РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.02.2019Справа № 910/10984/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОНАС"

треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1) Приватне акціонерне товариство "УКРПІДШИПНИК"

2) Публічне акціонерне товариство "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "АКТИВ-БАНК"

про звернення стягнення на предмет іпотеки.

за участю представників:

від позивача: Беседін В.І., Будниченко О.В.

від відповідача: Прокопенко Т.Ю., Христич О.В.

від третьої особи 1: Бондаренко О.О.

від третьої особи 2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "СОНАС" в якому просить суд:

В рахунок погашення наявної станом на 24.01.2018 (включно) перед Публічним акціонерним товариством "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" заборгованості за кредитним договором №15106К134 від 22.11.2006 у розмірі 52 736 944,64 євро та 24 767 022,81 грн.,

звернути стягнення на нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, 3, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором № 151110Z24 від 27.01.2010, укладеним між Публічним акціонерним товариством "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" та Публічним акціонерним товариством КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "АКТИВ-БАНК", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Н.О. 27.01.2010 та зареєстрованим в реєстрі за №53, а саме:

- нежилі приміщення в літ. А загальною площею 3904,90 кв.м.:

з № 64 по № 68 (групи приміщень № 3), № 3,4,5 (групи приміщень № 4),

з № І по № ХVI підвалу, з № 1 по № 48 (групи приміщень № 3),

з № 1 (групи приміщень № 4), з № І по № ХХ першого поверху,

з № 1 по № 32 (групи приміщень № 5), з № І по № ІV другого поверху,

з № 1 по № 26 (групи приміщень № 6), з № І по № ІV третього поверху,

з № 1 по № 11 (групи приміщень № 7), з № І по № VІ четвертого поверху,

з № 1 по № 11 (групи приміщень № 8), з №№ І, ІІ, ІІІ п'ятого поверху,

з № 1 по № 11 (групи приміщень № 9), з №№ І, ІІ, ІІІ шостого поверху - офіси.

-підземний паркінг (літ. А.) загальною площею 409,60 кв. м.

Визначити спосіб реалізації вищенаведеного предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеною в ході виконавчого провадження суб'єктом оціночної діяльності відповідно до вимог чинного законодавства.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем набуто право звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 27.01.2010 № 151110Z24, укладеного між позивачем та Відкритим акціонерним товариством "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "АКТИВ-БАНК" в забезпечення виконання зобов'язань Відкритого акціонерного товариства "УКРПІДШИПНИК" за кредитним договором від 22.11.2006 № 15106К134, умови якого щодо повернення кредитних коштів порушено позичальником.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2018 матеріали позовної заяви передані на розгляд судді Балацу С.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду суддею Балацом С.В. та відкрито провадження у справі № 910/10984/18 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.09.2018.

11.09.2018 через відділ діловодства суд від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що іпотека на зазначене нерухоме майно є припиненою, оскільки з дня призначення уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ "КБ "АКТИВ-БАНК" втратили чинність обмеження на розпорядження майном, які виникли в зв'язку з обтяженням майна іпотекою. Також, відповідач зазначає, що розмір заборгованості, що підлягає задоволенню за рахунок іпотечного майна майнового поручителя, не може перевищувати розмір заборгованості боржника.

В судовому засіданні 17.09.2018 судом залучено до участі Приватне акціонерне товариство "УКРПІДШИПНИК" як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

В судовому засіданні 17.09.2018 відкладено підготовче засідання на 10.10.2018.

08.10.2018 через відділ діловодства суду від третьої особи 1 надійшли письмові пояснення по справі, в яких третя особа 1 проти позову заперечила.

10.10.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Судове засідання 10.10.2018 не відбулося у зв'язку із перебуванням судді Балаца С.В. на лікарняному.

Ухвалами суду від 08.11.2018 учасників процесу повідомлено про призначення підготовчого засідання на 19.11.2018.

19.11.2018 через відділ діловодства суду від третьої особи 1 надішли додаткові пояснення.

В судовому засіданні 19.11.2018 продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів, залучено до участі у справі третю особу на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "АКТИВ-БАНК", про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання. Підготовче засідання відкладено на 10.12.2018.

В судовому засіданні 10.12.2018 представником позивач подані клопотання та заява про залучення до участі у справі № 910/10984/18 у якості співвідповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "БСД-1" та про зміну предмету позову, в якій просить суд прийняти до розгляду позовні вимоги АТ "Укрексімбанк" щодо кожного з відповідачів (Товариства з обмеженою відповідальністю "СОНАС", Товариства з обмеженою відповідальністю "БСД-1") та задовольнити позовні вимоги (позовну вимогу) до кожного з відповідачів у наступній редакції:

"В рахунок погашення наявної станом на 24.01.2018 (включно) перед публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127; ідентифікаційний код: 00032112) заборгованості за Кредитним договором №15106К134 від 22.11.2006 у розмірі 52 736 944,64 (п'ятдесят два мільйони сімсот тридцять шість тисяч дев'ятсот сорок чотири, 64) євро та 24 767 022,81 (двадцять чотири мільйони сімсот шістдесят сім тисяч двадцять дві, 01) грн.,

звернути стягнення на нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. З, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором № 151110Z25 від 27.01.2010, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно- імпортний банк України" та Публічним акціонерним товариством "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "АКТИВ-БАНК", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Н.О. 27.01.2010 та зареєстрованим в реєстрі за №54, а саме на: двокімнатну квартиру №1, загальною площею 194,20 кв.м., житловою площею 110,70 кв.м; двокімнатну квартиру №2, загальною площею 186,50 кв.м., житловою площею 84,80 кв.м.

2) Визначити спосіб реалізації вищенаведеного предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеною в ході виконавчого провадження суб'єктом оціночної діяльності відповідно до вимог чинного законодавства України".

В судовому засіданні 10.12.2018 судом відмовлено у задоволенні заяви та клопотанні про залучення до участі у справі співвідповідача та про зміну предмету позову, з огляду на те, що заявлені позивачем заява та клопотання не відповідають умовам процесуальної співучасті.

В судовому засіданні 10.12.2018 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 12.12.2018.

В підготовчому засіданні 12.12.2018 представником відповідача подано заяву про відвід судді Балаца С.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2018 зупинено провадження у справі №910/10984/18 до розгляду заяви про відвід судді.

В результаті автоматизованого розподілу матеріалів заяви по справі №910/10984/18, заяву ПАТ "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" про відвід судді Балаца С.В. від розгляду справи №910/10984/18 передано на розгляд судді Ковтуна С.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2018 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "СОНАС" про відвід судді Балаца С.В. задоволено.

В результаті повторного автоматизованого розподілу справи № 910/10984/18, зазначена справа була передана на розгляд судді Гулевець О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2018 суддею Гулевець О.В. прийнято справу № 910/10984/18 до свого провадження та призначено підготовче засідання у справі на 22.01.2019.

