ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2019 Справа №914/1778/18

За позовом: Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м.Київ, Кловський узвіз, 9/1; ідент.код 30019801)

до Відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (79039, м.Львів, вул. Золота, 42; ідент.код 03349039), -

Третя особа (на стороні Позивача), що не заявляє самостійних вимог стосовно предмету спору: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, м.Київ, вул.Смоленська, 19; ідент.код 39369133), -

про визнання укладеним Договору (№ від 01.08.2018) про транспортування природного газу.

Суддя: Стороженко О.Ф.

Секретар: Мазуркевич М.Р.

Представники:

Позивача: ОСОБА_1О.І. Довіреність №1-255 від 31.10.2018;

Відповідача: ОСОБА_2 Довіреність №007Др-5-0119 від 02.01.2019;

Третьої особи: не зявився.

Процесуальні дії вчинено судом у приміщенні Господарського суду Львівської області: зал судового засідання №11.

Акціонерним товариством «Укртрансгаз» подано Позовну заяву до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» з вимогою визнати укладеним Договір № від 01.08.2018 про транспортування природного газу, проект якого надіслано Відповідачу і який було підписано (Товариством «Львівгаз») із Протоколом розбіжностей до п.9.3.

Крім цього, Позивачем подано Відповідь на відзив.

Відповідачем подано Відзив на позов та Заперечення на відповідь на відзив, у яких викладено обґрунтування безпідставності позовної вимоги, так як:

-зазначена у проекті Договору Постанова Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 втратила чинність 01.01.2018;

-на даний час відносини між Сторонами врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002, згідно з якою відбуваються розрахунки, у частині надання пільг та субсидій, між Позивачем, Відповідачем та Державою.

Судом, Ухвалою від 18.12.2018, залучено до участі у справі Третю особу, якою подано Пояснення (без викладення правової позиції щодо обставин спору).

У судовому засіданні 20.02.2019 представники Сторін виступили зі вступним словом та надали пояснення стосовно обставин спору.

Справу, згідно з нормами статей 12, 247 ГПК України, розглянуто за правилами загального позовного провадження.

У ході дослідження обставин спору та поданих доказів, - суд встановив:

Позивачем, як Оператором газотранспортної системи, розроблено та надіслано Відповідачу (як Замовнику послуг з транспортування природного газу) проект Договору № від 01.08.2018 про транспортування природного газу.

Зазначений проект Договору розроблено Позивачем відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого Постановою №2497 від 30.09.2015 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Враховуючи норму ч.4 ст.181 ГК України, Відповідачем підписано проект Договору із Протоколом розбіжностей щодо пункту 9.3, у якому, у запропонованій Позивачем редакції, передбачалось регулювання питання «оплати вартості щодобових небалансів Оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з Державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам» відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005), який втратив чинність відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №951 від 08.11.2017.

Враховуючи факт нечинності вказаного Порядку перерахування деяких субвенцій, Відповідач запропонував викласти пункт 9.3 Договору із зазначенням іншого нормативного акту: Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з Державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002.

Позивач не погодив умов п.9.3 Договору у редакції, запропонованій Відповідачем, і, усупереч нормі ч.5 ст.181 Господарського кодексу України, звернувся у суд не з вимогою про врегулювання наявних розбіжностей щодо умов п.9.3 проекту Договору, а з вимогою про визнання Договору укладеним у редакції, запропонованій Товариством «Укртрансгаз».

Отже, Позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права, який не відповідає нормі ч.5 ст.181 ГК України.

Виходячи зі зазначеної норми ч.5 ст.181 ГК України, суд дослідив обставини щодо обґрунтованості (необґрунтованості) умов п.9.3 проекту Договору у редакції Позивача та встановив безпідставність вимоги Товариства «Укртрансгаз», так як:

-Позивач зазначив у п.9.3 проекту Договору нормативний акт, який втратив чинність (ще 08.11.2017);

-умови п.9.3 проекту Договору не відповідають чинному законодавству;

-законодавство України не передбачає можливості регулювання відносин нечинними нормативними актами;

-у Відповідача відсутній обовязок з погодження умов проекту Договору, які не відповідають чинному законодавству;

-умови Типового договору не можуть суперечити чинному законодавству України, що зумовлює відсутність підстав для зазначення Позивачем у пункті 9.3 проекту Договору нормативного акту, що втратив чинність.

Отже, умови пункту 9.3 проекту Договору (запропоновані Позивачем) не відповідають чинному законодавству, що зумовлює відсутність правових підстав для укладення Договору із пунктом 9.3 у редакції Позивача.

Враховуючи зазначене, наявні підстави для відмови у задоволенні позову (повністю).

Крім цього, важливо, що на даний час редакція пункту 9.3 проекту Договору не ґрунтується на умовах Типового договору транспортування природного газу, оскільки Постановою №1598 від 04.12.2018 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, внесено зміни до п.9.3 Типового договору: викладено п.9.3 у новій редакції, у якій відсутнє зазначення будь-якого нормативного акту.

Згідно з нормою п.1 ч.1 ст.129 ГПК України, наявні підстави для покладення на Позивача судових витрат у справі.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 2, 12-14, 73-80, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, - суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Дане Рішення набирає законної сили відповідно до норм статей 240, 241, 254, 256, 257 ГПК України, а саме:

- у випадку відсутності апеляційного оскарження після закінчення 20-денного строку, встановленого на подання апеляційної скарги (до Західного апеляційного господарського суду), який обчислюється з дня складення повного Рішення;

- у випадку апеляційного оскарження (у 20-денний строк) і відсутності факту скасування після ухвалення Західним апеляційним господарським судом відповідного судового рішення.

Повне Рішення складено 04.03.2019.

Суддя Стороженко О.Ф.