ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"06" березня 2019 р. Справа№ 910/16280/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар судового засідання Вінницька Т.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні інформаційні технології» про відвід головуючого судді. Дикунської С.Я., подану при розгляді апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця»

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 26.12.2018

у справі №910/16280/18 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

(далі - ТОВ «Універсальні інформаційні технології»)

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця»

(далі - АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Південно-Західна

залізниця»)

Товариства з обмеженою відповідальністю «Віртуальні Технології

і системи» (далі - ТОВ «Віртуальні Технології і системи»)

про визнання недійсним договору і рішення тендерного комітету

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2018 відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2018.

Не погодившись із згаданою ухвалою суду, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» оскаржило його в апеляційному порядку й просило ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні заяви ТОВ «Універсальні інформаційні технології» про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до витягу з протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду справу № 910/16280/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Мальченко А.О., Жук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2018 у справі № 910/16280/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.12.2018 у даній справі. Учасникам справи повідомлено про право подати відзиви на апеляційні скарги, відповіді на відзиви, заяви, клопотання, пояснення, заперечення тощо та строки на їх подання.

12.02.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив представника ТОВ «Універсальні інформаційні технології» на апеляційну скаргу, а 25.02.2019 відповідь апелянта на цей відзив.

В судових засіданнях апеляційних інстанції 28.02.2019 та 05.03.2019 оголошувалась перерва на 05.03.2019 та 06.03.2019 відповідно.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 06.03.2019 представником ТОВ «Універсальні інформаційні технології» заявлено відвід головуючому судді Дикунській С.Я., про що подано відповідну заяву.

Згадана заява про відвід головуючого судді Дикунської С.Я. мотивована тим, що для розгляду цієї справи автоматизованою системою документообігу склад суду було визначено без зазначення законних підстав неавтоматизованої передачі скарги тому судді, яка вже здійснює провадження з процесуальних питань у господарській справі.На переконання заявника, протокол розподілу за своєю формою та змістом не відповідає вимогам ч. 17 ст. 32 ГПК України, через що викликає сумніви в його достовірності. Крім цього, заявник стверджує, що оголошення в судовому засіданні 05.03.2019 перерви на одну добу у зв'язку з неявкою представника відповідача, яка жодним чином не перешкоджає завершенню апеляційного розгляду, не відповідає вимогам пропорційності часу, необхідного для повідомлення відповідача за місцем реєстрації в м. Львові та забезпечення явки його представника тощо. Оголошення перерви за таких умов, на переконання заявника, свідчить про упередженість суддів при вирішенні даної справи.

Розглянувши заяву про відвід головуючого судді Дикунської С.Я., апеляційний суд дійшов висновку про її необґрунтованість.

Так, право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи. Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР), закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» (Заява № 7577/02) від 3 травня 2007 року встановлено, що «безсторонність», в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

За рішенням у справі «Олександр Волков проти України» від 9 січня 2013 (104) як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (її) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії», від 24 лютого 1993 року, Series A N 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії», заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). (105) Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру», заява N 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства», п. 32, Reports 1996-III). (106) У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії», Series A, № 86). (107) Насамкінець, концепції незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (див. рішення у справі «Сасілор-Лормін проти Франції», заява № 65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

За приписами ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) у випадках, визначених статями 35, 36 цього Кодексу.

Разом з тим, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 35 ГПК України).

Як встановлено матеріалами справи, судове засіданні апеляційної інстанції 05.03.2019, зокрема, й оголошення перерви за умови належного повідомлення телефонограмою представника відповідача-2, місцезнаходженням якого згідно матеріалів оскарження є місто Київ, проведено у відповідності до приписів чинного ГПК України, відтак не може свідчити про упередженість головуючого судді Дикунської С.Я.

З приводу тверджень заявника про те, що для розгляду цієї справи автоматизованою системою документообігу склад суду визначено без зазначення законних підстав неавтоматизованої передачі скарги тому судді, яка вже здійснює провадження з процесуальних питань у господарській справі, а протокол розподілу за своєю формою та змістом не відповідає вимогам ч. 17 ст. 32 ГПК України, через що викликає сумніви в його достовірності, слід зазначити, що за змістом ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Таким чином, судді, зокрема головуючий суддя у даній справі Дикунська С.Я., не мають жодного впливу на формування складу суду для розгляду конкретної справи, що спрямовано на забезпечення реалізації учасниками справи права на судовий захист незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, як складової права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За рішенням у справі «Білуха проти України» (Заява №33949/02) від 09.11.2006 «стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Як вище згадувалось, право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас, згідно п. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні інформаційні технології» про відвід головуючого судді. Дикунської С.Я., апеляційний суд дійшов висновку про її необґрунтованість, адже наведені заявником доводи на її підтвердження за змістом статей 35, 36 ГПК України не можуть бути підставою для відводу головуючого судді Дикунської С.Я. Заява про відвід не містить даних про наявність обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності цього судді.

За приписами ст. 39 ГПК України, якщо суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках надходження заяви про відвід судді.

З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає зупиненню, а матеріали справи - передачі для здійснення визначення автоматизованою системою складу судової колегії на підставі ст. 32 ГПК України для розгляду заяви про відвід судді в порядку ч.3 ст. 39 цього Кодексу.

За таких обставин, керуючись статтями 35, 36, 39, 228, 234 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні інформаційні технології» про відвід головуючого судді Дикунської С.Я., подану при розгляді апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.12.2018 у справі №910/16280/18 визнати необґрунтованою.

Зупинити апеляційне провадження у справі № 910/16280/18 в частині оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 26.12.2018 у даній справі.

Матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 26.12.2018 у справі № 910/16280/18 передати для здійснення визначення автоматизованою системою складу судової колегії для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні інформаційні технології» про відвід головуючого судді Дикунської С.Я.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук