення, місцевий господарський суд посилається на положення ст.ст. 526, 546, 572, 575, 629, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 7, 33, 35 Закону України "Про іпотеку" та вказує на можливість реалізації іпотекодержателем права у будь-який час звернутись за захистом своїх прав до суду у встановленому законом порядку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки без попереднього повідомлення іпотекодавця. При цьому зазначив, що у відповідності до п. 5 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою суду у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

13.09.2018 до Харківського апеляційного господарського суду звернувся ФОП ОСОБА_3 з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 18.07.2016 про задоволення заяви ФО ОСОБА_5 та звернення стягнення на майно боржника шляхом набуття права власності на нежитлові приміщення цокольного поверху: №1-12 в літ. "А-4", загальною площею 159,9 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_5

Як зазначає апелянт в обґрунтування заявлених вимог апеляційної скарги, ні особисто ОСОБА_3, ні його представником заява про визнання його банкрутом до господарського суду не подавалася, а підпис на вказаній заяві є підробленим, як і на всіх заявах, наявних у матеріалах справи; борг перед АТ "ОТП Банк" у розмірі 104821,46 дол. США виник у боржника на підставі кредитного договору № СМ-SME 7001/080/2006 від 28.12.2006, укладеного як з фізичною особою, відповідно, у кредитних правовідносинах заявник виступає як фізична особа, а не суб'єкт підприємницької діяльності, а зобов'язання перед банком виникли не у зв'язку зі здійсненням ОСОБА_3 підприємницької діяльності; судом безпідставно здійснено висновок щодо правової природи правовідносин між ОСОБА_3 та АТ "ОТП Банк" на підставі заяви, поданої 27.04.2016, в якій невідома особа від імені боржника просить визнати грошові вимоги банку. Разом з тим зазначає, що в порушення вимог ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд не перевірив належним чином під час підготовчого засідання безспірність вимог АТ "ОТП Банк", не зважаючи на ту обставину, що в матеріалах справи відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили, та яким підтверджуються грошові вимоги банку, а також постанова про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.07.2016 у справі №922/101/16. Призначено справу № 922/101/16 до розгляду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2019 у зв'язку із перебуванням судді Бородіної Л.І. у відпустці, сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Здоровко Л.М., судді Мартюхіної Н.О.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 18.07.2016 у справі № 922/101/16.

Представник ліквідатора також підтримав вимоги апеляційної скарги, з посиланням на положення ч. 4 ст. 269 ГПК України виклав додаткові підстави скасування ухвали господарського суду Харківської області від 18.07.2016 у справі №922/101/16.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.01.2019 відкладено розгляд справи на 26.02.2019, про що повідомлено учасників справи в порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України. Залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Кепітал Естейт" (вул.Героїв Праці, 14, м.Харків, ) учасником провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 в межах розгляду заяви про звернення стягнення на майно боржника (вх.№ 22718 від 11.07.2016). Ухвалено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 встановити п'ятиденний строк з моменту отримання ухвали, протягом якого надіслати на адресу ТОВ "Кепітал Естейт" апеляційну скаргу з додатками; докази направлення надати суду.

30.01.2019 до Східного апеляційного господарського суду від представника ліквідатора ФОП ОСОБА_3 надійшла заява про залучення до участі в апеляційному провадженні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.07.2016 у справі № 922/101/16, якою звернено стягнення на майно боржника шляхом набуття права власності на нежитлові приміщення цокольного поверху: № 1-12 в літ. «А-4», загальною площею 159,9 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (вх. № 1034), в якій заявник просив залучити Товариство з обмеженою відповідальністю "Кепітал Естейт" до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.07.2016 у справі № 922/101/16, оскільки ТОВ "Кепітал Естейт" на теперішній час є власником нежитлових приміщень, а отже, його на права та інтереси може вплинути судове рішення, ухвалене за результатами апеляційного провадження.

14.02.2019 до суду апеляційної інстанції представником апелянта на виконання вимог ухвали суду від 29.01.2019 надано докази направлення копії апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.07.2016 з додатками на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кепітал Естейт" (вх. № 1628).

26.02.2019 представником ТОВ "Кепітал Естейт" подано клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитись з матеріалами справи № 922/101/16 (вх. № 2148).

