ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2019 року м.Дніпро Справа № 904/3770/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антонік С.Г.(доповідач),

суддів Березкіної О.В., Іванов О.Г.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2018 року (головуючий суддя Євстигнеєва Н.М., повний текст рішення складено 22.11.2018 року) у справі № 904/3770/18

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акцепт КР", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення штрафу у розмірі 87 175,92 грн. та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акцепт КР" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Акцепт КР" штрафу у розмірі 87 175,92 грн. та зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Акцепт КР" здійснити поставку товару відповідно до умов договору поставки.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №Л/НХ-171396/НЮ від 21 листопада 2017 року. У зв?язку з невиконанням заявки позивача про поставку товарів, на підставі п.7.2 Договору позивач нарахував штраф відповідачу та просив зобов?язати здійснити поставку.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акцепт КР" про стягнення штрафу у розмірі 87 175,92 грн. та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено повністю.

В обгрунтування прийнятого рішення, господарський суд, посилаючись на норми діючого законодавства України, зазначив, що умовами договору поставки визначено строк поставки товару: поставка товару здійснюється протягом 15 календарних днів після письмової заявки покупця. Разом з тим, позивачем не надано доказів направлення на адресу відповідача цієї заявки. Суд не погодився з позивачем, що доказом направлення та вручення відповідачу заявки на поставку товару, є інформація, зазначена на сайті сервісу відстеження пересилань Укрпошти (посилання http://ukrposhta.ua/vidslidkuvatі-forma-poshuku), за номером ідентифікатора поштового відправлення 960 письмова заявка вручена адресату особисто 01.02.2018 о 10:21. Суд вважає, що належним доказом (за наявності номера ідентифікатора поштового відправлення 960) у даному випадку вважається розрахунковий документ (фіскальний чек) та опис вкладення, які б підтвердили направлення саме заявки відповідачу. За відсутності цих доказів та заперечень відповідачем обставин отримання заявки, доводи позивача щодо виконання ним умов договору та направлення (отримання відповідачем) заявки на поставку товару, суд вважає необґрунтованими. З огляду на умови п.5.2. договору поставки та те, що позивач не довів належними та допустимими доказами направлення відповідачу заявки на поставку партії товару, суд не вбачає підстав вважати відповідача таким, що не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором та відповідно таким, що прострочив його виконання.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на норми діючого законодавства, просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційних вимог, скаржник зазначає, що:

-позивач не міг своєчасно надати суду докази направлення письмової заявки на поставку товару відповідачу з незалежних від нього причин, оскільки ці докази знаходились у начальника договірного відділу позивача, з яким у останнього закінчились трудові відносини, і дана особа не являлась працівником даного підрозділу і з цим працівником неможливо було встановити контакт; а коли докази вже були у позивача і могли бути використані у справі, вже було винесене рішення у справі;

-також додаткова угода 1 до договору поставки №Л/НХ-171396/НЮ від 21.11.2017 року не була виконана відповідачем не надано продукції за кількістю і місцем;

-саме по собі закінчення строку дії договору не припиняє зобовязання, яке не було виконаним належним чином однією зі сторін.

В додатку до апеляційної скарги зазначено докази направлення заявки відповідачу: опис вкладення у цінний лист про відправку заявки № НХЛьв-1/287 від 11.01.2018 року та фіскальний чек 960 про оплату відправлення, та копія наказу про припинення трудових відносин структурного підрозділу «Служба матеріально-технічного забезпечення» від 03.08.2018 року № 302/ос.

Крім того, апелянт заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що закон зобов?язує позивача додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги. І якщо доказ не може бути поданий у встановлений строк з об?єктивних причин, позивач повинен був про це повідомити письмово суд з зазначенням який доказ і з яких причин не може бути поданий. Докази які додаються до апеляційної скарги не були надані суду першої інстанції і про неможливість їх надання з зазначенням причин позивачем не заявлялося. Позивачем не було надано належних доказів отримання заявки відповідачем, оскільки саме з дати отримання заявки починає відлік строк поставки. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. .

