ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року           м. Черкаси справа № 925/1134/18

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Кучеренко О.І. із секретарем судового засідання Юхименко О.В., представники сторін у судове засідання не з’явилися, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Богуславський кар’єр» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія» про стягнення 281623 грн 97 коп

ВСТАНОВИВ:

до Господарського суду Черкаської області з позовом звернулося Приватне акціонерне товариство «Богуславський кар’єр», у якому просить стягнути з відповідача 281623 грн 97 коп, з яких: 248 640 грн основного боргу, 23174 грн 61 коп пені, 9809 грн 36 коп 15% річних. В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем договору на виконання бурових робіт №18-06-041, який укладений між сторонами у справі 01.06.2018 в частині оплати виконаних робіт.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 21.11.2018 позовна заява була прийнята судом до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи було ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою суд встановив строк відповідачу для подання відзиву на позов не пізніше 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Представник позивача у судове засідання не з’явився, причини його неявки суду не відомі, хоча позивач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідач, відзиву на позов не направив, його представник у судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив. Ухвали суду направлялись відповідачу за вказаною у позові адресою, що підтверджується відмітками канцелярії про їх відправлення. Докази отримання ухвал суду підтверджується корінцями поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи та підтверджують отримання ухвал суду уповноваженими представниками відповідача.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. А згідно з положеннями частини 1 статті 202 цього ж Кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено, що 01 червня 2018 року Приватне акціонерне товариство «Богуславський кар’єр», як виконавець (позивач у справі) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія», як замовник (відповідач у справі), уклали договір №18-06-041 на виконання бурових робіт (далі – договір), згідно з пунктами 1.1 якого виконавець зобов’язується виконати роботи по бурінню свердловин буровими установками, а замовник зобов’язувався прийняти ці роботи та оплатити їх. Вартість бурових робіт визначається із розрахунку 240,00 грн (у т.ч. ПДВ) за 1 метр погонний та залежить від готовності занурювання блоку, його рівня по горизонталі, від кута нахилу свердловини, від наявності та ступеню тріщин (горизонтальних та вертикальних), від наявності та кількості рихлої гірської маси, від наявності та кількості розкривних порід, від міцності, твердості та тривкості занурюваної гірської породи (пункт 2.1 договору).

Відповідно до пункту 2.4 договору вартість та обсяг виконаних робіт (кількість погонних метрів буріння) за кожною заявкою зазначається в акті виконаних робіт, який підписується повноважними представниками сторін протягом трьох календарних днів з моменту виконання робіт на підставі фактичних даних після вимірювання маркшейдерських вимірювань. Пунктом 2.5 договору його сторони погодили, що загальна вартість робіт за цим договором визначається сумою всіх актів виконаних робіт. У разі невмотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт або письмових заперечень щодо нього бурові роботи вважаються такими, що надані у відповідності до договору та підлягають оплаті протягом трьох календарних днів з моменту надання виконавцем акта виконаних робіт замовнику (пункт 2.6 договору).

Згідно з пунктом 2.7 договору замовник зобов’язується здійснити авансовий платіж у розмірі 50% в безготівковому порядку на поточний рахунок виконавця. Остаточний розрахунок за виконані роботи замовник зобов’язаний здійснити протягом п’яти календарних днів з моменту підписання акта виконаних робіт.

Пунктом 4.6 договору передбачено, що за недотримання строків оплати виконаних робіт замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період розрахунків від суми несплачених коштів за кожну добу прострочення виконання замовником зобов’язань. А у пункті 4.7 договору сторони встановили, що замовник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, зобов’язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пеню, а також 15% річних від простроченої суми.

Строк дії договору сторонами встановлений пунктом 5.1 договору за яким договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2018 року, а в частині грошових зобов’язань до їх повного виконання.

На виконання договору позивачем були проведені відповідні роботи на підтвердження чого між сторонами за договором був підписаний акт здачі-приймання робіт №3 від 11.07.2018, за яким виконавець виконав бурові роботи в кількості 1627 м погонних на загальну суму 390480,00 грн. За виконані роботи, у визначені договором строки, відповідач повністю не розрахувався, у зв’язку із чим позивач на адресу відповідача направив претензію №56 від 21.07.2018 у якій вимагав сплатити заборгованість, яка станом на 11.07.2018 становить 248640,00 грн у термін 10 днів із дня отримання претензії. Відповідач у відповіді на претензію №66 від 10.09.2018 гарантував сплату заборгованість у сумі 248640,00 грн у найкоротші строки, як причину невчасного розрахунку вказав на скрутне фінансове становище. Невиконання замовником зобов’язань щодо строків та порядку оплати виконаних робіт стало підставою для звернення позивача до суду про стягнення заборгованості, яка складається із неоплачених послуг у сумі 248640 грн, 23174 грн 61 коп пені, 9809 грн 36 коп 15% річних.

