ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2019 р. Справа№ 910/13228/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Хрипуна О.О.

при секретарі судового засідання Мельничук О.С.

позивач ОСОБА_5

відповідач ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Сахалтуєв Продакшен Компані»

на рішення господарського суду міста Києва від 14.12.2018 (повний текст рішення складено 22.12.2018)

у справі № 910/13228/18 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Державного агентства України з питань кіно

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сахалтуєв Продакшен Компані»

про стягнення 119 148,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне агентство України з питань кіно подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "САХАЛТУЄВ ПРОДАКШН КОМПАНІ" про повернення сплачених за Договором фінансової підтримки №16 від 25.10.2013 коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача відпала правова підстава набуття сплачених йому позивачем грошових коштів у сумі 119 148 грн. оскільки відповідно до рішення суду від 15.12.2016 у справі №910/20593/16 розірвано договір фінансової підтримки виробництва фільму "Команда Г" № 16 від 25.10.2013.

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.12.2018 у справі №910/13228/18 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сахалтуєв Продакшен Компані» на користь Державного агентства України з питань кіно грошові кошти в розмірі 119 148,00 грн. та судовий збір в розмірі 1 787,22 грн.

Ухвалюючи зазначене рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що рішенням Господарського суду міста Києва від 15.12.2016 у справі №910/20593/16 договір фінансової підтримки виробництва фільму "Команда Г" № 16 від 25.10.2013 розірвано та припинено зобов'язання сторін за ним, в зв'язку із чим підстави набуття грошових коштів відповідачем є безпідставним.

Не погодившись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сахалтуєв Продакшен Компані» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевим господарським судом не встановлено, що договір фінансової підтримки виробництва фільму "Команда Г" № 16 від 25.10.2013 є договором підряду, а зобов'язання на отриману суму державної фінансової підтримки розмірі 119148 грн виконано в повному обсязі до моменту розірвання договору, а отже і правовідносини в цій частині є припиненими, шляхом їх виконання, в зв'язку з чим відсутні підстави для застосування ст 1212 Цивільного кодексу України.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2019 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Хрипун О.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 у справі №910/13228/18 апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду та призначено до розгляду на 06.03.2019.

13.02.2019 від позивача через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

В судовому засіданні 06.03.2019 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представник відповідача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Статтями 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

25.10.2013 Державне агентство України з питань кіно та Товариство з обмеженою відповідальністю «САХАЛТУЄВ ПРОДАКШЕН КОМПАНІ» уклали договір фінансової підтримки виробництва фільму «Команда Г» № 16 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору Держкіно зобов'язалося надати фінансову підтримку відповідачу як продюсеру-виконавцю в сумі 562 257,00 грн., що складало 50% кошторисної вартості виробництва національного фільму під назвою «Команда Г» (далі - Фільм) у сумі, яка визначалась протоколом погодження договірної ціни.

Продюсер-виконавець зобов'язався за Договором здійснити виробництво Фільму в порядку та на умовах, визначених Договором та використати надану фінансову підтримку за цільовим призначенням й укласти з Держкіно договір про спільне використання результатів творчої діяльності авторів Фільму та майнових прав інтелектуальної власності на Фільм, який мав передбачати спільне володіння Держкіно та Відповідачем як продюсером-виконавцем майновими правами інтелектуальної власності на Фільм відповідно до фінансової частки (розміру фінансової підтримки) Держкіно та фінансової частки Відповідача, як продюсера-виконавця ( п. 1.2 Договору).

Відповідно до пункту 2.1 Договору метою надання фінансової підтримки визначено виробництво аудіовізуального твору - національного фільму «Команда Г».

Строки виробництва Фільму були визначені у розділі 4 Договору, перша редакція якого передбачала, що відповідач, як продюсер-виконавець розпочне виробництво Фільму в листопаді 2013 року, а до кінця квітня 2014 року надасть Держкіно акт ДП «Національний центр Олександра Довженка» про здачу комплекту вихідних матеріалів Фільму.

Строк надання Держкіно акту про завершення виробництва фільму було визначено не пізніше 10 травня 2014 року.

Згідно з пунктом 6.1 Договору Держкіно надає фінансову підтримку послуг з виробництва Фільму в розмірі, передбаченому пунктом 1.1 Договору за рахунок видатків загального фонду Державного бюджету України за КПКВУ 1806030 в тому числі: у 2013 у сумі 83 403,60 грн. без ПДВ; у 2014 у сумі 478 853,40 грн. без ПДВ.