Ухвалою судової колегії Центрального апеляційного господарського суду у складі судді - доповідача: Антонік С.Г., суддів Іванова О.Г., Березкіної О.В. від 18.02.2019 року Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця "Акціонерного товариства "Українська залізниця" поновлено строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2018 року у справі № 904/3770/18. Відкрите апеляційне провадження у справі № 904/3770/18. Розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, заслухавши представників сторін, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено рішенням господарського суду і вбачається з матеріалів справи, згідно рішення Тендерного комітету від 08.11.2017 року, оформленого протоколом № 1, між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Акцепт КР, як продавцем, укладено договір поставки №Л/НХ-171396/НЮ від 21.11.2017 року (а.с.14-19).

Відповідно до п.1.1. постачальник зобов?язується у 2017 році поставити покупцеві товар, зазначений у Специфікації №1 до договору.

Відповідно до п.1.2. -1.3. договору найменування (номенклатура, асортимент) товару костиль колійний, код ДК 021:2015 -34940000-8 (залізничне обладнання), Код УКТ ЗЕД 73.18 у кількості 79 тон. (визначається у специфікації).

Відповідно до п.п.3.1., 3.2. договору ціна товару визначається даним договором і приймається сторонами в національній валюті України гривні. Сума цього договору на момент його підписання становить 2 179 397,96грн., у тому числі ПДВ.

Поставка товару здійснюється відповідно до вимог розділу V договору поставки.

Так, згідно із п.5.1. договору постачальник здійснює поставку товару на умовах DAP за правилами "Інкотермс-2010", за реквізитами, зазначеними в заявці покупця (реквізити виробничого структурного підрозділу регіональна філія "Львівська залізниця» ПАТ "Укрзалізниця").

Поставка товару проводиться протягом 15 днів (після письмової заявки покупця) (п.5.2. договору).

Відповідно до п.п.5.3.-5.4. договору місце поставки товару: 81121, Львівська область, с. Муроване, вул. Вокзальна, 8(КМС-125) Колійна машинна станція №125, Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця". Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару.

Згідно до п.6.3.1. постачальник зобов'язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором.

Відповідно до п.п.7.1., 7.2. договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов?язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором. За прострочення поставки товару постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 29.12.2017 року.

Додатком № 1 до договору поставки (Спеціфікація № 1) передбачається поставка костиля колійного у кількості 79т на загальну суму 2 179 397,96грн. (а.с.20)

Додатковою угодою №1 від 18.12.2017 року до договору поставки №Л/НХ-171396/НЮ від 21 листопада 2017 року сторони домовились, що:

- кількість товару у 2017-2018 роках буде складати 94,8тон;

- ціна товару визначається даним договором і приймається сторонами в національній валюті України гривні;

- постачання здійснюється за цінами, передбаченими у Специфікації №1, Специфікації №2;

- сума даного договору складає 2 615 277,55грн., у тому числі ПДВ;

- договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.03.2018 року (а.с.21-22).

Специфікацію №2 передбачається поставка костиля колійного у кількості 15,8т на загальну суму 435 879,59грн. (а.с.23).

На виконання умов договору відповідачем поставлено позивачу товар у кількості 79 тон (Специфікація №1), що підтверджується видатковими накладними:

№РН-0001253 від 27.11.2017 на суму 620 714,62грн. у кількості 22 500т;

№РН-0001256 від 28.11.2017 на суму 620 714,62грн. у кількості 22 500т;

№РН-0001277 від 18.12.2017 на суму 606 920,95грн. у кількості 22 000т;

№РН-0001288 від 22.12.2017 на суму 331 047,79грн. у кількості 12 000т та актами приймання-передачі продукції: №1 від 27.11.2017 року на суму 620 714,62 грн., №1 від 28.11.2017 року на суму 620 714,62грн., №2 від 22.12.2017 року на суму 331047,79грн. та товарно-транспортними накладними, які містяться в матеріалах справи (а.с.29-38).

