ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" лютого 2019 р. м. Київ Справа № 911/2793/16

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» № 22-1/12 від 22.12.2018 року на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у виконавчому провадженні № 53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 року у справі № 911/2793/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»

Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятин Зернопродукт»

про стягнення 850,28 грн.

Суддя Кошик А.Ю.

За участю представників:

скаржника (стягувача): ОСОБА_1

боржника1: не зявився

боржника2: не зявився

виконавчої служби: не зявився

Обставини справи:

Рішенням Господарського суду Київської області від 29.09.2016 року у справі № 911/2793/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» задоволено повністю. Солідарно стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятин Зернопродукт» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 50 000 грн. інфляційних витрат; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятин Зернопродукт» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 190 517,05 грн. інфляційних витрат, 59 256,60 грн. 3%-річних та 4121,97 грн. судових витрат; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 375,03 грн. судових витрат.

10.11.2016 року на виконання рішення Господарського суду Київської області від 29.09.2016 року у справі № 911/2793/16 видано відповідні накази на примусове виконання рішення.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.05.2018 року задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у виконавчому провадженні № 53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 року у справі № 911/2793/16.

У звязку з оскарженням вищенаведеної ухвали Господарського суду Київської області від 08.05.2018 року, матеріали справи № 911/2793/16 надсилались за супровідним листом № 02-04/911/2793/16 від 03.07.2018 року до Київського апеляційного господарського суду.

22.12.2018 року до Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» надійшла скарга № 22-1/12 від 22.12.2018 року на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у виконавчому провадженні № 53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 року у справі № 911/2793/16.

Скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» № 22-1/12 від 22.12.2018 року перебувала на контролі в канцелярії суду до повернення матеріалів справи № 911/2793/16 з Північного апеляційного господарського суду.

Матеріали справи № 911/2793/16 повернулись до Господарського суду Київської області 10.01.2019 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.01.2019 року скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» № 22-1/12 від 22.12.2018 року на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у справі № 911/2793/16 прийнято до розгляду. Розгляд скарги призначено на 31.01.2019 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 30.01.2019 року представником Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області подано відзив на скаргу № 07-15 від 30.01.2019 року.

Скаржник (стягувач), належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 31.01.2019 року не зявився.

Боржники1-2, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 31.01.2019 року не зявилися.

Державний виконавець, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 31.01.2019 року не зявився.

У звязку з чим, в судовому засіданні 31.01.2019 року розгляд скарги відкладався до 14.02.2019 року.

В судовому засіданні 14.02.2018 року скаржник (стягувач) вимоги скарги підтримав, представники боржників та виконавчої служби в судове засідання 14.02.2019 року не зявились.

Як визначено ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ст. 340 Господарського процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Відповідно до ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши зібрані у справі документи та матеріали, суд знаходить подану скаргу такою, що підлягає задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається з викладених у скарзі обставин, постановою ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області від 19.01.2017 року відкрито виконавче провадження №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 року у справі №911/2793/16 про стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятин Зернопродукт» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» суми заборгованості у загальному розмірі 50 000,00 грн.

Постановою ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області від 21.09.2018 року відновлено виконавче провадження №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 року у справі №911/2793/16.

Скаржник зазначає, що вищенаведений наказ суду протягом тривалого часу не виконаний, відповідно до офіційних відомостей, котрі містяться на офіційному веб-сайті Автоматизованої системи виконавчих проваджень, належних, допустимих та обєктивних виконавчих дій не вчинялось.

Скаржник зазначає, що неодноразово звертався до виконавчої служби з клопотаннями про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 року у справі №911/2793/16, які залишено без задоволення та нехтуванням вимог (пропозицій) щодо вжиття належних та допустимих виконавчих дій.

Також скаржник зазначає, що державним виконавцем належним чином та у встановлені строки не виявлено та не накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на поточних рахунках боржника у банківських та фінансових установах; не направлено запити до реєстраційних органів щодо наявності у власності боржника нерухомого майна, транспортних засобів та земельних ділянок, інших м атеріальних цінностей, за рахунок яких можливо виконання судового рішення, та при його виявлені не здійснені належні заходи примусового виконання; не здійснюється вихід за місцезнаходженням боржника та не вживаються заходи впливу на керівника боржника та притягнення його до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду, перешкоджання при його виконанні та ухилення від його виконання.