В судовому засіданні 22.01.2019 судом відкладено підготовче засідання на 31.01.2019.

В судовому засіданні 22.01.2019 судом відкладено розгляд заяв позивача про забезпечення позову (подану до суду 10.12.2018) та зміну предмету позову (подану до суду 12.12.2018).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 відмовлено у задоволенні заяви ПАТ "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 заяву позивача - ПАТ "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" про зміну предмету позову прийнято до розгляду частково. Прийнято заяву ПАТ "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" про зміну предмету позову в наступній редакції:

"В рахунок погашення наявної станом на 24.01.2018 (включно) перед Публічним акціонерним товариством "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" заборгованості за кредитним договором №15106К134 від 22.11.2006 у розмірі 52 736 944,64 євро та 24 767 022,81 грн.,

звернути стягнення на нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, 3, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором № 151110Z24 від 27.01.2010, укладеним між Публічним акціонерним товариством "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" та Публічним акціонерним товариством КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "АКТИВ-БАНК", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Н.О. 27.01.2010 та зареєстрованим в реєстрі за №53, а саме:

-нежилі приміщення в літ. А загальною площею 3904,90 кв.м.:

з № 64 по № 68 (групи приміщень № 3), № 3,4,5 (групи приміщень № 4),

з № І по № ХVI підвалу, з № 1 по № 48 (групи приміщень № 3),

з № 1 (групи приміщень № 4), з № І по № ХХ першого поверху,

з № 1 по № 32 (групи приміщень № 5), з № І по № ІV другого поверху,

з № 1 по № 26 (групи приміщень № 6), з № І по № ІV третього поверху,

з № 1 по № 11 (групи приміщень № 7), з № І по № VІ четвертого поверху,

з № 1 по № 11 (групи приміщень № 8), з №№ І, ІІ, ІІІ п'ятого поверху,

з № 1 по № 11 (групи приміщень № 9), з №№ І, ІІ, ІІІ шостого поверху - офіси.

-підземний паркінг (літ. А.) загальною площею 409,60 кв. м.

Визначити спосіб реалізації вищенаведеного нерухомого майна (предмета іпотеки) шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження".

В іншій частині заяви позивача - ПАТ "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" про зміну предмету позову судом відмовлено.

В судовому засіданні 31.01.2019 представник позивача підтримав подане 10.12.2018 до суду клопотання про призначення судової експертизи, просив суд задовольнити.

В обґрунтування клопотання про призначення експертизи позивач посилається на те, що відповідно до приписів ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, а тому резолютивна частина рішення у справах про звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі задоволення судом позову, повинна містити, зокрема, відомості про початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації. З урахуванням наведеного та враховуючи те, що заставна вартість предмета іпотеки за іпотечним договором № 151110Z24 від 27.01.2010 може не відповідати реальній ринковій вартості предмета іпотеки станом на даний час, позивач просить суд призначити у справі №910/10984/18 судову експертизу та на вирішення судової експертизи поставити наступне питання:

Яка ринкова вартість станом на момент проведення експертизи нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором від №151110Z24 від 27.01.2010, укладеним між Публічним акціонерним товариством "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" та Публічним акціонерним товариством КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "АКТИВ-БАНК, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Н.О. 27.01.2010 та зареєстрованим в реєстрі за №53.

У відповідності до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами встановленими статтею 86 цього кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Однак, суд зазначає, що в процесі розгляду справи, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, у суду не виникло питань, які потребують спеціальних знань, а фактичні обставин справи, можуть бути встановлені судом за результатами оцінки наявних у справі доказів.

При цьому, суд зазначає, що виходячи зі змісту поняття "ціна", як форми грошового вираження вартості товару, послуги тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України "Про іпотеку", можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України "Про іпотеку" визначення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні проводиться за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження мають право заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж та, що зазначена у резолютивній частині рішення суду, якщо, наприклад, вартість майна змінилася.

Таким чином, визначення початкової ціни предмета іпотеки у резолютивній частині рішення суду не є остаточною, оскільки під час здійснення виконавчого провадження ціна предмету іпотеки може бути переглянута та повторно визначена на підставі оцінки суб'єкта оціночної діяльності.

Велика Палата Верхового Суду у постанові від 21 березня 2018 року по справі №235/3619/15-ц (провадження № 14-11цс18) дійшла висновку про те, що не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для призначення по справі судової експертизи, у зв'язку із чим, відмовив у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ".

В судовому засіданні 31.01.2019 представник позивача заявив клопотання про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, посилаючись на те, що Публічне акціонерне товариство "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "АКТИВ-БАНК" (третя особа 2 у справі) перебуває у процедурі ліквідації банку.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Проте, позивачем не наведено належних обґрунтувань, яким чином рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Обставин, з яких вбачається, що внаслідок прийняття судового рішення у даній справі на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб буде покладено нові обов'язки та виникнуть нові права, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про залучення третьої особи, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

В судовому засіданні, враховуючи наведені представниками позивача та третьої особи пояснення щодо необхідності відкладення розгляду справи, суд оголосив про відкладення підготовчого засідання на 12.02.2019, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

В судовому засіданні 12.02.2019 враховуючи відсутність клопотань та повідомлень учасників судового процесу про намір вчинити дії, строк вчинення яких обмежений підготовчим провадженням, відсутність інших клопотань, заяв від сторін, судом закрито підготовче провадження та призначено справу №910/10984/18 до судового розгляду по суті на 28.02.2019, про що постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання та направлено відповідачу ухвалу про виклик у судове засідання 28.02.2019.

21.02.2019 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли пояснення, в яких зазначено, відповідач додатково до викладених у відзиві заперечень, зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "СОНАС" не є власником спірного нерухомого майна, яке є предметом іпотеки.

28.02.2019 через відділ діловодства суду від третьої особи 2 надійшли письмові пояснення, в яких ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "АКТИВ-БАНК" зазначає, що після сплати грошових коштів у сумі у суму 915332,44 грн. вимоги AT "Укрексімбанк" до ПАТ "КБ "АКТИВ-БАНК", які підлягають задоволенню за рахунок іпотечного майна за Іпотечними договорами №151110Z24 від 27.01.2010 та № 151110Z25 від 27.01.2010, вважаються повністю погашеними.

В судове засідання 28.02.2018 з'явились представники позивача, відповідача, третьої особи 1.

Представник третьої особи 2 не з'явився. Третя особа 2 була належним чином повідомлена про розгляд справи ухвалою суду від 12.02.2019, що підтверджується відомостями з офіційного веб-сайту ПАТ "Укрпошта".

Присутні в судовому засіданні 28.02.2018 представники позивача подали клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження та відкладення підготовчого засідання у справі, посилаючись на те, що після закриття підготовчого провадження відповідачем подані письмові пояснення, з яких вбачається, що останній не є власником спірного нерухомого майна.