До матеріалів справи долучено копію листа-замовлення позивача від 11.01.2018 року на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Акцепт КР" за підписом начальника служби Регіональної філії "Львівська залізниця" структурний підрозділ "Служба матеріально-технічного забезпечення" ОСОБА_1 на поставку костиля колійного у кількості 15,8т на суму 435 879,59грн. (а.с.28).

Продукція на суму 435 879,59грн. відповідачем на адресу позивача поставлена не була, що стало підставою для звернення з позовом до суду про стягнення з відповідача штрафу, передбаченого п.п.7.1., 7.2. договору, в розмірі 87175,92грн.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України (ст..ст.525, 526 ЦК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.662, ст..663 ЦК України, продавець зобов?язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Порушенням зобов?язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора (ч.ч.1,4 ст.612 Цивільного кодексу України).

В силу положень статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись з позовом до суду, не надав доказів направлення відповідачу відповідної заявки на поставку товару, направлення якої передбачено п.5.1. договору.

Зазначена на сайті сервісу відстеження пересилань Укрпошти (посилання http://ukrposhta.ua/vidslidkuvatі-forma-poshuku) з штрихкодовим ідентифікатором поштового відправлення № 960 до матеріалів справи не долучена.

Фіскальний чек про направлення заявки та опис вкладення позивачем під час розгляду справи судом першої інстанції не надано.

Доказів того, що поштове відправлення №960 вручено адресату 01.02.2018 року, позивачем не надано.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення штрафу в сумі 87175,92грн., так як позивачем не доведено факт отримання відповідачем заявки від 11.01.2018р. щодо обсягів та строків поставки товару, та, відповідно умов п.5.2 договору, не доведено і факт порушення відповідачем строків поставки товару.

При цьому колегія суддів зазначає, що позивач повинен довести не тільки факт відправлення, а факт отримання заявки, оскільки саме з дати отримання починається відлік строку на поставку товару.

Доводи апеляційної скарги про те, що він, позивач, не міг своєчасно надати суду докази направлення письмової заявки на поставку товару відповідачу з незалежних від нього причин, оскільки ці докази знаходились у начальника договірного відділу позивача, з яким у останнього закінчились трудові відносини, і дана особа не являлась працівником даного підрозділу і з цим працівником неможливо було встановити контакт, не приймаються апеляційним судом до уваги, виходячи з наступного.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

До апеляційної скарги позивачем було надано опис вкладення та список відправлень від 17.01.2018р., згідно яких позивачем було направлено відповідачу заявку про поставку товару.

Разом з тим, позивачем під час розгляду справи господарським судом доказів на підтвердження неможливості подання фіскального чеку та опису вкладення про відправку заявки на адресу відповідача з причин, що об'єктивно не залежали від нього, надано не було. Крім того, позивачем не було подано ніяких клопотання про витребування вказаних доказів або надання додаткового часу для можливості надати такі докази.

Отже, враховуючи приписи ст.269 Господарського процесуального кодексу України, вказані докази не можуть бути прийняті та оцінені судом апеляційної інстанції, оскільки такі докази приймаються судом у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Доводи на які посилається апелянт в апеляційній скарзі не є об?єктивними та не підтверджені належними доказами (наявність опису вкладення та фіскального чеку у особи, яка звільнилась та неможливість з нею зв?язатися).

Також безпідставні доводи апеляційної скарги про те, що саме по собі закінчення строку дії договору не припиняє зобовязання, яке не було виконаним належним чином однією зі сторін, оскільки з огляду на умови п.5.2. договору поставки та те, що позивач не довів належними та допустимими доказами направлення відповідачу заявки на поставку партії товару у відповідача не виникло зобов'язання здійснити поставку товару костиль-колійний у кількості 15,8т на загальну суму 435 879,59грн., про що правомірно зазначив господарський суд у своєму рішенні.

Оскільки господарським судом при розгляді справи не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, рішення суду відповідає обставинам справи та законодавству, то підстави для його скасування відсутні. Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Витрати з судового збору за розгляд справи апеляційною інстанцією покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2018 року у справі № 904/3770/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 12.03.2019р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна

Суддя О.Г.Іванов