Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2019 р. м. Житомир Справа № 906/1026/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.

секретар судового засідання: Чухалова О.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного малого підприємства "Роман"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-ВС"

про стягнення 210000 грн

Процесуальні дії по справі.

Приватне мале підприємство "Роман" звернулось до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-ВС" 210000,00 грн.

Ухвалою від 26.12.2018 господарський суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 20.12.2018.

Ухвалою господарського суду від 20.12.2018 відкладено підготовче засідання на 10.01.2019.

У зв'язку з перебуванням судді Прядко О.В. на лікарняному, справа №906/1026/18, призначена на 10.01.2019, в судове засідання не вносилась.

Ухвалою господарського суду від 17.01.2019 призначено підготовче засідання на 24.01.2019.

Ухвалою господарського суду від 24.01.2019 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі від 20.12.2018, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 21.02.2019.

28.01.2019 до суду від представника позивача надійшло клопотання № 8 від 23.01.2019 з додатками про долучення документів до матеріалів справи та розгляд справи в засіданні, призначеному на 21.02.2019, в режимі відеоконференцзв'язку.

Ухвалою суду від 29.01.2019 клопотання позивача про призначення у справі відеоконференції судом задоволено, ухвалено Приазовському районному суду Запорізької області забезпечити проведення відеоконференції під час розгляду господарським судом Житомирської області 21.02.2019 справи № 906/1026/18.

05.02.2019 від відповідача на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву № б/н від 04.02.2019 з додатками.

Суд ухвалив долучити документи, що надійшли до суду, до матеріалів справи.

Після закінчення підготовчого засідання представники сторін надали згоду на початок розгляду справи по суті в даному засіданні суду 21.02.2019.

Враховуючи зазначене, судом було закрито підготовче провадження 21.02.2019 та оголошено судове засідання відкритим.

Виклад позицій учасників судового процесу.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві (а.с.3-4) та відповіді на відзив від 18.01.2019 (а.с.116-118), просив стягнути з відповідача 210 000,00 грн на підставі ст. 693 ЦК України в частині, що стосується повернення попередньої оплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, зокрема, на те, що: що:

- часткова попередня оплата була здійснена позивачем на підставі рахунку-фактури № СФ-0442 від 13.03.2017 як прийняття пропозиції відповідача про укладення договору на виконання робіт по облаштуванню фундаментів, складанню та запуску під навантаженням;

- в подальшому сторонами не був укладений договір, який за своєю суттю є договором будівельного підряду, оскільки у встановленій законом формі не досягнуто згоди щодо суттєвих умов договору підряду на капітальне будівництво (вищевказані факти встановлені рішенням господарського суду Запорізької області від 04.04.2018 у справі № 908/2200/17 за позовом ТОВ "Партнер-ВС" до ПМП "Роман" про стягнення 210 000,00 грн заборгованості та за зустрічним позовом ПМП "Роман" до ТОВ "Партнер-ВС" про визнання недійсним договору будівельного підряду від 13.03.2017 та стягнення грошових коштів у розмірі 210 000,00 грн як безпідставно отриманих в рахунок виконання за недійсним правочином);

- судовими рішеннями у справі № 908/2200/17 встановлено, що сума коштів у розмірі 210 000,00 грн була оплачена ПМП "Роман" на підставі рахунку-фактури №СФ-0442 від 13.03.2017, а не за договором підряду від 13.03.2017, який судом було визнано неукладеним, свідчить про перерахування цих коштів за певних правових підстав, що виключає застосування норм, передбачених ст. ст. 1212-1213 ЦК України;

- відповідачем не був виконаний договір, оскільки ним не надано жодних доказів, що свідчать про виконання підрядних будівельних робіт з монтажу зерноочисного комплексу (результатом виконання робіт згідно рахунку-фактури мав бути зерноочисний комплекс);

- відсутність зерноочисного комплексу на господарській території позивача по вул. Квітковій (Кірова), 57 в смт. Приазовське Запорізької області підтверджена актом № 17 від 21.01.2019, складеним за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

В судовому засіданні представник позивача також підтвердив наявність зерноочисного комплексу за іншою адресою, який був змонтований власними силами позивача без будь-якої участі у виконанні робіт відповідача, однак з отриманих від останнього складових частин, які попередньо були поставлені відповідачем позивачу за договором купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей, які повністю оплачені ним, та щодо виконання договору купівлі-продажу відсутній спір між сторонами.