У судовому засіданні представники відповідача проти зазначеного клопотання заперечили.

Пунктами 1, 2, 4, 5 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність.

Статтею ст. 177 Господарського процесуального кодексу України визначено завдання та строк підготовчого провадження.

Згідно приписів статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

За змістом статті 182 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підготовче засідання проводиться з повідомленням учасників справи, а також наведено дії, які здійснює суд у підготовчому засіданні з метою забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Заявлене позивачем клопотання не містить належних обґрунтувань щодо вчинення певних процесуальних дій необхідних для захисту прав позивача. При цьому, розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що дійсні обставини справи, як це зазначає позивач, після закриття підготовчого провадження у справі не змінились. Зміна обставин справи після переходу до розгляду справи по суті позивачем не підтверджена.

В судовому засіданні 28.02.2019, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, враховуючи основні засади господарського судочинства, суд прийшов до висновку про необґрунтованість заявленого позивачем клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження по справі №910/10984/18 та відкладення підготовчого засідання у справі, у зв'язку із чим, відмовив у задоволенні вказаного клопотання.

Представники позивача подали клопотання про оголошення в судовому засіданні перерви, відкладення розгляду справи з метою надання можливості отримати позивачем від Державної організації (установи, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" відповіді на лист позивача від 26.02.2019 №010-0/078 про надання інформації про правові підстави перерахування 19.02.2019 грошових коштів у сумі 915332,44 грн.

Розглянувши наведене клопотання позивача, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що відсутність чи наявність відповіді на вказаний вище лист позивача не перешкоджає встановленню дійсних обставин справи та розгляду даної справи по суті, у зв'язку із чим, за вказаних обставин, відсутні підстави для відкладення розгляду справи. Таким чином, суд відмовив позивачу у задоволенні клопотання про оголошення в судовому засіданні перерви, відкладення розгляду справи.

Представники позивача заявили клопотання про витребування доказів у Державної організації (установи, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб", а саме: письмових відомостей, інформації про правові підстави перерахування 19.02.2019 грошових коштів в розмірі 915 332,44 грн. у відповідності до Платіжного доручення, беручи до уваги, що станом на 19.02.2019 власником Нерухомого майна, згідно зі змістом Інформації, є ПАТ "КБ "АКТИВ-БАНК", підставою виникнення права власності якого на дане майно, є відповідні свідоцтва: "про право власності, серія та номер: б/н, виданий 27.08.2009, видавник: Київська міська державна адміністрація"; обґрунтованість висновку Уповноваженої особи про повне погашення вимог AT "Укрексімбанк" в сумі 36 700,00 євро та 210 703,67 гривень після перерахування грошових коштів в розмірі 915 332,44 грн.

Також, представниками позивача заявлено про витребування доказів у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., а саме: письмових відомостей, інформації про правові підстави внесення 19.02.2019 до Реєстру записів про державну реєстрацію припинення права власності ТОВ "СОНАС" на Нерухоме майно на підставі "постанова, серія та номер: 910/21911/14, виданий 03.08.2016, видавник: Вищий господарський суд України", беручи до уваги, що право власності даної особи (ТОВ "СОНАС") на нерухоме майно, виникло на підставі відповідних договорів купівлі-продажу від 11.06.2016, а не на підставі судового рішення (виходячи зі змісту Інформації), в цодальшому скасованого рішенням суду касаційної інстанції "постанова, серія та номер: 910/21911/14, виданий 03.08.2016, видавник: Вищий господарський суд України".

Розглянувши вказані вище клопотання позивача про витребування доказів, суд відмовив в їх задоволенні, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

У відповідності до ч. 4 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

В обґрунтування подання клопотання із пропуском встановленого ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України строку, позивач посилається на те, що відповідні відомості про перерахування 19.02.2019 грошових коштів у сумі 915 332,44 грн. та внесення запису про припинення права власності ТОВ "СОНАС", стали відомі позивачу лише після закриття підготовчого провадження у справі.

Частиною 2 статті 81 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у клопотанні позивача має бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Втім, заявлені позивачем клопотання наведеним вимогам процесуального кодексу не відповідають, позивачем не зазначено який конкретно доказ необхідно витребувати.

Більш того, наявність чи відсутність пояснень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. не встановлюватиме факту наявності або відсутності прав ПАТ "КБ "АКТИВ- БАНК" на нерухоме майно та обґрунтованості та правомірність дій Уповноваженої особи щодо перерахування грошових коштів у сумі 915332,44 грн.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про необґрунтованість клопотань позивача про витребування у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. доказів.

Щодо заявленого представником позивача клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача - ТОВ "БСД-1" та зміну предмету позову, то суд зазначає наступне.

Так, у своєму клопотанні, позивач просить суд, залучити до участі справі №910/10984/18 у якості співвідповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "БСД-1" та прийняти до розгляду позовні вимоги AT "Укрексімбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "БСД-1" та задовольнити їх та в рахунок погашення наявної станом на 24.01.2018 (включно) перед ПАТ "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" заборгованості за Кредитним договором №15106К134 від 22.11.2006 у розмірі 52 736 944,64 євро та 24 767 022,81 грн., звернути стягнення на нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором № 151110Z24 від 27.01.2010, укладеним між ПАТ "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" та ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "АКТИВ-БАНК", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Н.О. 27.01.2010 та зареєстрованим в реєстрі за №53. Визначити спосіб реалізації вищенаведеного предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеною в ході виконавчого провадження суб'єктом оціночної діяльності відповідно до вимог чинного законодавства України". Позивач просить прийняти до розгляду позовні вимоги AT "Укрексімбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОНАС" та задовольнити їх та в рахунок погашення наявної станом на 24.01.2018 (включно) перед ПАТ "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" заборгованості за Кредитним договором №15106К134 від 22.11.2006 у розмірі 52 736 944,64 евро та 24 767 022,81 грн., звернути стягнення на зазначене вище нерухоме майно.

У відповідності до приписів ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, зміна предмету або підстав позову шляхом подання письмової заяви допускається до закінчення підготовчого засідання.

У відповідності до ч. 1 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Однак, відповідне клопотання про зміну предмету позову та залучення по справі співвідповідача подане позивачем вже після закриття підготовчого засідання та після початку розгляду справи по суті, що не відповідає приписам ст. 46, ст. 48 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (ч. 3 ст. 48 ГПК України).

У відповідності до ст. 47 Господарського процесуального кодексу України позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно.

Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права або обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Однак, за змістом клопотання позивача та усних пояснень представників позивача, судом встановлено, що позивачем не обґрунтовано наявності умов, за яких у розумінні змісту ст. 47 ГПК України допускається процесуальна співучасть відповідачів ТОВ "СОНАС" та ТОВ "БСД-1" та не надано належного обґрунтування для такої співучасті.

