СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"11" березня 2019 р. Справа № 5023/1668/11

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Холдінг" (вх. 519)

на постанову господарського суду Харківської області від 31.10.2012, ухвалену суддею Чистяковою І.О. в м. Харкові,

у справі №5023/1668/11,

за заявою Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-авто", с. Тернова,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Альфа - Банк" (кредитор) звернулось до господарського суду Харківської області із заявою про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-авто" (боржник) на тій підставі, що боржник протягом більш ніж трьох місяців не виконав безспірні зобов'язання зі сплати кредитору заборгованості на загальну суму 239 190 404, 84 грн., що підтверджено рішенням господарського суду Полтавської області від 16.04.2009 у справі №13/33, наказом Господарського суду Полтавської області № 13/33, постановою про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 22054106 від 21.10.2010, листом відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за №1135-0-26-11/25-3 від 03.02.2011, вимоги кредитора до боржника складають більш ніж триста мінімальних розмірів заробітних плат та не були задоволені боржником більш ніж три місяці після встановленого для їх погашення строку.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.03.2011 прийнято заяву Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про порушення справи про банкрутство до розгляду, порушено провадження у справі, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Харківської області від 31.10.2012 відхилено клопотання голови комітету кредиторів про продовження строку розпорядження майном у справі про банкрутство на три місяці та продовження на три місяці повноважень розпорядника майна Севостьянова Є.В.

Відхилено клопотання Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про продовження процедури розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер - авто" та зобов`язання розпорядника майна звернутися з офіційним запитом до Департаменту митних інформаційних технологій та статистики Державної митної служби України щодо митного оформлення зовнішньоекономічних операцій ТОВ "Інтер - авто" за період з 01.01.2009 по поточну дату.

Задоволено клопотання голови комітету кредиторів про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, призначення ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер - авто" арбітражного керуючого Севостьянова Євгена Вікторовича та встановлення розміру оплати послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер - авто" в сумі двох мінімальних заробітних плат, встановлених чинним законодавством України.

Визнано юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-авто" (ідентифікаційний код 32722688), яке зареєстроване 30.10.2003 Харківською районною державною адміністрацією Харківської області, місцезнаходження: 62421, Харківська область, Харківський район, с. Тернова, банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Постановлено, що з дня прийняття постанови підприємницька діяльність банкрута припиняється, строк виконання всіх грошових зобов'язань, та зобов'язань щодо сплати податків і обов'язкових платежів вважається таким, що настав, припиняється нарахування неустойки, процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості, вимоги за зобов'язаннями банкрута, що виникли під час проведення процедур банкрутства, пред'являються в межах ліквідаційної процедури. Керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, про що робиться запис у його трудовій книжці. Припиняються повноваження органів управління банкрута і повноваження власників майна.

Скасовуються арешти, що накладені на майно боржника, і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника. Накладання нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Севостьянова Євгена Вікторовича.

Затверджено розмір оплати послуг арбітражного керуючого Севостьянова Є.В. в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним своїх обов'язків.

Зобов'язано ліквідатора відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в п'ятиденний строк опублікувати відомості про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закрити всі рахунки банкрута в установах банку і відкрити або переоформити один основний рахунок для проведення розрахунків з кредиторами, виконати інші дії, передбачені ст. 25-34 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" і надавати щоквартально комітету кредиторів, а суду щомісячно звіти про хід ліквідаційної процедури, про фінансове становище і майно боржника, використання коштів боржника.

Зобов'язано ліквідатора в строк до "31" жовтня 2013 року виконати ліквідаційну процедуру, надати суду обґрунтований звіт про виконану роботу, всі докази, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури, у тому числі, акти інвентаризації майна, акти оцінки майна, звіт про виплачені кредиторам кошти, договори купівлі-продажу майна банкрута, довідки установ банку про закриття рахунків банкрута, копію повідомлення органу державної податкової служби про закінчення ліквідаційної процедури, копію повідомлення Пенсійного фонду і копію повідомлення центру зайнятості про закінчення ліквідаційної процедури, довідку архіву про прийняття документів, які підлягають довгостроковому зберіганню, документи щодо знищення печаток і штампів банкрута, оригінали установчих документів і свідоцтва про державну реєстрацію, ліквідаційний баланс, докази, що свідчать про стягнення дебіторської заборгованості, або докази що свідчать про неможливість стягнення дебіторської заборгованості, довідку банку про рух грошових коштів по ліквідаційному рахунку за весь час роботи ліквідатора, баланси підприємства за весь час роботи ліквідатора та ліквідаційний баланс, протоколи засідань комітету кредиторів і протоколи загальних зборів кредиторів, затверджений комітетом кредиторів звіт про оплату послуг, відшкодування витрат ліквідатора, інші документи, що свідчать про виконану ліквідатором роботу по ліквідації банкрута.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто-Холдінг" з постановою господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову господарського суду Харківської області від 31.10.2012 у справі №5023/1668/11, справу №5023/1668/11 направити до господарського суду Харківської області для подальшого розгляду зі стадії розпорядження майном.