Представник відповідача проти позову заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву № 2028 від 14.12.2018 (а.с.54- 57) та запереченнях на відповідь на відзив №б/н від 04.02.2019 (а.с.148-151), зокрема, вказав, що:

- між сторонами спору у спрощений спосіб було укладено договір підряду, а саме: відповідач надав позивачу пропозицію щодо виконання робіт по облаштуванню фундаментів, складанню та запуску під навантаженням, оформлену рахунком-фактурою №СФ-0442 від 13.03.2017 на суму 420 000,00 грн, а позивач прийняв вказану пропозицію шляхом сплати на підставі вказаного рахунку коштів у розмірі 210 000,00 грн;

- вказаний договір є укладений з огляду на вчинення сторонами дій з його виконання, незважаючи на відсутність погодженої між сторонами кошторисної документації до договору підряду, укладеного у спрощений спосіб;

- після отримання попередньої оплати відповідач приступив до виконання робіт, які за своєю суттю полягали у здійсненні складання частин збірно-розбірної конструкції зерноочисного комплексу на вже існуючих фундаментах;

- роботи по облаштуванню фундаментів полягали у приведенні їх в стан, який би дозволяв розмістити на них збірно-розбірну конструкцію зерноочисного комплексу, а тому вказані роботи не підпадають під ознаки будівельних робіт, а укладений між сторонами договір - під ознаки договору будівельного підряду;

- листом від 02.10.2017 позивач підтвердив укладення сторонами договору підряду у спрощений спосіб, а також вказав, що ПМП «Роман» сплатило вартість фактично виконаних робіт, не більше, не менше;

- відповідачем були виконані зазначені в рахунку-фактурі роботи в повному обсязі, якісно та у погоджені строки;

- роботи на об'єкті позивача виконані силами субпідрядника, на підтвердження чого надано копії договору підряду № 100317/1 від 10.03.2017 (субпідряду), укладеного ТОВ "Партнер-ВС" з ФОП ОСОБА_3, специфікації № 1 до вказаного договору та акту здачі-прийняття робіт від 02.10.2017 з детальним переліком виконаних робіт, а також копії платіжних доручень;

- безпідставним є неприйняття позивачем робіт згідно акту здачі-приймання робіт від 14.07.2017, повторно наданого позивачу для підписання листом № 1424 від 19.09.2017, оскільки позивач не надав жодних зауважень щодо якості та повноти виконаних робіт;

- у поясненнях від 14.02.2018, що були надані ПМП «Роман» господарському суду Запорізької області у справі № 908/2200/17, представник ПМП «Роман» не заперечував факт наявності зерноочисного комплексу на його території;

- відсутність зерноочисного комплексу за адресою позивача згідно акту № 17 від 21.01.2019 позапланової перевірки, здійсненої на підставі звернення ТОВ "Партнер-ВС", може свідчити про перенесення або демонтаж об'єкту, який має збірно-розбірну конструкцію.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

13.03.2017 ТОВ "Партнер-ВС" (відповідач/виконавець) надав ПМП "Роман" (замовник/позивач) пропозицію (оферту) укласти договір на виконання робіт по облаштуванню фундаментів, складанню та запуску під навантаженням шляхом оформлення рахунку-фактури № СФ-0442 на суму 420 000,00 грн (а.с.19).

Позивач в свою чергу прийняв вказану пропозицію шляхом здійснення "часткової сплати за роботи згідно рахунка № СФ-0442 від 13.03.2017" на загальну суму 210 000,00 грн, зокрема, платіжним дорученням № 44 від 13.03.2017 на суму 100 000,00 грн та № 55 від 24.03.2017 на суму 110 000,00 грн (а.с. 20-21 ).

При цьому, суд зазначає, що в рахунку-фактурі №СФ-0442 від 13.03.2017 відсутні перелік, строки початку та закінчення робіт; вартість матеріалу; об'єкт, на якому будуть проводитись роботи; склад і зміст проектно-кошторисної документації та строки надання відповідної документації тощо. Це в свою чергу унеможливлює встановлення обставин відносно того, які саме роботи сторони домовлялись виконати, строки та місце їх виконання.

Не містить вказаних вище умов також надісланий позивачу листом відповідача №1424 від 19.09.2017 акт №ОУ-0000081 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 14.07.2017 (а.с.87-89). Крім того, вказаний акт здачі-прийняття робіт підписаний тільки зі сторони відповідача.