Предметом спору у даній справі не є спільні та/або однорідні права та обов'язки ТОВ "СОНАС" та ТОВ "БСД-1".

При цьому, укладення між ТОВ "СОНАС" та ТОВ "БСД-1" договорів купівлі - продажу, не є умовою для процесуальної співучасті ТОВ "БСД-1" як співвідповідача у даній справі.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб'єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення. Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення.

Водночас, належним відповідачем у справі може бути лише особа, яка має зобов'язання перед позивачем за обставинами, які є предметом позову.

Однак, за змістом заявленого позивачем клопотання не вбачається, що ТОВ "БСД-1" є зобов'язаною перед позивачем особою щодо припинення порушення прав та законних інтересів позивача та має відповідати за спірними правовідносинами.

При цьому, з визначених позивачем у заяві про зміну предмету позову вимог до ТОВ "СОНАС" та ТОВ "БСД-1" не можливо встановити в якій частині зміст позовних вимог стосується кожного з вказаних осіб.

З урахуванням наведеного вище, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про залучення до участі у справі співвідповідача та зміну предмету спору, у зв'язку зі чим, відмовив у задоволенні вказаного клопотання.

Представниками позивача також подані клопотання про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Державної організації (установи, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" та клопотання про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни.

Розглянувши заявлені позивачем клопотання про залучення третіх осіб, суд відмовив в їх задоволенні, з огляду на те, відповідні клопотання в порушення приписів ч. 1 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, заявлені позивачем після переходу до розгляду справи по суті та більш того, судом не встановлено обставин, яким чином рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни.

Окрім того, у судовому засіданні 31.01.2019 судом вже було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

З приводу усно заявлених представниками позивача клопотань про оголошення в судовому засіданні перерви та про необхідність відкладення розгляду справи по суті в зв'язку з неявкою представника третьої особи 2, то суд зазначає наступне.

Так, згідно із ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Однак, позивачем не обґрунтовано наявності обставин, які б у відповідності до наведеної вище правової норми можуть бути підставою для відкладення судового засідання.

Як зазначено судом вище, клопотання позивача про витребування доказів були відхилені судом як необґрунтовані та такі, що не відповідають приписам Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, у даному випадку задоволення клопотання позивача могло б призвести до безпідставного затягування строків розгляду справи та до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З приводу посилань представників позивачів на необхідність відкладення розгляду справи, у зв'язку із неявкою представника третьої особи 2, то суд зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Як вже зазначено судом вище, третя особа 2 була належним чином повідомлена про розгляд справи ухвалою суду від 12.02.2019. крім того, третя особа 2 реалізувала свої процесуальні права шляхом подання пояснень по справі, клопотань відкладення розгляду справи або про розгляд даної справи за участі третьої особи 2, від ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "АКТИВ-БАНК" не надходило.

З урахуванням вище викладеного у сукупності, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотань позивача про відкладення судового засідання.

Представники позивача 28.02.2019 надали усні пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити.

Представники відповідача надали пояснення по суті своїх заперечень, проти позову заперечили, просили суд відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи 1 надав пояснення по суті спору, підтримав позицію відповідача.

В судовому засіданні 28.02.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників учасників процесу, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

22.11.2006 між Відкритим акціонерним товариством "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" (ВАТ "УКРЕКСІМБАНК") (в подальшому Публічне акціонерне товариство "УКРЕКСІМБАНК") та Відкритим акціонерним товариством "УКРПІДШИПНИК" (в подальшому - Приватне акціонерне товариство "УКРПІДШИПНИК") укладено кредитний договір № 15106К134 (далі - Кредитний договір), за умовами якого банк надав ВАТ "УКРПІДШИПНИК" невідновлювальну кредитну лінію з лімітом заборгованості в сумі 38 000 000 євро з кінцевим терміном погашення до 22.11.2011 року та із сплатою процентів за користування кредитом в порядку та розмірі, передбачених кредитним договором.

На виконання п.п. 3.1, 3.2.1, 3.2.3 п. 3.2 ст. 3 кредитного договору банк відкрив позичальнику невідновлювану кредитну лінію з лімітом заборгованості в розмірі 38 000 000,00 євро (далі - кредит), з кінцевим терміном погашення кредиту 05.02.2016 року, та зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та в розмірі, встановлених п.п. 3.2.6 п. 3.2 ст. 3 та п. 3.5 ст. 3 кредитного договору.

Відповідно до умов кредитного договору позичальник взяв на себе зобов'язання погашати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, комісію за управління кредитом, а також інші платежі за кредитним договором (п.п. 3.1, 3.2, 3.4, 3.5 ст. 3, пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 та п. 5.1 ст. 5 кредитного договору).

Відповідно п. 6.2 ст.6 договору в редакції додаткової угоди №15106К134-24 від 12.10.2012 якщо сталася і триває подія невиконання зобов'язань, банк письмово повідомляє позичальника (у порядку, зазначеному в п. 8.3 договору), що непогашена частина кредиту, нараховані проценти за користування кредитом, комісії а також інші платежі, нараховані згідно з цим договором, підлягають достроковому поверненню. Банк набуває право здійснити договірне списання коштів за кредитом або його частиною, процентами за користування кредитом, комісіями та іншими платежами, нарахованими згідно з цим договором, на користь банку з рахунків позичальника, зазначених у п.п.2.1.12 договору у гривнях та/або в іноземних валютах та купівлю за рахунок цих коштів іноземної валюти або продаж, обмін (конвертацію) цих коштів на міжбанківському валютному ринку України на умовах, зазначених у п.п.3.7.6 договору з метою погашення заборгованості позичальника, та/або звернути стягнення на предмет забезпечення виконання зобов'язань позичальника.

Згідно із п. 7.2 договору у разі невиконання зобов'язань згідно п.п.3.4.1, 3.5.1 цього договору позичальник сплачує банкові пеню у гривнях. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі, зазначеному у п.3.2 цього договору, і підлягає сплаті на рахунок №/978 та №31/980 у ВАТ "Укрексімбанк", м. Київ, МФО 322313.

Між сторонами укладені додаткові угоди, якими сторони змінювали окремі умови Кредитного договору.

Додатковою угодою № 15106К134-23 від 29.07.2010 визначено кінцевий термін погашення кредиту 05.02.2016.

Додатковою угодою № 15106К134-24 від 12.10.2012 року п. 8.1 кредитного договору викладено у такій редакції: "Цей договір набуває чинності з дати його підписання повноважними представниками позичальника та банку, проте кредит надається після виконання позичальником п. 3.9.1. цього договору. Цей договір залишається чинним до дати повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором".