Оплата фінансової підтримки Держкіно здійснюється по етапах виробництва на підставі календарного плану виробництва), генерального кошторису (до його складення - орієнтовного ліміту витрат), плану фінансування Фільму, рахунків, наказів про запуск Фільму у відповідний етап, проміжних актів про закінчення відповідних етапів та звітів про фактичне використання коштів, отриманих від Відповідача, як продюсера-виконавця. У разі відсутності зазначених документів Держкіно має право зупинити оплату виробництва Фільму до їх надання (пункт 6.2 Договору).

Відповідно до пункт 6.3.1 Договору при запуску відповідного етапу виробництва Фільму - попередня оплата у розмірі 70% кошторисної вартості відповідного етапу здійснюється згідно з планом фінансування Фільму. В процесі виконання договору розрахунки в генеральному кошторисі (до його складання - орієнтовному ліміту витрат) та відповідно плані фінансування Фільму можуть уточнюватись. У разі таких уточнень, які здійснюються в межах суми фінансової підтримки, визначеної у пункт 1.1 Договору, попередня оплата провадиться на підставі уточнень ліміту витрат та плану фінансування.

Згідно з п. 6.6 Договору Остаточний розрахунок за відповідний етап сплачується Держкіно після надання проміжного акту про закінчення відповідного етапу та звіту про фактичне використання коштів в сумі, не більше ніж затверджено генеральним кошторисом (до його складання орієнтовним лімітом витрат) або уточненим лімітом витрат фінансова підтримка з виробництва Фільму, що переходять на 2014 рік, здійснюється в Держкіно за додатковою угодою, яка визначає порядок перерахування грошових коштів в межах призначень Державного бюджету на 2014 рік.

Термін використання попередньої оплати Держкіно на виконання робіт відповідного етапу виробництва Фільму визначається відповідно до календарного плану і не може перевищувати шести місяців від дати платежу (пункт 6.8 Договору).

Відповідно до п. 6.9. Договору відповідач як продюсер-виконавець протягом 6 місяців з дня надходження попередньої оплати на розрахунковий рахунок підтверджує її використання згідно з актом про закінчення відповідного технологічного етапу або проміжним актом-звітом про використання коштів за призначенням.

Згідно з п.п. 11.1 та 11.2 Договору останній набирав чинності з дати його підписання та діяв до 31.12.2014р., але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Між сторони документально оформлено план фінансування виробництва Фільму, обсягом 2 серії по 11 хв., згідно з яким виробництво Фільму планувалося провести у три етапи, а саме: І етап: листопад-грудень 2013 року, вартість 119 148,00 грн., фінансування - 70% від вартості в сумі 83 403,60 грн., остаточний розрахунок в сумі 35 744,40 грн. за актом; II етап: січень-березень 2014 року, вартість 388 835,00 грн., фінансування - 70% від вартості в сумі 272 184,50 грн., остаточний розрахунок в сумі 116 650,50 грн. за актом; III етап: квітень 2014 року, вартість 54 274,00 грн., фінансування - 70% :вартості в сумі 37 991,80 грн., остаточний розрахунок у травні 2014 року в сумі 16 282,20 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, перераховано відповідачу кошти за перший етап виробництва Фільму, а саме 83403,60 грн внесено 26.12.2013, як попередню оплату з а 1 етап та 35744,40 грн перераховано 27.06.2014.

Між сторонами неодноразово укладалися додаткові угоди, відповідно до яких змінювалися строки дії Договору .

Матеріали справи містять проміжний акт про закінчення першого етапу виробництва фільму був складений та підписаний сторонами 28.02.2014 (а.с. 52) та докази оплати виконаних робіт по цьому акту (а.с. 41-42)

Рішенням Господарського суду міста Києва віл 15.12.2016 у справі №910/20593/16 розірвано договір фінансової підтримки виробництва фільму «Команда Г» від 25.10.2013 №16.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач, з посиланням на статтю 1212 Цивільного кодексу України, зазначає, що внаслідок розірвання договору, зобов'язання сторін припинилися, а відтак відпала підстава збереження відповідачем грошових коштів, що надані як фінансова підтримка

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що підстави набуття відповідачем грошових коштів є безпідставним, оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 15.12.2016 у справі №910/20593/16 спірний договір розірвано та припинено зобов'язання сторін за ним.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України виникнення зобов'язання із безпідставного збагачення передбачає одночасне настання таких умов:

- набуття або збереження майна, тобто особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння;

- таке набуття або збереження майна відбувається за рахунок іншої особи, тобто внаслідок втрати або недоотримання цього майна іншою особою - потерпілим;

- відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок потерпілого.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або ж коли набуття відбулось у зв'язку з договором, але не на виконання договірних умов.

