ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. ОдесаСправа № 923/823/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді: Ярош А.І.

суддів: Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання - Молодов В.С.

представники учасників справи не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Плаза"

на рішення Господарського суду Херсонської області від 14.11.2018 року, суддя Остапенко Т.А., м.Херсон, повний текст складено 19.11.2018 року

по справі № 923/823/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Плаза"

до відповідача Фізичної особи - підприємця Самотьосова Антона Сергійовича

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради

про демонтаж самовільно встановлених рекламних конструкцій,

(ухвалене суддею Остапенко Т.А.. 14.11.2018р., о 12-20 год. у приміщенні господарського суду Херсонської області, м. Херсону, повний текст складено 19.11.18)

В судовому засіданні 28.02.2019 року згідно з ст. 233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

У вересні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто-Плаза" звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Самотьосова Антона Сергійовича, в якій просило суд зобов'язати ФОП Самотьосова А.С. здійснити демонтаж рекламного засобу розташованого за адресою м. Херсон на розі проспекту Ушакова та провулка Пугачова.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі дозволу Управління естетики та зовнішньої реклами ХМР № 10-2681 на розміщення зовнішньої реклами виданого 21.07.2015р., ТОВ "Авто-Плаза" було надано право на розміщення рекламного засобу за адресою м. Херсон, на розі проспекту Ушакова та провулку Пугачова. В підтвердження зазначеного, позивач вказує Договір від 03.06.2015 № 01-16-48/15 укладений між ТОВ "Авто-Плаза" та Управлінням естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу. Строк дії зазначеного дозволу становить з 21.07.2015р. по 20.07.2020р.

Проте, як зазначає позивач, станом на день подачі позовної заяви, він не може реалізувати свої права відповідно до вищевказаного договору, оскільки на даному місці розміщений інший незаконний встановлений рекламний засіб.

Вже після звернення до Херсонського міського голови із запитом про надання інформації хто є власником та на підставі яких документів рекламний засіб розташований на розі проспекту Ушакова та вулиці Пугачова, та чи направлялися власнику приписи про демонтаж самовільно встановленої конструкції, Управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради надало відповідь в якій зазначено, що станом на 13.08.2018р. на розі проспекту Ушакова та провулку Пугачова розміщується рекламна конструкція, що належить ФОП Самотьосову А.С. та дозвільні документи щодо розміщення зазначеного рекламного засобу у розповсюджувача відсутні.

За таких обставин, Управління естетики неодноразово направляли приписи щодо самостійного демонтажу даного рекламного засобу. Також, з відповіді управління естетики, вбачається, що відповідно до рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 15.11.2016 №390 "про демонтаж рекламного засобу" в переліку самовільно розташованих рекламних засобів, котрі підлягають демонтажу зазначена рекламна конструкція, що належить ФОП Самотьосову А.С. на розу проспекту Ушакова та вулиці Пугачова. Проте, ніякого реагування на дані приписи з боку відповідача не було.

Посилаючись на положення діючого законодавства, позивач також зазначає, що користування місцями для розміщення рекламних засобів є платним і повинно відбуватися на підставі договору, укладеного між особою, що розміщує рекламу, та власником місця розташування рекламних засобів.

Відповідно до положень Договору № 01-16-17/15 позивач здійснював щомісячну плату за користування місцем для розміщення рекламного засобу, а саме: відповідно до довідки про стан рахунків по даним ТОВ "Авто-Плаза" згідно договору № 01-16-48/15 від 03.06.2015р. станом на сьогоднішній день позивач здійснив плату, що сумарно становить 9635,13грн. за місце, яким фактично не мали можливості користуватися.

Також, позивач звертає увагу суду на те, що 27.08.2018р. ТОВ "Авто-Плаза" було направлено претензію ФОП Самотьосову А.С. з проханням самостійно демонтувати рекламний засіб та сплатити збитки які були понесені за тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу, яким товариство фактично не користувалося.

Відповідач отримав претензію, однак відповіді на неї не надав та прохання не виконав.

У листопаді до Господарського суду Херсонської області надійшов відзив ФОП Самотьосова А.С. на позовну заяву ТОВ «Авто-Плаза», у якій зазначено, що у власності відповідача спірна рекламна конструкція розташована на розі проспекту Ушакова та провулку Пугачова не перебуває, і вчиняти будь-які дії пов'язані з демонтажем даного рекламного засобу, Самотьосов А.С. не має права. В підтвердження зазначеного, відповідач звертає увагу суду на Договір купівлі-продажу № 01-515-0/ 18 від 01.03.2018р. Копія якого є додатком до відзиву та завірена самим Самотьосовим А.С.