У звязку з чим, скаржник, який є стягувачем за виконавчим документом, у скарзі просить визнати за період із 22.09.2018 року по 22.12.2018 року неправомірною бездіяльність державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області у виконавчому провадженні №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 року у справі №911/2793/16, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 року у справі №911/2793/16 із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження», та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та його примусове виконання; зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 року у справі №911/2793/16 із врахуванням ст. ст. 10, 18, 26, 48 Закону України «Про виконавче провадження», та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та примусове виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 року у справі №911/2793/16; зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області внести всі документи, які стосуються виконавчого провадження №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 року у справі №911/2793/16 до Автоматизованої систем виконавчого провадження; стягнути із Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» витрати на правничу допомогу.

Відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області подано заперечення на скаргу, вважає її необгрунтованою та безпідставною. Зазначив, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження № 57485054 до складу якого, зокрема, входять наступні виконавчі провадження: №40384643 з виконання наказу №13/215-10, що виданий Господарським судом Дніпропетровської області та №53251826 з виконання наказу №911/2793/16, що виданий 10.11.2016 року Господарським судом Київської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятин Зернопродукт» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКО-ТАЙС» суми інфляційних витрат у розмірі 50 000,00 грн.

В обґрунтування заперечень проти скарги Відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області наводить обставини здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №40384643, відкритому згідно з постановою державного виконавця від 28.10.2013 року, яке 07.03.2017 року приєднано до зведеного виконавчого провадження №37461423.

Однак, обставини виконавчого провадження ВП №40384643 щодо виконання наказу №13/215-10, що виданий Господарським судом Дніпропетровської області, не підлягають дослідженню під час розгляду скарги на дії виконавчої служби під час виконання наказу №911/2793/16, що виданий 10.11.2016 року Господарським судом Київської області, крім того, відповідні обставини мали місце задовго до предявлення до виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 року №911/2793/16, за яким було відкрито інше виконавче провадження №53251826.

Стосовно ВП №53251826, державний виконавець пояснив, що постановою державного виконавця віл 19.01.2017 року відкрито виконавче провадження №53251826.

Постановою державного виконавця від 12.07.2017 року повернуто виконавчий документ на підставі п.2 ч.І ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника було відсутнє майно на яке можна звернути стягнення, що необхідне для повного виконання рішення суду.

Ухвалою Господарською суду Київської області від 31.10.2017 року у справі №911/2793/16 визнано недійсною постанову від 12.07.2017 року про повернення наказу стягувану, у звязку з чим, державним виконавцем винесено 21.09.2018 року постанову про відновлення виконавчого провадження №53251826.

Після відновлення виконавчого провадження державним виконавцем вжито передбачених законом заходів щодо виявлення та розшуку майна боржника та інші дії щодо повного виконання рішення суду, державним виконавцем направлено запити до ДФС України з метою одержання інформації щодо рахунків боржника, відкритих у банках та інших фінансових установах.

Постановою державного виконавця від 13.12.2018 року накладено арешт на грошові кошти боржника, що перебувають на рахунку боржника у банку, однак згідно з відповіддю AT «ОТП БАНК», у боржника відсутні кошти на рахунку, що відкриті у цьому банку. Відповіді з інших банків не надходили.

Також, постановою від 13.12.2018 року накладено арешт на виявлений транспортний засіб та постановою від 13.12.2018 року оголошено у розшук інші виявлені транспортні засоби.

Державний виконавець зазначає, що у матеріалах виконавчого провадження навні докази надіслання запитів до низки реєструюючих органів. Однак, до відзиву на скаргу, в тому числі в порушення вимог суду, не надано копії матеріалів виконавчого провадження, також виконавчою службою не надано жодного документу в обґрунтування та підтвердження викладених у відзиві обставин.

Згідно приписів частини 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Тобто, згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен періодично проводити перевірки з метою належного виконання рішення суду. Такі перевірки мають вчинятися державним виконавцем систематично, доказів чого ним надано не було. Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 23.08.2018 року у справі №911/167/17.

Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах. та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією.