У відповідь на вищевказаний лист відповідача №1424 від 19.09.2017 позивач у листі від 02.10.2017 зазначив наступне. ПМП "Роман" дійсно прийняло пропозицію ТОВ "Партнер-ВС" укласти договір (оферту), викладену у рахунку-фактурі №СФ-0442 від 13.03.2017. При цьому, прийняття пропозиції хоча і свідчить про укладення між сторонами договору у спрощений спосіб, однак жодним чином не може бути підставою для оплати невиконаних робіт. Згідно пропозиції ТОВ "Партнер-ВС" зобовязувалось виконати роботи по облаштуванню фундаментів, складанню та запуску під навантаженням. По-перше, пропозиція не містить жодного посилання, яке саме обладнання повинно бути складеним та запущеним під навантаженням. По-друге, вказані роботи ТОВ "Партнер-ВС" виконані не були. З огляду на викладене, ПМП "Роман" сплатило вартість фактично виконаних робіт, не більше, не менше. Більш того, ця позиція підприємства не є офіційною і у випадку подальших намагань з боку ТОВ "Партнер-ВС" отримати кошти за роботи, які не виконувались, ПМП "Роман" буде змушене звернутись до суду з вимогою про повернення безпідставно сплачених грошових коштів (а.с. 152).

Вказаний лист підписаний директором (засновником) ОСОБА_4, який здійснює свої повноваження згідно розділу 8 Статуту підприємства (а.с. 8-13) та підтверджується також витягом з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.12.2017, довідкою з ЄДРПОУ АБ№ 573086 від 24.10.2012 (а.с. 14-18).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 04.04.2018 у справі №908/2200/17, яке було залишено без змін Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 02.08.2018 (а.с.24-33), відмовлено у задоволенні первісного позову ТОВ "Партнер-ВС" до ПМП "Роман" про стягнення заборгованості за договором. При ухваленні вказаного рішення суди виходили з того, що сторонами у встановленій законом формі не було досягнуто згоди щодо суттєвих умов договору підряду від 13.03.2017, а отже він є неукладеним в силу ст.181 ГК України, та з огляду на висновок суду про те, що роботи по облаштуванню фундаментів це роботи з реставрації приміщення або будівлі, що включають в себе ремонт і укріплення фундаментів, які входять до одного з етапів і складу виконання будівельних робіт та є невідємними частинами проведення будівельних робіт на відповідному обєкті.

Господарським судом Запорізької області у вищевказаній справі №908/2200/17 також відмовлено в задоволенні зустрічного позову ПМП "Роман" до ТОВ "Партнер-ВС" про визнання недійсним договору будівельного підряду та стягнення безпідставно отриманих в рахунок виконання за недійсним договором коштів. Суди дійшли висновку про те, що наслідки недійсності правочину не підлягають застосуванню до неукладеного договору; що сума коштів у розмірі 210 000,00 грн була оплачена ПМП "Роман" на підставі рахунку-фактури №СФ-0442 від 13.03.2017, а не за договором, який судом було визнано неукладеним, та в листі від 02.10.2017 ПМП "Роман" підтвердив, що ним оплачена вартість певних фактично виконаних робіт. Вказане, на переконання суду першої та апеляційної інстанції, свідчить про перерахування коштів за певних правових підстав, що виключає застосування норм, передбачених ст.ст. 1212-1213 ЦК України.

Враховуючи вищевказані висновки суду у справі №908/2200/17 ПМП "Роман", зсилаючись на ст. 693 ЦК України, звернувся до суду з позовом у цій справі про стягнення з ТОВ "Партнер-ВС" коштів, отриманих на відповідній правовій підставі в якості попередньої оплати.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі ГК України), суб'єкти господарювання а інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ст.173 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 181 ГК України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно частини 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За змістом ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як зазначалось вище, рішенням господарського суду Запорізької області від 04.04.2018 у справі № 908/2200/17, яке було залишено без змін Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 02.08.2018 встановлено, що сума коштів у розмірі 210 000,00 грн була сплачена ПМП "Роман" на підставі рахунку-фактури №СФ-0442 від 13.03.2017, а не за договором будівельного підряду, який судом було визнано неукладеним, та в листі від 02.10.2017 ПМП "Роман" підтвердив, що ним оплачена вартість певних фактично виконаних робіт.

Як вбачається з платіжних доручень №44 від 13.03.2017 та № 55 від 24.03.2017, позивачем на користь відповідача перераховано кошти із призначенням платежу "часткова сплата за роботи згідно рахунку №СФ-0442 від 13.03.2017".

Приписами п. 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 №22, реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Матеріали справи не містять доказів повідомлення позивачем про зміну призначення платежу за цими дорученнями в установленому порядку.

Слід також зазначити, що здійснення сплати з посиланням на рахунок-фактуру № СФ-0442 від 13.03.2017, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин. Отже, рахунок та платіжні доручення про часткову сплату виконаних робіт, є доказом існування між сторонами господарських відносин.

Не дивлячись на неукладення сторонами договору будівельного підряду, внаслідок встановленого судом часткового взаємного виконання сторонами рахунку-фактури №СФ-0442 від 13.03.2017, суд приходить до висновку, що між сторонами фактично виникли правовідносини за договором підряду.