Також, відповідач зазначив, що в силу Закону України "Про захист персональних даних" він немає згоди на поширення персональних даних особи, з якою уклав вище вказаний договір, тому не розкриває її даних.

В письмових поясненнях від 16.10.2018 року третя особа Управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради підтримало позовні вимоги ТОВ «Авто-плаза» та просило їх задовольнити.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 14.11.2018 року по справі №923/823/18 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Плаза" до Фізичної особи - підприємця Самотьосова Антона Сергійовича за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради про демонтаж рекламного засобу, розташованого на розі просп. Ушакова та пров. Пугачова у м. Херсоні - відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно положень діючого законодавства України, спори, які стосуються виконання суб'єктами владних повноважень конкретно визначених функцій, зокрема демонтажу рекламних конструкцій, є публічно-правовими та мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

В даному випадку саме Управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради, як на робочий орган у сфері розміщення об'єктів реклами покладений обов'язок забезпечити позивачу безперешкодне користування місцем, наданим йому на підставі відповідних дозволу та договору, у тимчасове використання для розміщення рекламних засобів. Спори, які стосуються виконання суб'єктами владних повноважень зазначених функцій, зокрема демонтажу рекламних конструкцій, є публічно-правовими та мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, за висновком суду, право Позивача на звернення до суду за захистом порушеного права, яке полягає у неможливості користуватися місцем, виділеним йому на законних підставах, для розміщення рекламного засобу, реалізується шляхом оскарження у порядку адміністративного судочинства бездіяльності органу місцевого самоврядування в особі Управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради, через зобов'язання демонтувати самовільно встановлену Відповідачем рекламну конструкцію відповідно до Типових правил та Правил № 369.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення його права, яке полягає у неможливості користуватися місцем, виділеним йому на законних підставах, для розміщення рекламного засобу саме Відповідачем, оскільки внаслідок порушення останнім вимог законодавства про рекламу і у сфері благоустрою населених пунктів, демонтаж самовільно встановленої конструкції повинен відбуватись в порядку, визначеному Типовими правилами та Правилами № 369.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Херсонської області від 14.11.2018 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто-Плаза" у грудні 2018 року звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Херсонської області від 14.11.2018 року, в якій просить суд рішення Господарського суду Херсонської області по справі № 923/823/18 від 14.11.2018р. за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Плаза" до Фізичної особи - підприємця Самотьосова Антона Сергійовича за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, Управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована незаконністю та необґрунтованістю рішення, яке, за переконанням скаржника, винесено із порушенням норм матеріального права.

Так, апелянт зазначає, що 03.06.2016р. між ТОВ "Авто-Плаза" та Управлінням естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради було укладено договір № 01-16-48/15 про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу. Також, 21.07.2015р. Управлінням естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради ТОВ "Авто-Плаза" було надано дозвіл, на підставі якого, апелянту надано право на розміщення рекламного засобу за адресою: м.Херсон, на розі проспекту Ушакова та провулку Пугачова.

З огляду на вищевказане, апелянт переконаний в тому, що позивач по справі є законним користувачем місця для розміщення рекламного засобу, яке у нього виникло на підставі дозволу та укладеного із третьою особою договору.

ТОВ "Авто-Плаза" звертає увагу суду на те, що через неправомірні дії відповідача, позивач фактично позбавлений свого права на користування зазначеного майна, використовувати його на свою користь та отримувати від цього певний, очікуваний результат. Також, апелянт вказує на те, що позивачем по справі належним чином виконуються обов'язки щодо сплати на користь третьої особи коштів за користування майном.

Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини апелянт зазначає, що поняття «майно», як і «власність», має досить широке тлумачення й охоплює цілу низку економічних інтересів (активів) - як матеріальних, так і нематеріальних. Також, «Правомірні очікування» / «законні сподівання» вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу (наприклад, правомірні сподівання бути здатним здійснювати запланований розвиток території, з огляду на чинний на той час дозвіл на промислове освоєння землі .Таким чином, «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.12.2018р. було відкрито апеляційне провадження в справі №923/823/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Плаза" на рішення Господарського суду Херсонської області від 14.11.2018р.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, сторони не скористались своїм правом на участь в судовому засіданні, повідомлені про час, дату та місце судового засідання належним чином.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи без участі представників сторін.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судовою колегією, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто-Плаза" та Управлінням естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради 03 червня 2015 року було укладено договір № 01-16-48/15 про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу.