Оскільки ПАТ "УКРПІДШИПНИК" належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконувало, порушивши умови правочину в частині забезпечення своєчасного повернення кредиту та сплати процентів і комісії за користування кредитом, позивач з метою стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором звернувся до позичальника з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором №15106К134 в повному обсязі, а саме листом №195-04/5502 від 13.08.2015.

Обставини виконання сторонами умов Кредитного договору були предметом дослідження під час розгляду Господарським судом Донецької області справи № 905/1480/15 за позовом ПАТ "УКРЕКСІМБАНК" до ПАТ "УКРПІДШИПНИК", та поручителів - ПАТ "Артемівський машинобудівний завод "Вістек", ПАТ "Артемівський завод по обробці кольорових металів", ПАТ "Костянтинівський металургійний завод", про стягнення з кожного відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 15106К134 від 22.11.2006 р. у розмірі 2 476 976,49 євро та 589 111,43 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 26.11.2015 у справі №905/1480/15 частково задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" за первісним позовом. Стягнуто з ПрАТ "УКРПІДШИПНИК" 38 000 000,00 євро заборгованості за кредитом, 3 187 314,74 євро процентів за користування кредитом, 538 795,68 грн. комісії за управління лінією, 86 994,28 грн. пені за прострочення за комісією, 17 331,65 євро 3 % річних, у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів кредиту, 4 910,56 грн. 3 % річних, у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії та витрати зі сплати судового збору у розмірі 72 381,59 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.04.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 26.07.2016 рішення Господарського суду Донецької області від 26.11.2015 у справі № 905/1480/15 залишено без змін.

Судовими рішеннями у справі № 905/1480/15 встановлено, що банком належним чином виконані умови договору щодо надання кредитних коштів в сумі 38000000,00 євро, що підтверджено виписками по особовим рахункам. Строк оплати кредитних коштів 05.02.2016 з урахуванням графіку згідно угоди від 29.07.2010 АТ "УКРЕКСІМБАНК" звернулося до ПрАТ "УКРПІДШИПНИК" з вимогою про дострокове погашення від 13.08.2015, що направлена 13.08.2015 та отримана останнім 17.08.2015.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, факти встановлені рішеннями суду по справі №905/1480/15 щодо кредитних правовідносин за участю, зокрема, Публічного акціонерного товариства "УКРЕКСІМБАНК" та Приватного акціонерного товариства "УКРПІДШИПНИК", в тому числі щодо наявності невиконаних зобов'язань, як такі, що в силу вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України мають преюдиціальне значення для даної справи, встановлені рішеннями суду у справі № 905/1480/15, які набрали законної сили та повторного доведення не потребують.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 30.05.2018 у справі №905/3071/17, прийнятою за результатами попереднього засідання у справі про банкрутство ПрАТ "УКРПІДШИПНИК", визнані кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" в сумі 1 728 095 716,38 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 ухвала Господарського суду Донецької області від 30.05.2018 у справі № 905/3071/17 в ч. 1 п. 43 резолютивної частини, ч. 3 п. 2 змінена та викладено ч. 1 п. 43 рішення в такій редакції: Визнати кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" частково на загальну суму 1 761 536 276,67 грн. такими, що забезпечені заставою (іпотекою) майна боржника.

В забезпечення виконання зобов'язань ВАТ "УКРПІДШИПНИК" за кредитним договором № 15106К134 між позивачем та ПАТ "КБ "АКТИВ-БАНК" 27.01.2010 укладено Іпотечний договір № 151110Z24, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Н.О. 27.01.2010 та зареєстрованим в реєстрі за №53.

Відповідно до Іпотечного договору № 151110Z24 від 27.01.2010 іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя, що випливають із Кредитного договору від 22.11.2006 № 15106К134, укладеного між іпотекодержателем та ВАТ "УКРПІДШИПНИК", відповідно до якого іпотекодержатель, при виконанні боржником умов та положень, визначених в кредитному договорі, надає боржнику кредит в сумі 38 000 000 євро.

Відповідно до п. 1.3 Іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме ПАТ "КБ "АКТИВ-БАНК", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3 (далі - предмет іпотеки), а саме:

-нежилі приміщення в літ. А загальною площею 3904,90 кв.м., заставною вартістю 110007870,00 грн.:

з № 64 по № 68 (групи приміщень № 3), № 3,4,5 (групи приміщень № 4),

з № І по № ХVI підвалу, з № 1 по № 48 (групи приміщень № 3),

з № 1 (групи приміщень № 4), з № І по № ХХ першого поверху,

з № 1 по № 32 (групи приміщень № 5), з № І по № ІV другого поверху,

з № 1 по № 26 (групи приміщень № 6), з № І по № ІV третього поверху,

з № 1 по № 11 (групи приміщень № 7), з № І по № VІ четвертого поверху,

з № 1 по № 11 (групи приміщень № 8), з №№ І, ІІ, ІІІ п'ятого поверху,

з № 1 по № 11 (групи приміщень № 9), з №№ І, ІІ, ІІІ шостого поверху - офіси.

-підземний паркінг (літ. А.) загальною площею 409,60 кв. м., заставною вартістю 11539150,00 грн.

Право власності іпотекодавця на предмет іпотеки підтверджено свідоцтвом про право власності від 09.04.2009 року (САС № 241694) виданим Головним управлінням комунальної власності м. Києва та від 27.08.2009 року (САС № 746739), виданим Головним управлінням житло забезпечення м. Києва.

Підпунктом 2.1.4 п. 2.1 ст. 2 Іпотечного договору визначено, що у разі невиконання позичальником умов кредитного договору та/або невиконання іпотекодавцем умов Іпотечного договору позивач має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця.

Згідно з пп. 2.1.5 п. 2.1 ст. 2 Іпотечного договору іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити в повному обсязі вимоги, що випливають з кредитного договору, на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, комісії та інші платежів; неустойку, пеню; витрати, пов'язані із пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрати на утримання, збереження предмета іпотеки та страхування предмета іпотеки, а також інші збитки, завдані порушенням основного зобов'язання чи умов даного договору.

Згідно п. 7.3 Іпотечного договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками сторін та нотаріального посвідчення і залишається чинними до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором та/або виконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

На підтвердження реєстрації заборони відчуження предмету іпотеки та реєстрації у Державному реєстрі іпотек позивачем надані витяги № 26032879 від 27.01.2010 року (реєстраційний номер обтяження 9456703), № 26032732 від 27.01.2010 року (реєстраційний номер обтяження № 9456597), № 26033051 від 27.01.2010 року (реєстраційний номер обтяження № 9456774), №27975177 від 29.07.2010, №26456759 від 11.03.2010, довідки №125943750 від 31.05.2018.