26.02.2019 до Східного апеляційного господарського суду від представника ліквідатора ФОП ОСОБА_3 надійшла заява про вихід за межі доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.07.2016 у справі № 922/101/16 (вх. № 2149), в якій заявник просив суд вийти за межі доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.07.2016 у справі № 922/101/16, задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.07.2016, скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви фізичної особи ОСОБА_5 про звернення стягнення на майно боржника шляхом набуття ОСОБА_5 права власності на нежитлові приміщення цокольного поверху: № 1-12 в літ. «А-4», загальною площею 159,9 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник ліквідатора підтримав заявлене клопотання про вихід за межі доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.07.2016 у справі № 922/101/16 (вх. № 2149) та просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав, зазначених в цій заяві. Заперечував проти наявності підстав зупинення апеляційного розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.07.2016 у справі № 922/101/16.

Присутній в судовому засіданні представник ТОВ "Кепітал Естейт" зазначив про те, що для надання пояснень щодо апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.07.2016 йому необхідно ознайомитись з матеріалами справи, у зв'язку з чим просив відкласти розгляд справи.

Розглянувши заявлене клопотання представника ТОВ "Кепітал Естейт", враховуючи відсутність передбачених ч.11 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України підстав для відкладення розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про відмову в його задоволенні.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені відповідно до вимог статті 268 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Так, ухвала Східного апеляційного господарського суду від 29.01.2019, якою визначено час та місце розгляду справи, надіслана на юридичні адреси учасників справи, про що свідчить відмітка на зворотному боці останнього аркушу ухвали суду.

Згідно з пунктом 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам факт не отримання учасником справи кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулась в суд у зв'язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об'єктивними причинами, а суб'єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17.

Крім того, відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвали Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 та від 29.01.2019 оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому учасники справи могли ознайомитись з текстом цієї ухвали.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені частиною першою статтею 42 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності інших учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Апеляційний господарський суд, дослідивши доводи та вимоги апеляційної скарги, зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, дійшов висновку про зупинення апеляційного провадження у даній господарській справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу, з наступних підстав.

Згідно із частиною 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами частини 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Статтею 9 Закону про банкрутство встановлено, що справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає два види зупинення провадження у справі: обов'язковий, зазначений в законі, за наявності якого господарський суд зобов'язаний зупинити провадження у справі (частина 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України), та факультативний, необов'язковий для господарського суду, але який застосовується на його розсуд (частина 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України).

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні по господарській справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.

Статтею 227 Господарського процесуального кодексу України визначений вичерпний перелік випадків, на підставі яких суд зобов'язаний зупинити провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

При цьому пов'язаною зі справою є така інша справа, в якій будуть встановлені обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Водночас, сама по собі взаємопов'язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у справі.

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для такого господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Вищевказана процесуальна норма прямо встановлює, що суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З огляду на викладене, передбачена пунктом 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України підстава виникає за умови, що в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду; неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі та їх встановлення у цій справі безпосередньо впливає на вирішення даного спору.

Відповідно до статті 129 Конституції України судочинство провадиться суддею одноособово, колегією суддів чи судом присяжних.

Також частиною третьою статті 1 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

Пунктами 5, 10, 24 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв'язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність;

досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності;

судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 2 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що поняття "кримінальне судочинство" має нормативний характер і використовується законодавцем як синонім поняття "кримінальне провадження".

В чинному законодавстві України закріплені завдання кримінального провадження, яке, як вказано, є синонімом «кримінального судочинства» та «кримінального процесу» і означає врегульовану нормами кримінального процесуального законодавства діяльність оперативних підрозділів, слідчого, керівника органу досудового розслідування, прокурора, слід чого судді та суду, яка ґрунтується на передбачених законом засадах, по виявленню ознак складу кримінального правопору шення, досудовому розслідуванню, судовому розгляду та вирішенню кримінальних справ, спрямована на виконання завдань кримінального провадження.

Положеннями пункту 4 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Таким чином, для зупинення за даним пунктом необхідно встановлення факту, що зазначена інша справа саме розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства та у ній не прийнято остаточне судове рішення, яке набрало законної сили.

Судом апеляційної інстанції під час вирішення питання про наявність підстав для зупинення провадження встановлено наступні обставини справи.

У січні 2016 року до місцевого господарського суду надійшла заява від ОСОБА_3 про порушення справи про банкрутство в порядку ст.ст. 90, 91 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в якій заявник, посилаючись на неможливість виконання грошових вимог перед кредиторами після настання встановленого строку для їх сплати, просив визнати банкрутом ОСОБА_3 та відкрити ліквідаційну процедуру (т.1, а.с. 4-5).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.01.2016 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_3, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3, за винятком майна, на яке згідно із законодавством України не може бути звернено стягнення (т.1, а.с.2-3).

Ухвалою суду від 01.02.2016 порушено провадження у справі про банкрутство ОСОБА_3 та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (т.1, а.с. 109-110).