Відповідно до положень зазначеного договору, управління зобов'язане передати організації в користування місця за адресами, зазначеними в додатках до Договору, для використання за цільовим призначенням та протягом терміну дії Договору не надавати місця, передані Організації, у користування іншим суб'єктам господарювання.

З уточнення до Договору про тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу від 03.06.2015р. №01-16-48/15 вбачається, що строк дії пріоритету №26-84/15 на розміщення рекламного засобу на перехресті проспекту Ушакова та провулку Пугачова продовжено до 20.07.2020р.

30.07.2015р. Управлінням естетики та зовнішньої реклами було видано дозвіл №10-2681 на розміщення зовнішньої реклами ТОВ "Авто-Плаза", згідно якого Товариству було надано право на розміщення рекламного засобу за адресою М. Херсон, на розі проспекту Ушакова та провулку Пугачова. Строк дії зазначеного дозволу з 21 липня 2015р. по 20 липня 2020р..

Звертаючись до суду, позивач зазначав, що позбавлений свого права на розміщення рекламного засобу через розміщення на цьому місці іншого рекламного засобу ФОП Самотьосовим А.С.

Відповідно до Довідки №34 від 07.02.2018р. ТОВ "Авто-Плаза" здійснювало щомісячну оплату за користування місцем для розміщення рекламного засобу в період з 03.06.2015р. по 31.01.2018р., загальна сума оплати складає 9635, 13 грн.

Як вбачається з листа Управління естетики та зовнішньої реклами від 14.08.2018р., станом на 13.08.2018р. на розі проспекту Ушакова та провулку Пугачова розміщується рекламна конструкція, що належить ФОП Самотьосову А.С. та дозвільні документа щодо розміщення зазначеного рекламного засобу у розповсюджувача відсутні (а.с.32).

Управлінням неодноразово направлялись приписи з вимогою щодо самостійного демонтажу рекламних засобів до ФОП Самотьосова А.С. Також, на адресу ФОП Самотьосова А.С, направлялась претензія ТОВ "Авто-Плаза" з проханням демонтувати рекламний засіб та сплатити грошові кошти за користування місцем для розміщення рекламної конструкції, яка залишена без розгляду.

Проаналізувавши наявні у справі докази, та надавши їм правову оцінку, судова колегія доходить наступних висновків.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, що визначено ст. 175 Господарського кодексу України.

Згідно з п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

Правовідносини, пов'язані із розміщенням та експлуатацією об'єктів зовнішньої реклами й інформації врегульовані Законом України «Про рекламу», Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (далі - Типові правила).

Відносини, що виникають у зв'язку із розташуванням рекламних об'єктів та зовнішньої реклами у м. Херсоні та визначенням порядку надання дозволів на розміщення такої реклами, врегульовано Правилами розміщення та експлуатації об'єктів зовнішньої реклами та інформації в місті Херсоні, затверджених Рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради 20.10.2015 № 369 (далі - Правила № 369).

Відповідно до положень наведених у пункті 1 Закону України "Про рекламу", зовнішня реклами - це реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Згідно п. 2,3,5 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою КМУ № 2067 від 29.12.2003р., спеціальні конструкції - тимчасові та стаціонарні рекламні засоби (світлові та несвітлові, наземні та неназемні (повітряні), плоскі та об'ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо), які використовуються для розміщення реклами.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про рекламу" розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.

Судовою колегією встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази надання відповідного дозволу відповідачу ФОП Самотьосову А.С., який би надавав йому право розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов'язаних з розташуванням рекламного засобу за адресою: м. Херсон, на розі проспекту Ушакова та провулку Пугачова.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що розміщення рекламного засобу Відповідачем на розі проспекту Ушакова та провулку Пугачова за відсутності відповідного дозволу, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради, є порушенням вимог законодавства як про рекламу, так і у сфері благоустрою населених пунктів.

Положеннями п.3 ч.2 ст.27 Закону України "Про рекламу" визначено, що відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть: розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган).

Судом встановлено, що таким робочим органом у м. Херсон є Управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради, мета діяльності та обсяг повноважень якого визначено Положенням про управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради, затвердженим Рішенням Херсонської міської ради № 1589 від 28.11.2014р, за погодженням із Херсонським міським головою та Правилами розміщення та експлуатації об'єктів зовнішньої реклами та інформації в місті Херсоні, затвердженими рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради від 15.02.2011 року № 73-1.