Позивачем заявлені вимоги (у редакції заяви про зміну предмету позову, прийнятою ухвалою суду від 24.01.2019) в рахунок погашення наявної станом на 24.01.2018 (включно) перед Публічним акціонерним товариством "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" заборгованості за кредитним договором №15106К134 від 22.11.2006 у розмірі 52 736 944,64 євро та 24 767 022,81 грн.,

звернути стягнення на нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, 3, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором № 151110Z24 від 27.01.2010, укладеним між Публічним акціонерним товариством "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" та Публічним акціонерним товариством КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "АКТИВ-БАНК", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Н.О. 27.01.2010 та зареєстрованим в реєстрі за №53, а саме:

-нежилі приміщення в літ. А загальною площею 3904,90 кв.м.: з № 64 по № 68 (групи приміщень № 3), № 3,4,5 (групи приміщень № 4), з № І по № ХVI підвалу, з № 1 по № 48 (групи приміщень № 3), з № 1 (групи приміщень № 4), з № І по № ХХ першого поверху,з № 1 по № 32 (групи приміщень № 5), з № І по № ІV другого поверху, з № 1 по № 26 (групи приміщень № 6), з № І по № ІV третього поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 7), з № І по № VІ четвертого поверху,з № 1 по № 11 (групи приміщень № 8), з №№ І, ІІ, ІІІ п'ятого поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 9), з №№ І, ІІ, ІІІ шостого поверху - офіси.

-підземний паркінг (літ. А.) загальною площею 409,60 кв. м.

Визначити спосіб реалізації вищенаведеного нерухомого майна (предмета іпотеки) шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження".

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем набуто право звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 27.01.2010 № 151110Z24, укладеного між позивачем та Відкритим акціонерним товариством "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "АКТИВ-БАНК" в забезпечення виконання зобов'язань Відкритого акціонерного товариства "УКРПІДШИПНИК" за кредитним договором від 22.11.2006 № 15106К134, умови якого щодо повернення кредитних коштів порушено позичальником.

В поясненнях від 21.02.2019, відповідач додатково до викладених у відзиві заперечень, зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "СОНАС" не є власником спірного нерухомого майна, яке є предметом іпотеки та на яке позивач просить суд звернути стягнення, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на день розгляду справи та судовими рішеннями у справі №910/21911/14, а тому до ТОВ "СОНАС" не може бути заявлений позов про звернення стягнення на заставлене майно.

Третя особа 1 проти позову заперечила, посилаючись на відсутність відомостей про іпотеку спірного нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відтак на дату звернення позивача із позовом Іпотечний договір № 151110Z24 від 27.01.2010 не був чинним, розмір заборгованості боржника за кредитним договором №15106К134 від 22.11.2006 встановлено ухвалою Господарського суду Донецької області від 30.05.2018 з урахуванням ухвали Господарського суду Донецької області від 21.06.2018 у справі № 905/3071/17 про банкрутство ПрАТ "УКРПІДШИПНИК" Також третя особа 1 зазначає, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.11.2015, залишеною без змін в частині резолютивної частини постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2016 в адміністративній справі № 826/10402/15 встановлена заборгованість ПрАТ "УКРПІДШИПНИК" перед позивачем за Кредитним договором № 15106К134 від 22.11.2006 станом на 24.12.2014, по якій настав строк виконання зобов'язання, та яка складає 36700,00 євро та 210703,67 грн.

Третя особа 2 у своїх письмових поясненнях зазначає, згідно постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.11.2015, резолютивна частина якої залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2016 в адміністративній справі № 826/10402/15, до складу кредиторських вимог включено вимоги АТ "УКРЕКСІМБАНК" до ПрАТ "УКРПІДШИПНИК" за кредитним договором № 15106К134 від 22.11.2006 в сумі 36700,00 євро та 210703,67 грн., які забезпечені майном ПАТ "КБ "АКТИВ-БАНК" як майнового поручителя за Іпотечними договорами №151110Z24 від 27.01.2010 та № 151110Z25 від 27.01.2010. Майно ПАТ "КБ "АКТИВ-БАНК", яке є предметом іпотеки за Іпотечними договорами № 151110Z24 від 27.01.2010 та № 151110Z25 від 27.01.2010, включено до ліквідаційної маси ПАТ "КБ "АКТИВ-БАНК". 19.02.2019 на рахунок AT "Укрексімбанк" сплачені грошові кошти у суму 915332,44 грн. з призначенням платежу: погашення кредиторських вимог за рахунок суми від реалізації іпотечного майна за Іпотечними договорами №151110Z24 від 27.01.2010 та № 151110Z25 від 27.01.2010. Після сплати зазначених коштів, вимоги AT "Укрексімбанк" до ПАТ "КБ "АКТИВ-БАНК", які підлягають задоволенню за рахунок іпотечного майна за Іпотечними договорами №151110Z24 від 27.01.2010 та № 151110Z25 від 27.01.2010, вважаються повністю погашеними.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу положень ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як встановлено судом вище, між ПАТ "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" та ПрАТ "УКРПІДШИПНИК" укладений кредитний договір №15106К134 від 22.11.2006, з подальшими змінами та доповненнями, відповідно до умов якого, банк надав ПрАТ "УКРПІДШИПНИК" невідновлювальну кредитну лінію з лімітом заборгованості в сумі 38 000 000 євро з кінцевим терміном погашення до 05.02.2016 та із сплатою процентів за користування кредитом в порядку та розмірі, передбачених кредитним договором.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов'язань - способи або види забезпечення виконання зобов'язань.

Нормами статті 546 Цивільного кодексу України, визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст.572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно із ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та ПАТ "КБ "АКТИВ-БАНК" 2 було укладено Іпотечний договір № 151110Z24 від 27.01.2010, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Н.О. 27.01.2010 та зареєстрований в реєстрі за №53, відповідно до умов якого сторони погодили, що іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя, що випливають із Кредитного договору від 22.11.2006 № 15106К134, укладеного між іпотекодержателем та ПрАТ "УКРПІДШИПНИК"; предметом іпотеки є нерухоме ПАТ "КБ "АКТИВ-БАНК", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3 (далі - предмет іпотеки), а саме:

-нежилі приміщення в літ. А загальною площею 3904,90 кв.м.: з № 64 по № 68 (групи приміщень № 3), № 3,4,5 (групи приміщень № 4), з № І по № ХVI підвалу, з № 1 по № 48 (групи приміщень № 3), з № 1 (групи приміщень № 4), з № І по № ХХ першого поверху, з № 1 по № 32 (групи приміщень № 5), з № І по № ІV другого поверху, з № 1 по № 26 (групи приміщень № 6), з № І по № ІV третього поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 7), з № І по № VІ четвертого поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 8), з №№ І, ІІ, ІІІ п'ятого поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 9), з №№ І, ІІ, ІІІ шостого поверху - офіси.