З огляду на обставини справи та докази, котрі існують у матеріалах даної справи, відповідно до офіційних відомостей, котрі містяться на офіційному веб-сайті Автоматизованої системи виконавчих проваджень, державною виконавчою службою не спростовано, а матеріали справи не містять доказів, що державним виконавцем вживалися усі передбачені законом заходи, спрямовані на вчасне і повне виконання рішення суду у цій справі, зокрема, щодо розшуку майна, на яке можна звернути стягнення, а також доказів про направлення до всіх органів влади запитів, які відповідно до законодавства володіють інформацією.

В даній скарзі періодом оскарження є період із 22.09.2018 року (наступна дата після відновлення виконавчого провадження) по 22.12.2018 року (дата звернення із даною скаргою) з приводу оцінки вжитих заходів виконавчого провадження, зокрема, дотримання п. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», обєктивності, повноти та належності вжитих заходів примусового виконання за вказаний період.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Аналогічне положення на момент прийняття рішення та видачі на його виконання наказів визначалось ст.115 ГПК України у відповідній редакції.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження», ст. 1 якого встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до змісту ст.326 Господарсько-процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII «Про виконавче провадження» та з метою приведення нормативно-правових актів у відповідність до вимог чинного законодавства, наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішення.

Відповідно до пункту 6 Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1,4 статі 8 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обовязковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Відповідно до пункту 10 Розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, котре затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року за №2432/5, система забезпечує інформаційну взаємодію з іншими реєстрами та базами даних державних органів, що містять дані про майно, доходи боржника. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до пунктів 2-4 Розділу ІV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, котре затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року за №2432/5, виконавцем до Системи обовязково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. До Системи в обовязковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії. У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офіса приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до Системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення. Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється. У разі тимчасової відсутності доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи з подальшим обовязковим внесенням таких документів до системи в день усунення причин, що перешкоджали доступу до неї.

Як визначено ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), чинного на момент звернення зі скаргою, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Для здійснення заходів з виконання рішення суду, виконавець зобов'язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

З огляду на встановлені під час розгляду скарги обставини, враховуючи, що виконавчою службою не надано доказів вжиття заходів виконавчого провадження в період після поновлення виконавчого провадження з 22.09.2018 року по 22.12.2018 року (дата звернення із даною скаргою), суд прийшов до висновку, що державним виконавцем ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області не вживалися усі передбачені законом заходи, спрямовані на вчасне і повне виконання рішення суду у цій справі, тобто він не організовував виконання судового рішення у порядку, встановленому законом.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що скарга ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у виконавчому провадженні №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 року у справі №911/2793/16, є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи, у звязку з чим підлягає задоволенню.

Також, скаржник просить відшкодувати 3 300 грн. понесених ним витрати на правову допомогу адвоката ОСОБА_1 на підставі Договору №16-10-2018 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 16.10.2018 року.

Згідно ст. 344 ГПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Як встановлено чч. 4, 5 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Факт надання адвокатських послуг підтверджується відповідними Актами, які долучені до матеріалів скарги, понесення скаржником фактичних витрат на оплату послуг адвоката підтверджується квитанціями банківської установи.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб'єктами права.

Отже, скаржником підтверджено понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги, повязаної із розглядом поданої скарги, у розмірі 3300 грн.

Частиною 6 ст.126 ГПК України визначено, що обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області не обґрунтовано підстав для зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги через їх неспіврозмірність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 233-234, 342-343, 344 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Задовольнити скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у виконавчому провадженні №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 року у справі №911/2793/16.

2. Визнати за період із 22.09.2018 року по 22.12.2018 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у виконавчому провадженні №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 року у справі №911/2793/16, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 року у справі №911/2793/16 із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження», та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та його примусове виконання.

3. Зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 року у справі №911/2793/16 із врахуванням ст. ст. 10, 18, 26, 48 Закону України «Про виконавче провадження», та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та примусове виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 року у справі №911/2793/16.

4. Зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області внести всі документи, які стосуються виконавчого провадження №53251826 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 10.11.2016 року у справі №911/2793/16 до Автоматизованої систем виконавчого провадження.

5. Стягнути із Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» () витрати на правничу допомогу у розмірі 3 300,00 грн.

6. Ухвалу надіслати сторонам у справі та Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Героїв Пожежників, 13).

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складання її повного тексту у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст ухвали складено 07.03.2019 року.

Суддя А.Ю. Кошик