Відповідно до положень, наведених у Правилах розміщення та експлуатації об'єктів зовнішньої реклами та інформації, робочий орган організовує, провадить власними силами та/або на замовлення з відповідною організацією демонтаж самовільно розміщених РЗ, із подальшим стягненням затрачених коштів за виконані роботи.

Пунктами 1.1, 1.2 Правил передбачено, що Правила розміщення та експлуатації об'єктів зовнішньої реклами та інформації в місті Херсоні (далі - Правила), розроблені відповідно до законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про рекламу», «Про охорону культурної спадщини», Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067, регулюють відносини, що виникають у зв'язку з розміщенням рекламних об'єктів та зовнішньої реклами у м. Херсоні, і визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами.

Дія Правил поширюється на всі підприємства, установи та організації, незалежно від форми власності та відомчої належності, а також на фізичних осіб, які здійснюють діяльність у сфері розміщення об'єктів зовнішньої реклами у місті Херсоні. Правила є обов'язковими для виконання всіма учасниками рекламної діяльності.

Демонтаж - комплекс заходів, які передбачають відокремлення спеціальної конструкції разом з основою від місця її розташування та транспортування у місце її подальшого зберігання. Демонтаж провадиться згідно з розділом 8 «Порядок монтажу та демонтажу рекламних засобів» даних Правил.

Демонтаж рекламних конструкцій є засобом усунення порушень порядку розміщення реклами у м. Херсоні, відповідно до чинних на момент демонтажу нормативно-правових актів, як спосіб самозахисту територіальної громади, у розумінні статті 19 Цивільного кодексу України.

У розділі 8 цих Правил зазначено, що демонтажу підлягають РЗ, установлені з порушенням Правил, згідно з актами перевірки (обстеження), приписами Робочого органу на підставі рішень виконкому про демонтаж. Робочий орган виявляє РЗ, установлені з порушенням, та надає (надсилає) припис щодо їх усунення та /або демонтажу РЗ. До таких РЗ також належать самовільно встановлені конструкції.

Демонтаж РЗ повинен бути проведений власниками (законними користувачами) РЗ самостійно за власний рахунок. У разі невиконання самостійного демонтажу, Робочий орган, за наявності рішення виконкому, має право провести демонтаж та/або відповідна організація на замовлення робочого органу за договором, із подальшим стягненням затрачених коштів за виконані роботи з власника РЗ.

Так, згідно п. 8.2.1. Правил № 369, демонтажу підлягають РЗ, установлені з порушеннями Правил, згідно з актами перевірки (обстеження), приписами Робочого органу на підставі рішень виконкому про демонтаж. До таких РЗ, зокрема належать самовільно встановлені конструкції власник яких виявлений, але припису стосовно демонтажу не виконав ( п.п. «в» 8.2.2.1 п. 8.2.2. Правил № 369).

Відповідно до 8.2.3. Правил № 369 робочий орган виявляє РЗ, установлені з порушеннями, та надає (надсилає) припис щодо їх усунення та/або демонтажу РЗ, зазначивши термін демонтажу, який є обов'язковим до виконання.

У разі невиконання цієї вимоги та в залежності від правопорушення, уповноважені особи та/або Робочий орган на спільній перевірці складають протоколи про адміністративні правопорушення за статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення за виявленими порушеннями або вживають інших заходів, передбачених чинним законодавством та Правилами. А також, відповідно до статті 26 Закону України «Про рекламу», письмово інформують про порушення уповноважені органи для вирішення питань згідно з повноваженнями (абз. 2 п. 11.1 Правил № 369).

Згідно п. 8.2.4 Правил № 369 демонтаж РЗ повинен бути проведений власниками (законними користувачами) РЗ самостійно за власний рахунок. У разі невиконання самостійного демонтажу, Робочий орган, за наявності рішення виконкому, має право провести демонтаж та/або відповідна організація на замовлення Робочого органу за договором, із подальшим стягненням затрачених коштів за виконані роботи з власника РЗ.