22.02.2016 до місцевого господарського суду надійшла заява ОСОБА_3 (вх. 5760) про припинення провадження у справі про банкрутство ОСОБА_3 та зняття арештів з усього майна, що належить ОСОБА_3, який був накладений ухвалою господарського суду Харківської області від 18.01.2016. В обґрунтування наявності підстав для припинення провадження у справі про банкрутство заявник стверджував, що не звертався до господарського суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство; вказана заява та інші документи подані іншими особами, дії яких спрямовані на завдання шкоди інтересам ОСОБА_3 Крім того, заявник звернув увагу на те, що не сплачував судовий збір за подання заяви про порушення справи про банкрутство, а тому така заява підлягає поверненню (т.1, а.с 120-121).

Ухвалою суду від 22.02.2016 року відкладено розгляд справи на 02 березня 2016 року; викликано в судове засідання ОСОБА_3 для надання пояснень щодо поданої заяви про припинення провадження у справі (вх. № 5760) (т.1, а.с. 132-133).

Разом з тим, 02.03.2016 до місцевого господарського суду від ОСОБА_3 надійшло клопотання (вх. № 7140), відповідно до якого боржник підтримує свою заяву та враховуючи, що не має можливості розрахуватися за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю перед кредиторами та не має плану погашення боргів або плану санації, просить суд визнати його банкрутом, відкрити ліквідаційну процедуру, призначити ліквідатора та залучити до матеріалів справи додаткові документи (докази сплати судового збору), які долучені судом до матеріалів справи. Крім того, в своєму клопотанні наголосив на тому, що заяви про припинення провадження у справі та клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не підписував та про їх існування дізнався лише з ухвали суду від 22.02.2016. У зв`язку з неможливістю бути присутнім в даному судовому засіданні просить суд розглядати справу за його відсутністю (т.1, а.с. 140).

Постановою господарського суду Харківської області від 02.03.2016 визнано ОСОБА_3 банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; встановлено строк для пред'явлення кредиторами вимог до банкрута; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Губарєва Ю.М (т.1, а.с. 145-152).

Зі змісту вказаної постанови свідчить, що суд дійшов висновку про залишення без розгляду заяви ОСОБА_3 про припинення провадження у справі про банкрутство (вх. 5760), посилаючись на те, що відповідно до наданих пояснень присутньої в судовому засіданні ОСОБА_6 підпис на вищезазначеній заяві, виконаний не її чоловіком.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в судовому засіданні, в якому ухвалено оскаржувану постанову суду, апелянт або його представник не були присутніми, що підтверджується протоколом судового засідання від 02.03.2016 та постановою Господарського суду Харківської області від 02.03.2016.

В подальшому, ухвалою господарського суду Харківської області від 18.07.2016 визнано вимоги кредитора ОСОБА_5 у розмірі 2601816,65 грн. та включено їх до реєстру вимог кредиторів до першої черги, як такі, що є забезпеченими заставою майна фізичної особи, а також 2900,00 грн. судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.07.2016 задоволено у повному обсязі заяву фізичної особи ОСОБА_5 та звернено стягнення на майно боржника шляхом набуття ОСОБА_5 права власності на нежитлові приміщення цокольного поверху: №1-12 в літ. "А-4", загальною площею 159,9 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Як вже було зазначено вище, 13.09.2018 до Харківського апеляційного господарського суду звернувся ФОП ОСОБА_3, який просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 18.07.2016 про задоволення заяви ФО ОСОБА_5 та звернення стягнення на майно боржника шляхом набуття права власності на нежитлові приміщення цокольного поверху: №1-12 в літ. "А-4", загальною площею 159,9 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_5

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник стверджує, зокрема, про те, що ні особисто ОСОБА_3, ні його представником до господарського суду не подавалася заява про визнання його банкрутом, а підпис на вказані заяві є підробленим, як на усіх заявах, наявних у матеріалах справи; судом безпідставно здійснено висновок щодо правової природи правовідносин між ОСОБА_3 та АТ "ОТП Банк" на підставі заяви, поданої 27.04.2016, в якій невідома особа від імені боржника просить визнати грошові вимоги банку.

Разом з тим зазначає, що в порушення вимог ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд не перевірив належним чином під час підготовчого засідання безспірність вимог АТ "ОТП Банк", не зважаючи на ту обставину, що в матеріалах справи відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили, та яким підтверджуються грошові вимоги банку, а також постанова про відкритя виконавчого провадження.