-підземний паркінг (літ. А.) загальною площею 409,60 кв. м.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на момент укладання іпотечного договору) передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; основне зобов'язання - зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

Частина 6 статті 3 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Як зазначено позивачем в позовній заяві та підтверджується матеріалами справи, зокрема, довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 31.05.2018 року № 125943750 державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лілеєвою М.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3, а саме: нежилі приміщення в літ. А загальною площею 3904,90 кв.м.: з № 64 по № 68 (групи приміщень № 3), № 3,4,5 (групи приміщень № 4), з № І по № ХVI підвалу, з № 1 по № 48 (групи приміщень № 3), з № 1 (групи приміщень № 4), з № І по № ХХ першого поверху, з № 1 по № 32 (групи приміщень № 5), з № І по № ІV другого поверху, з № 1 по № 26 (групи приміщень № 6), з № І по № ІV третього поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 7), з № І по № VІ четвертого поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 8), з №№ І, ІІ, ІІІ п'ятого поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 9), з №№ І, ІІ, ІІІ шостого поверху - офіси; підземний паркінг (літ. А.) загальною площею 409,60 кв. м., номер записів про право власності 14927491 та 14927665, власник: Товариство з обмеженою відповідальністю "СОНАС" відповідно.

Як вбачається з відомостей з Державного реєстру, підставами для внесення відповідних змін про власника вищезазначених об'єктів нерухомості були договори купівлі - продажу серія та номер 288 та 289, видані 11.06.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лілеєвою М.М.

Позивачем заявлено позов до ТОВ "СОНАС", оскільки, на думку позивача ТОВ "СОНАС" набув статус іпотекодавця у зв'язку з переходом права власності на предмет іпотеки.

Статтею 23 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що У разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Отже, статус іпотекодавця набуває лише особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки.

У відповідності до ст. 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Наведена норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом, між ПАТ "КБ "АКТИВ-БАНК" та ТОВ "СИНОНІМ", найменування якого в наступному змінено на ТОВ «МІРАСОЛ», найменування якого в наступному змінено на ТОВ "БСД-1", було укладено Попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна від 07.05.2014, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрований в реєстрі за № 593.

Попереднім договором визначено, що сторони домовилися укласти Основні договори купівлі-продажу нерухомого майна, за якими ПАТ "КБ "АКТИВ-БАНК" зобов'язався передати у власність ТОВ "СИНОНІМ" (нове найменування ТОВ "БСД-1") нерухоме майно, зокрема: Основний договір № 1 - договір купівлі-продажу нежитлових приміщень з № 64 по № 68 (групи приміщень № 3), № 3,4,5 (групи приміщень № 4), з № І по № ХVI підвалу, з № 1 по № 48 (групи приміщень № 3), № 1 (групи приміщень № 4), з № І по № ХХ першого поверху, з № 1 по № 32 (групи приміщень № 5), з № І по № ІV другого поверху, з № 1 по № 26 (групи приміщень № 6), з № І по № ІV третього поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 7), з № І по № VІ четвертого поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 8), з №№ І, ІІ, ІІІ п'ятого поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 9), з №№ І, ІІ, ІІІ шостого поверху - офіси загальною площею 3904,90 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська № 3 (літера А); та Основний договір № 2 - договір купівлі-продажу підземного паркінгу загальною площею 409,60 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська буд. 3.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 24.12.2015 у справі № 910/21911/14 задоволений позов ТОВ "МІРАСОЛ" (нове найменування ТОВ "БСД-1") до ПАТ "КБ "АКТИВ-БАНК", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, АТ "УКРЕКСІМБАНК", ПАТ "УКРГАЗБАНК", Національний банк України, ТОВ "СОНАС", визнано укладеними та дійсними Договори купівлі-продажу нерухомого майна, зокрема й Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1 щодо купівлі-продажу нежитлових приміщень з № 64 по № 68 (групи приміщень № 3), № 3,4,5 (групи приміщень № 4), з № І по № ХVI підвалу, з № 1 по № 48 (групи приміщень № 3), № 1 (групи приміщень № 4), з № І по № ХХ першого поверху, з № 1 по № 32 (групи приміщень № 5), з № І по № ІV другого поверху, з № 1 по № 26 (групи приміщень № 6), з № І по № ІV третього поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 7), з № І по № VІ четвертого поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 8), з №№ І, ІІ, ІІІ п'ятого поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 9), з №№ І, ІІ, ІІІ шостого поверху - офіси загальною площею 3904,90 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська № 3 (Літера А); та Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2 щодо купівлі-продажу підземного паркінгу загальною площею 409,60 кв.м, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська буд. 3.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2016 рішення Господарського суду м. Києва від 24.12.2015 у справі № 910/21911/14 було залишено без змін.

Згідно вказаних договорів купівлі-продажу нерухомого майна, визнаних укладеними та дійсними на підставі рішення Господарського суду м. Києва від 24.12.2015 у справі № 910/21911/14, що набуло законної сили після прийняття постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2016, ТОВ "МІРАСОЛ" (нове найменування ТОВ "БСД-1") здійснило державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

11.06.2016 між ТОВ "МІРАСОЛ" (нове найменування ТОВ "БСД-1М) та ТОВ "СОНАС" був укладений Договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лілеєвою М.М., зареєстровано в реєстрі за № 288, на підставі якого ТОВ "МІРАСОЛ" (нове найменування ТОВ "БСД-1") передало у власність ТОВ "СОНАС" нежитлові приміщення з № 64 по № 68 (групи приміщень № 3), № 3,4,5 (групи приміщень № 4), з № І по № ХVI підвалу, з № 1 по № 48 (групи приміщень № 3), № 1 (групи приміщень № 4), з № І по № ХХ першого поверху, з № 1 по № 32 (групи приміщень № 5), з № І по № ІV другого поверху, з № 1 по № 26 (групи приміщень № 6), з № І по № ІV третього поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 7), з № І по № VІ четвертого поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 8), з №№ І, ІІ, ІІІ п'ятого поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 9), з №№ І, ІІ, ІІІ шостого поверху - офіси загальною площею 3904,90 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська №3 (Літера А).

11.06.2016 між ТОВ "МІРАСОЛ" (нове найменування ТОВ "БСД-1") та ТОВ "СОНАС" був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лілеєвою М.М., зареєстровано в реєстрі за № 289, на підставі якого ТОВ "МІРАСОЛ" (нове найменування ТОВ "БСД-1") передало у власність ТОВ "СОНАС" підземний паркінг загальною площею 409,60 кв.м, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська буд. 3.

В подальшому рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2016 у справі № 910/21911/14 були скасовані постановою Вищого господарського суду України від 03.08.2016 з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами повторного розгляду справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 28.11.2017 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.04.2018 року, позовні вимоги задоволено повністю, визнано дійсними та укладеними договори купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі предмета іпотеки, на зазначених в резолютивній частині умовах.