Статтями 173, 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку. Господарські зобов’язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору на виконання робіт по бурінню свердловини буровими установками, зміст якого врегульовано Главою 63 ЦК України та, зокрема, статтею 901 ЦК України, відповідно до якої за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до статей 902, 903 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Виконання позивачем наданих послуг підтверджується відповідачем та актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 11.07.2018, а обов’язок відповідача щодо оплати цих послуг визначений у пункті 2.7 договору, відповідно до якого оплата за надані послуги здійснюється замовником протягом п’яти календарних днів з моменту підписання акта виконаних робіт (надання послуг). Письмових заперечень щодо якості виконаних робіт відповідач суду не надав, акт виконаних робіт підписаний та скріплений печатками позивача та відповідача, отже роботи вважаються такими, що прийняті відповідачем. Крім того, факт існування заборгованості за виконані згідно з договором роботи у сумі 248640,00 грн підтверджений самим відповідачем у відповіді на претензію позивача.

Частина 2 статті 20 ГК України передбачає право кожного суб’єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов’язку в натурі та застосування штрафних санкцій. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що строк виконання зобов’язання з оплати отриманих послуг збіг 16.07.2018, отже вимога позивача про стягнення суми заборгованості у примусовому порядку з відповідача є обґрунтованою, підтверджується наявними у справі матеріалами, тому заборгованість у розмірі 248640,00 грн підлягає до стягнення з відповідача у судовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 2 статті 193, частини 1 статті 216 ГК України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Стаття 230 ГК України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. А частина 4 статті 231 ГК України встановлює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідальність за недотримання строків оплати за виконані роботи передбачена у пункті 4.6 договору, який передбачає сплату пені замовником. Відповідно до цієї умови договору позивач нарахував відповідачу пеню за прострочення виконання грошового зобов’язання у сумі 23174 грн 61 коп за період з 15.07.2018 до 18.10.2018 у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Оскільки судом було встановлено, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору, своєчасно не розрахувався з позивачем за надані послуги, допустивши порушення зобов’язання, позивач правомірно нарахував пеню. Разом з тим, судом зазначено, що кінцевий термін (з врахуванням 5 днів відстрочки) проведення розрахунку відповідачем за отримані послуги є 16.07.2018, отже право на нарахування пені у позивача виникло з наступного дня тобто з 17.07.2018 до 18.10.2018 (дата зазначена позивачем). Розмір пені, який є обґрунтованим та підлягає до стягнення з відповідача за вказаний судом період є 22697 грн 77 коп.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 4.7 договору сторони встановили збільшений розмір процентів - 15% річних від простроченої суми. На підставі пункту 4.7 договору та вказаних вимог закону за прострочення виконання зобов’язань по договору, позивачем за період з 15.07.2018 по 18.10.2018 нараховані відповідачу 9809 грн 36 коп 15% річних.

Суд, перевіривши розрахунок річних, встановив, що період нарахування визначений позивачем невірно, тому після перерахунку, вважає вірною суму у розмірі 9605,00 грн, яка підлягає до стягнення з відповідача.

Отже, до задоволення підлягають вимоги позивача про стягнення 248640,00 грн основного боргу, 22697 грн 77 коп пені та 9605,00 грн 15% річних, які ґрунтуються на фактичних обставинах та відповідають вимогам чинного законодавства. В іншій частині позовних вимог суд відмовляє за безпідставністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи зазначенні положення Закону підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача 4214 грн 14 коп судового збору, який сплачений позивачем за подання позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія» (вул. Васильківська, буд. 3 с. Іскрене, Шполянський район, Черкаська область, 20623, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Богуславський кар’єр» (вул. Корсунська, буд.2-А, с. Тептіївка, Богуславський район,Київська область, 09722, ) 248640, 00 грн основного боргу, 22697 грн 77 коп пені, 9605,00 грн 15% річних та 4214 грн 14 коп судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 04.03.2019

Суддя О.І.Кучеренко