Колегія суддів зазначає, що за змістом положень ст. 1212 ЦК України про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави цей вид зобов'язань породжується наявністю таких юридичних фактів: 1) особа набула або зберегла у себе майно за рахунок іншої особи; 2) правові підстави для такого набуття (збереження) відсутні або згодом відпали. А отже, кошти, отримані як оплата за виконання робіт за договором і набуті за наявності правових підстав для цього, не можуть бути витребувані згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.01.2013 у справі N 5006/18/13/2012, від 14.10.2014 у справі № 922/1136/13).

Як зазначалось вище, розділом 6 Договору сторони погодили виконання робіт на окремі етапи, при цьому, відповідач підтверджує використання сплачених коштів по кожному етапу актом про закінчення відповідного технологічного етапу або проміжним актом-звітом про використання коштів за призначенням.

Відповідно до п. 4. ст. 653 Цивільного кодексу України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.02.2014 складено Проміжний акт про закінчення першого етапу виробництва фільму, який підписано сторонами без зауважень.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено належне виконання відповідачем робіт по першому етапу, а відповідачем оплату таких робіт, відповідно до умов Договору, відтак кошти, отримані як оплата за виконання робіт за договором і набуті за наявності правових підстав для цього

Посилання позивача на п. п. 9.7., 9.11 Договору, колегією суддів визнано безпідставними з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 9.7 Договору, в разі припинення Договору виробництва Фільму з власної вини відповідача, останній протягом 30 календарних днів від дати припинення виробництва Фільму відшкодовує Держкіно отримані від нього кошти у повному обсязі.

Згідно з п . 9.11 Договору, в разі невиконання відповідачем зобов'язань передбачених Договором, і не усунення порушень в 30-денний термін після повідомлення Держкіно про таку необхідність, Держкіно має право розірвати цей Договір в установленому законом порядку. Відповідач зобов'язується повернути Держкіно грошові кошти, перераховані апелянту на день розірвання цього Договору.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.

Тобто, з врахуванням вищезазначених умов договору та норм чинного законодавства позивачем не доведено вини відповідача щодо невиконання договору та не надано доказів того, що відповідач не приступив до виконання договору або не виконав його в строк. Договір був розірваний за ініціативи відповідача саме з підстав невиконання позивачем своїх зобов'язань договором фінансової підтримки № 16.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з п. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, задовольняючи позовні вимоги у справі №910/20593/16 суд виходив з того, що розірвання договору має місце, внаслідок недотримання відповідачем обов'язків з фінансування. При цьому, в ході розгляду справи та вирішення спору по суті Держкіно жодного разу не заперечило обставин відсутності бюджетного фінансування, які унеможливили своєчасне і повне виконання виконавцем погоджених обсягів і строків фінансування.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, про відсутність вини відповідача у припиненні Договору виробництва Фільму.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що кошти в розмірі 119 148,00 грн сплачені позивачем за виконані відповідачем роботи по першому етапу, колегія суддів дійшла висновку, про зазначені кошти не можуть бути витребувані згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України, як безпідставне збагачення.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, заслуговують на увагу, а тому остання підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції підлягає розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сахалтуєв Продакшен Компані» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2018 у справі №910/13228/18 задовольнити.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2018 у справі №910/13228/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким:

«У задоволенні позовних вимог Державного агентства України з питань кіно відмовити повністю.»

3.Стягнути з Державного агентства України з питань кіно (01010, м. Київ, вул. Лаврська, 10, ідентифікаційний номер 37508051) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САХАЛТУЄВ ПРОДАКШЕН КОМПАНІ» (02139, м. Київ, вул. Вільде, 4, кВ. 24, ідентифікаційний номер 36301088) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2680 (дві тисячі шістсот вісімдесят) 50 коп.

4.Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.

5.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13228/18.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 07.03.2019 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

О.О. Хрипун