Згідно п.2.1 Правил, самовільно встановлений рекламний засіб - рекламний засіб, розміщений без виданого в установленому порядку дозволу або не демонтований власником після прийняття виконавчим комітетом міської ради рішення про відмову в продовженні дозволу або його скасування. Також рекламні засоби, розміщені в період отримання рішення про встановлення пріоритету на розміщення зовнішньої реклами та отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог на підставі того, що функції з надання погоджень (дозволів) на встановлення рекламних конструкцій, а також з контролю за дотриманням правил розміщення зовнішньої реклами є управлінськими і здійснюються суб'єктами владних повноважень у порядку, визначеному чинним законодавством України, тому право Позивача на звернення до суду за захистом порушеного права, яке полягає у неможливості користуватися місцем, виділеним йому на законних підставах, для розміщення рекламного засобу, реалізується шляхом оскарження у порядку адміністративного судочинства бездіяльності органу місцевого самоврядування в особі Управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради, через зобов'язання демонтувати самовільно встановлену Відповідачем рекламну конструкцію відповідно до Типових правил та Правил № 369.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 5 ГПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Судовий захист права власності та майнових прав здійснюється шляхом розгляду справ за позовами щодо речових прав на майно, а саме: віндикаційний - про витребування власником свого майна від особи, яка незаконно , без відповідної правової підстав заволоділа ним (ст. 387 Цивільного кодексу України) негаторний - про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 Цивільного кодексу України), про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 392 Цивільного) кодексу України).

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до цієї статті власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає користуванню та розпорядженню майном. Звернення до суду з вимогою про захист права власника від такого порушення отримав у фаховій літературі назву "негаторний позов".

Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Підставою негаторного позову є посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача зі створення позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей.

Позивач, звертаючись з даним позовом до суду, посилається на створення перешкод ТОВ «Авто-плаза» ФОП Самотьосовим А.С. щодо користування орендованим місцем для розташування рекламного засобу, шляхом встановлення своєї незаконно розміщеної рекламної конструкції на цьому ж місті.

Зазначені обставини підтверджуються приписами Управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради від 29.02.2016, від 23.01.2017, листом від 14.08.2018 (а.с.30-32).

Таким чином, судова колегія вважає, що право позивача на вільне користування орендованим місцем, за яке він регулярно вносить орендні платежі, є порушеним та підлягає захисту в судовому порядку шляхом зобов'язання винної особи - відповідача усунути перешкоди у користуванні місцем для розташування рекламної конструкції.

В свою чергу, доводи відповідача, викладені у відзиві 14.11.2018 року про продаж рекламного засобу невідомій особі, судовою колегією не приймаються до уваги, оскільки відомості щодо продажу майна не підтверджені належними та допустимими доказами відповідно до ст.ст.74,76-79 ГПК України, а саме надання суду на огляд оригіналу відповідного договору та завіреної належним чином його копії.

Відповідачем, з посиланням на норми Закону України «Про захист персональних даних» та відсутність згоди на поширення персональних даних щодо особи покупця, подано суду угоду від 01.03.2018 р. без зазначення особи покупця, за якою відчужено рекламну конструкцію типу призматрон 3*4 м, розміщену на розі проспекту Ушакова та провулку Пугачова у м. Херсоні. Проте, відомості щодо юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань розміщаються в Єдиному державному реєстрі за переліком, визначеним у ч.4 ст. ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» та є публічними та відкритими.

Тому, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що у відповідача відсутні підстави для приховування зазначеної інформації із посиланням на відсутність згоди на поширення персональних даних щодо особи покупця.

Отже, за висновками судової колегії, встановлені обставини справи свідчать про порушення права позивача відповідачем на користування місцем для розташування рекламного засобу, а тому позивач правомірно заявив негаторний позов з вимогою про зобов'язання відповідача усунення перешкод шляхом демонтажу рекламного засобу, розташованого за адресою м. Херсон на розі просп. Ушакова та пров. Пугачова, який підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з частиною 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань.

Зважаючи на викладене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Херсонської області від 14.11.2018 року у справі № 923/823/18 слід скасувати, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Плаза" - задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, судовий збір за апеляційний перегляд рішення покладається на відповідача у справі.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п.2 ч.1 ст.275, ст. 277, 282, 287-288 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Плаза" задовольнити.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 14.11.2018 року у справі № 923/823/18 скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Плаза" до відповідача Фізичної особи - підприємця Самотьосова Антона Сергійовича задовольнити.

Зобов'язати ФОП Самотьосова Антона Сергійовича (ІНН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) здійснити демонтаж рекламного засобу розташованого за адресою м. Херсон на розі проспекту Ушакова та провулка Пугачова.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Самотьосова Антона Сергійовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Плаза" 4405,00 (чотири тисячі п'ять грн.) грн. судового збору.

Доручити господарському суду Херсонської області видати відповідні накази із реквізитами сторін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписаний 05.03.2019 року.

Головуючий суддя А.І. Ярош
Судді Н.М. Принцевська
Я.Ф. Савицький