Такий висновок суду узгоджується з висновками, яких дійшли господарські суди при розгляді справи № 908/2200/17.

Відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 ЦК).

В ході розгляду справи судом встановлено, а представниками сторін в судовому засіданні підтверджено, що результатом виконання робіт згідно рахунку-фактури мав бути зерноочисний комплекс.

Згідно з наявним в матеріалах справи актом № 17 від 21.01.2019, складеним за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, який проведено за ініціативою саме відповідача, вбачається, що зерноочисний комплекс по вул. Кірова (Квіткова), 57 в смт. Приазовське Запорізької області відсутній (а.с.119, 129-139).

При цьому суд також враховує пояснення, надані представником позивача в судовому засіданні та пояснення позивача від 14.02.2017 (а.с. 84-85), згідно яких позивач не заперечує факт наявності зерноочисного комплексу за іншою адресою, однак вказує, що він був змонтований підрядним способом силами ПМП "Роман" без участі ТОВ "Партнер-ВС".

Як зазначалось вище, відсутність в рахунку-фактурі №СФ-0442 від 13.03.2017 та акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000081 від 14.07.2017 переліку робіт та місця їх виконання унеможливлює встановлення обставин відносно того, які саме роботи сторони домовлялись виконати, які фактично виконано відповідачем і за якою адресою.

З огляду на зміст листа позивача від 02.10.2017 за підписом директора вбачається, що роботи не були виконані в повному обсязі, тобто з переданням її результату замовникові відповідно до ч.2 ст. 837 ЦК України, а позивачем здійснено сплату вартості лише ф а к т и ч н о виконаних робіт згідно рахунку (а.с. 152).

Отже, враховуючи вищевказані встановлені судом обставини, вимога позивача щодо стягнення з відповідача 210 000,00 грн, сплачених в рахунок фактично виконаних підрядних робіт є безпідставною.

Безпідставним також є зсилання позивача на ст.693 ЦК України, оскільки вказана стаття регулює відносини у сфері купівлі-продажу, а не виконання робіт (підряду).

Матеріалами справи також не підтверджується наявність підстав для повернення коштів і на підставі ч. 4 ст. 849 та ч. 1 ст. 852 ЦК України, на які позивач зсилається у своїй претензії № 1 від 15.11.2017 (а.с.83).

Слід також зазначити, що з огляду на обставини, встановлені судом, та викладене в листі позивача від 02.10.2017, безпідставними є твердження відповідача про ненадання позивачем жодних зауважень щодо повноти виконаних робіт та необґрунтовану відмову позивача від підписання акту, а тому акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000081 від 14.07.2017 підписаний тільки з однієї сторони ТОВ «Партнер-ВС», не може бути належним та допустимим доказом виконання підрядних робіт згідно рахунку-фактури №СФ-0442 від 13.03.2017 в повному обсязі.

Копії договору підряду № 100317/1 від 10.03.2017 (субпідряду), укладеного ТОВ "Партнер-ВС" з ФОП ОСОБА_3, специфікації № 1 до вказаного договору та акту здачі-прийняття робіт від 02.10.2017 з переліком матеріалів, а не виконаних робіт, а також копії платіжних доручень, не приймаються судом як належні докази виконання відповідачем зазначених в рахунку-фактурі робіт на об'єкті позивача в повному обсязі, якісно та у погоджені строки, і створюють за вказаним договором обовязки лише для ТОВ "Партнер-ВС".

Таким чином, матеріалами справи не підтверджено виконання відповідачем зазначених в рахунку-фактурі робіт в повному обсязі, якісно та у погоджені строки, а тому відповідні твердження відповідача є безпідставними.

Слід також зазначити, що інший наданий позивачем акт огляду території ПМП "Роман" від 12.03.2018 (а.с.22-23) судом не вважається належним доказом невиконання відповідачем робіт, зазначених у рахунку-фактурі, оскільки він складений в односторонньому порядку, а під час його складення представники відповідача не запрошувались.

За вищевказаного, решта наведених сторонами доводів не впливають на результат вирішення спору.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги не підтверджені належними доказами, у задоволенні позову суд відмовляє.

Судові витрати у справі, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на позивача у розмірі 3 150,00грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного малого підприємства "Роман" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-ВС" про стягнення 210000 грн відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде складено протягом десяти днів.

Повне рішення складено: 04.03.19

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу - ПМП "Роман" (72401, Запорізька обл., смт. Приазовське, вул. Квіткова, 57) - рек. з пов.

3 - відповідачу - ТОВ "Партнер-ВС" (10001, м. Житомир, вул. Сергія Параджанова, 93) - рек. з пов.