Заявник вважає, що наявність у справі документів протилежного змісту, поданих від імені заявника, відсутність факту встановлення особи заявника під час вирішення питання щодо визнання боржника банкрутом на підставі поданої ним заяви та відкриття ліквідаційної процедури, свідчили про неможливість продовження розгляду даної справи на підставі поданих документів, а ухваленні судові рішення за наслідками здійснення ліквідаційної процедури є незаконними. Вважає, що порушення провадження у справі про банкрутство здійснено задля постановлення оскаржуваної ухвали та позбавлення апелянта належного йому на праві власності майна.

Також, заявник просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 18.07.2016 у справі №922/101/16.

В обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку, встановленого на апеляційне оскарження постанови суду, апелянт зазначив про те, що 17.06.2015 скаржник виїхав з України до Канади, в якій отримав статус біженця. В подальшому при спробі повернутись до України 26.09.2016 ОСОБА_3 був затриманий в аеропорту м.Варшава. Вказані обставини підтверджуються наданою до матеріалів справи копією ухвали Київського районного суду м. Харкова від 28.09.2016 у справі №640/16357/15-к, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_7 по кримінальному провадженню №0002849 від 12.06.2015 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3; обрано відносно підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. В подальшому, з 26.09.2016 по 13.09.2017 ОСОБА_3 перебував під вартою, яку було змінено на інший запобіжний захід - домашній арешт в період з 14.09.2017 по 19.04.2018, що підтверджується вироком Київського районного суду від 23.10.2018 у справі № 640/9655/17.

З урахуванням наведених фактів, заявник, будучи обмеженим у своїх правах вільно пересуватися до 13.09.2017, вказує на об'єктивну неможливість особистого звернення до господарського суду Харківської області з заявою про порушення справи про банкрутство 15.01.2016, подання заяви від 22.02.2016 та від 02.03.2016, оскільки в цей час він перебував під вартою. Відповідно, зазначає про відсутність обізнаності про порушення справи про банкрутство відносно нього.

Колегією суддів зазначені доводи апелянта було прийнято до уваги під час вирішення питання щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_3 надані докази, які підтверджують, що на момент порушення провадження у справі про банкрутство та визнання боржника банкрутом, та під час постановлення оскаржуваної ухвали, апелянт знаходився за межами України.

Водночас, під час апеляційного перегляду ухвали місцевого господарського суду до Східного апеляційного господарського суду надійшла ухвала слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.11.2018 у справі № 646/7992/18, якою надано дозвіл у кримінальному провадженні №0001257 від 12.10.2018 слідчим слідчої групи прокуратури Харківської області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на здійснення тимчасового доступу до речей та документів, які перебувають у володінні Східного апеляційного господарського суду, за адресою: м. Харків, проспект Незалежності, буд. 13, з можливістю ознайомлення та виготовлення копій з оригіналів документів, які містяться у справі №922/101/16 про визнання банкрутом ОСОБА_3 (т.5, а.с.125-127).

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що кримінальне провадження №0001257 від 12.10.2018 розслідується за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 375 Кримінального кодексу України, а саме постановлення під час розгляду справи про банкрутство ФОП ОСОБА_3 завідомо неправосудного рішення.

Також в ухвалі зазначено про такі обставини: «допитаний ОСОБА_3 стверджував, що під час подачі заяви про порушення справи про банкрутства до суду, він перебував за кордоном, а заява написана, у зв'язку з тим, що начебто була заборгованість по сплаті орендної плати перед ФОП ОСОБА_10 у розмірі 463890,00 грн. і ця заборгованість ФОП ОСОБА_3О визнається, але ОСОБА_3ніколи не орендував приміщення на підставі договору оренди від 02.01.2014 року у ФОП ОСОБА_10С.».

В подальшому, 11.02.2019 до Східного апеляційного господарського суду надійшла ухвала слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.02.2019 у справі №646/7992/18, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_8, про тимчасовий доступ до речей і документів в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001257 від 12.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України. Постановлено Східному апеляційному господарському суду (м. Харків, пр. Незалежності, буд. 13) надати (забезпечити) слідчому в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_8 тимчасовий доступ до документів, а саме: заяви ОСОБА_3 про порушення справи про банкрутство від 18.01.2016 та клопотання від імені ОСОБА_3 на адресу господарського суду Харківської області про відстрочення сплати судового збору в справі №922/101/16 про визнання банкрутом ОСОБА_3 з можливістю їх вилучення із залишенням відповідних копій.