Постановою Верховного Суду від 26.09.2018 року касаційні скарги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк" від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Шевченко А.М., Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 28 листопада 2017 року та постанову Київського апеляційного господарського від 17 квітня 2018 року у справі № 910/21911/14 залишено без змін.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-IV із змінами та доповненнями, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно їх та обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року (далі - Порядок).

Згідно статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Отже, у розумінні чинного законодавства, державна реєстрація це не підстава набуття права власності, а засвідчення державою вже набутого особою права власності, і ототожнювати факт набуття права власності з фактом його державної реєстрації не видається за можливе. При дослідженні обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки факт реєстрації права власності є лише елементом юридичного складу, який тягне виникнення права власності, а не є підставою його набуття. Сама по собі реєстрація права не є підставою виникнення права власності, оскільки такої підстави закон не передбачає.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 10.05.2018 року №910/15993/16.

Частина 2 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації (ч. 3 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону (ч. 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Згідно зі ст. 4 Закону "Про іпотеку" обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до Закону.

Відповідно до ч. 2, ч. 5 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону).

Як встановлено судом, згідно наявної в матеріалах справи інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставою виникнення права власності ТОВ "МІРАСОЛ" та спірне нерухоме майно зазначено рішення Господарського суду міста Києва суду від 24.12.2015 по справі №910/21911/14.

В подальшому 11.06.2016 року на підставі відповідних договорів купівлі - продажу від 11.06.2016 було проведено державну реєстрацію припинення права власності ТОВ "МІРАСОЛ" та на підставі вказаних договорів купівлі - продажу 11.06.2016 виникло право власності на іпотечне майно відповідача у справі - ТОВ "СОНАС".

Згідно наявних в матеріалах справи витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №156839737від 19.02.2019, №156816744 від 19.02.2019 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №157977137 від 28.02.2019, №157980354 від 28.02.2018, 19 лютого 2019 року, було проведено державну реєстрацію припинення прав власності ТОВ "СОНАС" на спірне нерухоме майно, підставою припинення права власності зазначено постанову Вищого господарського суду України від 03.08.2016 року у справі №910/21911/14.

Одночасно з внесенням запису про припинення права власності ТОВ "СОНАС" на спірне нерухоме майно 19.02.2019 в Реєстр внесено записи про право власності на майно Публічного акціонерного товариства "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "АКТИВ-БАНК", підставою внесення запису зазначено рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексні номери №45597977 та № 45595900 від 19.02.2019 року, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, видані Київською міською державною адміністрацією від 27.08.2009 та від 09.04.2009.

Отже, у зв'язку із скасуванням рішення Господарського суду м. Києва від 24.12.2015 у справі № 910/21911/14, на підставі якого була проведена державна реєстрація права власності ТОВ "МІРАСОЛ" (нове найменування ТОВ "БСД-1") на спірне нерухоме майно, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відновлений запис про те, що власником нерухомого майна є ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "АКТИВ-БАНК".

При цьому, з урахуванням доводів позивача про те, що власником спірного нерухомого майна є відповідач та згідно із судовими рішеннями по справі №910/21911/14 договори купівлі-продажу нерухомого майна визнано дійсними, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Статтею 387 Цивільного кодексу України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно із частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, якщо дійсний власник не був стороною правочину і майно відчужено поза волею власника, то право власності на майно не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребувано. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна.

Як зазначено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 квітня 2017 у справі № 6-1534цс16, якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

З урахуванням наведеного, оскільки рішення суду про визнання дійсними договорів купівлі-продажу спірного нерухомого майна в подальшому було скасоване судом касаційної інстанції, з огляду на те, що скасування судового рішення не породжує правових наслідків, у даному випадку дійсності договорів купівлі-продажу нерухомого майна, то ТОВ "МІРАСОЛ" не набуло прав на відчуження майна третім особам, у даному випадку, Товариству з обмеженою відповідальністю "СОНАС".

Наведені обставини були встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 28.11.2017 у справі № 910/21911/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.04.2018 та постановою Верховного Суду від 26.09.2018 та відповідно були відомі позивачу який приймав участь у справі №910/21911/14,. Зокрема, у зазначеній справі суди зазначали про неспроможність доводів відповідача (ПАТ "КБ "АКТИВ-БАНК") про те, що станом на день розгляду справи він не є власником майна, що є предметом спірних договорів купівлі-продажу, оскільки ТОВ "БСД-1" 10.06.2016 здійснив державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі судового рішення, яке було в подальшому скасоване та, відповідно, не породило жодних юридичних наслідків.

Таким чином, станом на час проведення судового засідання 28.02.2019 у справі №910/10987/18 в Державному реєстрі відновлено запис про те, що власником спірного іпотечного майна є ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "АКТИВ-БАНК", який є третьою особою 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача у справі.

З урахуванням вище наведеного, спростовуються доводи позивача про те, що ТОВ "СОНАС" набув статусу іпотекодавця та до якого може бути заявлений позов про звернення стягнення на заставлене майно.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Процесуально-правовий зміст захисту права, закріпленого у Господарському процесуальному кодексі України, полягає у тому, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст. 4 ГПК України).

Статтею 16 ЦК України закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов'язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, у розумінні приписів ст. 15, ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, спосіб захисту повинен бути таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб'єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України відповідачами є особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Водночас, належним відповідачем у справі може бути лише особа, яка має зобов'язання перед позивачем за обставинами, які є предметом позову. В інших випадках задоволення позову унеможливлюється, оскільки у такого відповідача відсутні будь-які зобов'язання перед позивачем щодо припинення порушення його прав та законних інтересів, оскільки не він є особою, що має відповідати за спірними правовідносинами.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов'язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 523/9076/16-ц від 17 квітня 2018 року).

Судом встановлено факт реєстрації 19.02.2019 права власності на спірне нерухоме майно за ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "АКТИВ-БАНК", та відповідно відсутності права власності ТОВ "СОНАС", яке визначене відповідачем у даній справі.

При цьому, клопотання про заміну первісного відповідача на належного (ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "АКТИВ-БАНК") позивачем не заявлялось.

В той же час, у відповідності до ст. 48 Господарського процесуального кодексу України суд не наділений правом, за відсутності відповідного клопотання, здійснити заміну відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідача.

Враховуючи наведене, вимога позивача про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки, який перебуває у власності іншої, ніж відповідач у справі, особи, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, оскільки докази скасування/оскарження реєстраційних записів про скасування державної реєстрації права власності ТОВ "СОНАС" та реєстрацію права власності за ПАТ "КБ "АКТИВ-БАНК" матеріалах справи також відсутні.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище встановлені обставини, оскільки позивач не довів суду обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, зважаючи на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у даній справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Підсумовуючи вищенаведене, суд відмовляє в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОНАС" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судові витрати за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 11.03.2019.

Суддя О.В. Гулевець