Зі змісту ухвали вбачається, що вказані документи, що знаходяться у справі про банкрутство №922/101/16, перебувають у володінні Східного апеляційного господарського суду, розташованого за адресою: м. Харків, пр. Незалежності, буд. 13, та самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв'язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні винних осіб та потрібні для проведення експертних досліджень, в т.ч. почеркознавчої експертизи.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.12.2018 у справі № 646/7992/18 задоволено клопотання слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Харківської області старшого радника юстиції про призначення експертизи та залучення експерта в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001257 від 12.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України. Надано доручення експертній установі та залучено експерта Харківського НДЕКЦ МВС України, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, 34, для проведення судово почеркознавчої експертизи, на вирішення експерта поставити такі питання:

-підпис у паперовому документі - заяві про порушення справи про банкрутство на 3 аркушах - в нижній частині аркушу №3 в місці для підпису перед «А.О. Рябінін», а також в нижній частині аркушу №3 перед «заява про порушення справи про банкрутство» - виконані ОСОБА_3 чи іншою особою?

-чи виконано підпис у визначеному документі навмисно зміненим почерком?

З матеріалів справи вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.02.2019 у справі №646/7992/18 вилучено частину доданих до справи № 922/101/16 документів, а саме: заяви ОСОБА_3 про порушення справи про банкрутство від 18.01.2016 та клопотання від імені ОСОБА_3 про відстрочення сплати судового збору, про що складено протокол тимчасового доступу до речей і документів від 13.02.2019 з описом вилучених документів (т.5, а.с. 168-171).

Отже, вказані дії вчинено для проведення почеркознавчої експертизи в межах кримінального провадження №0001257 від 12.10.2018, порушеного за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 Кримінального кодексу України.

Судова колегія зазначає, що основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису. Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів, про що зазначено у Науково-методичних рекомендаціях з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 N 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 N 1950/5).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява № 61679/00) від 01.06.2006 зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

З огляду на наведене та наявні суперечності щодо питання чи виконано підпис на заяві про порушення провадження у справі про банкрутство заявником особисто чи іншою особою, зважаючи на те, що апелянт стверджує, що не підписував заяву про порушення справи про банкрутство та на момент порушення провадження у справі про банкрутство та визнання боржника банкрутом знаходився за межами України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що питання підписання чи не підписання вказаної заяви та встановлення факту виконавця підпису матиме суттєве значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2, 3, 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При ухваленні рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (ч. 1 ст. 237 ГПК України).

Приписами частини 1 статті 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 269 ГПК України).

Суд апеляційної інстанції враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Європейський суд з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, зазначає про те, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції") від 16.12.1992 року).

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13.01.2000 та в рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на необхідність встановлення під час розгляду даної апеляційної скарги обставин щодо правомірності порушення провадження у даній справі про банкрутство та наявності підстав для визнання боржника банкрутом, враховуючи, що належність підпису апелянта на поданих до суду першої інстанції документах ставиться під сумнів, та зважаючи на вилучення окремих оригіналів (копій) документів зі справи для проведення почеркознавчої експертизи в рамках кримінального провадження №0001257 від 12.10.2018, виходячи з об'єктивної необхідності проведення судової почеркознавчої експертизи, а також з огляду на те, що в провадженні Східного апеляційного господарського суду перебуває апеляційна скарга на постанову господарського суду Харківської області від 02.03.2016 у справі № 922/101/16, для встановлення обставин справи та прийняття правильного та обґрунтованого рішення з повним та всебічним з'ясуванням обставин у даній справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що існує об'єктивна неможливість розгляду цієї справи до закінчення судової почеркознавчої експертизи в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001257 від 12.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України, та отримання висновку експерта.

Доводи представника ліквідатора щодо відсутності підстав для зупинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.07.2016 у справі № 922/101/16, за наявності інших підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, судова колегія визнає необґрунтованими, оскільки вказана ухвала постановлена місцевим господарським судом в межах провадження у справі про банкрутство ОСОБА_3 під час здійснення ліквідаційної процедури та стосується майна боржника, а отже спір щодо звернення стягнення на зазначено майно шляхом визнання права власності за особою, визнаною ухвалою суду у даній справі кредитором боржника, має бути вирішено після встановлення обставин щодо правомірності порушення провадження у справі про банкрутство на підставі заяви ОСОБА_3 та визнання його банкрутом.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про зупинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ухвалу господарського суду Харківської області від 18.07.2016 у справі № 922/101/16, то вирішення заяви представника ліквідатора ФОП ОСОБА_3 про вихід за межі доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.07.2016 у справі № 922/101/16 відбудеться після поновлення провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 227, ст.ст. 234, 281 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційне провадження у справі у справі № 922/101/16 за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.07.2016 у справі № 922/101/16 зупинити до закінчення судової почеркознавчої експертизи в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001257 від 12.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України, та отримання висновку експерта.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 04.03.2019.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя Н.О. Мартюхіна