Заявник зазначає, що ТОВ "Авто-Холдінг" не є стороною у справі, однак вважає, що оскаржувана постанова господарського суду Харківської області від 31.10.2012 впливає на його права та обов'язки, оскільки кредиторські вимоги АТ "Альфа-Банк" до боржника у даній справі №5023/1668/11 та у справі про банкрутство №5023/1669/11, в якій боржником є ТОВ "Авто-Холдінг", ґрунтуються на одних й тих же правочинах, учасником правовідносин за якими є ТОВ "Авто-Холдінг" - фінансовий поручитель та солідарний боржник. На думку скаржника, належне виконання ТОВ "Інтер-авто" своїх зобов'язань перед належним кредитором за кредитним договором зменшить відповідальність ТОВ "Авто-Холдінг" за цим же договором та призведе до зменшення кредиторських вимог у справі про банкрутство ТОВ "Авто-Холдінг".

Одночасно апелянт звернувся до апеляційного господарського суду з клопотанням про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на оскаржувану постанову суду, посилаючись на те, що скаржник не був залучений до участі у справі та суд не повідомив його про розгляд справи, а отже не міг знати про її прийняття. Водночас, вважає, що постанова господарського суду Харківської області від 31.10.2012 про визнання ТОВ "Інтер-авто" банкрутом безпосередньо впливає на права та інтереси ТОВ "Авто-Холдінг".

Вказана скарга разом із матеріалами справи надійшла до Східного апеляційного господарського суду 12.02.2019.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 апеляційну скаргу залишено без руху, оскільки апелянтом не наведено обґрунтування поважності причин тривалого пропущення строку оскарження постанови господарського суду Харківської області від 31.10.2012.

01.03.2019, тобто в межах визначеного судом строку, апелянт надіслав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги (вх.№2337 від 04.03.2019).

У вказаній заяві ліквідатор ТОВ "Авто-Холдінг", Бортняк В.В., наполягає на тому, що господарського суду Харківської області від 31.10.2012 прийняв рішення про права і обов'язки даного товариства - враховуючи солідарність зобов'язань ТОВ "Авто-Холдінг" та ТОВ "Інтер-авто" перед банком.

В якості поважної причини пропуску строку апеляційного оскарження заявник посилається на те, що Бортняка В.В. було призначено ліквідатором ТОВ "Авто-Холдінг" лише 28.11.2018 і в найкоротший строк після призначення ним було здійснено аналіз правовідносин, учасниками яких є, зокрема, ТОВ "Авто-Холдінг" та ТОВ "Інтер-авто", виявлено оскаржувану постанову, підготовлено і подано апеляційну скаргу - тоді як арбітражні керуючі, що раніше виконували обов'язки ліквідатора ТОВ "Авто-Холдінг", ставилися до виконання цих обов'язків безвідповідально, через що і були усунуті судом від їх виконання.

Зазначені обставини, а також наявність кримінального провадження від 16.10.2013, в ході якого судом (зокрема, ухвалою Київського апеляційного суду від 29.11.2018) встановлено вчинення дій, спрямованих на прискорення ліквідації в межах справ про банкрутство ТОВ "Авто-Холдінг" та ТОВ "Інтер-авто", на думку заявника, свідчать про те, що на волевиявлення ТОВ "Авто-Холдінг" щодо реалізації останнім своїх цивільних прав було здійснено неправомірний вплив, чим обмежено його волю, зокрема - на апеляційне оскарження постанови господарського суду в даній справі №5023/1668/11.

Отже, заявник вважає, що пропущений строк подання скарги підлягає поновленню.

Розглянувши вищевказану заяву, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine, рішення від 26.04.2007) та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява " 50966/99, від 14.10.2003).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (заява № 3236/03). Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами і визначеними цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачено для забезпечення належного здійснення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

Відповідно до ч.1 ст.119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Відповідне узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом, зокрема, у постанові від 25.06.2018 у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010, у постанові від 31.08.2018 у справі № 908/1678/15-г.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою господарського суду Харківської області від 14.03.2011 порушено провадження у справі №5023/1668/11про банкрутство ТОВ "Інтер-авто", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та інше.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.04.2011 зобов'язано кредитора Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" в десятиденний строк з дня прийняття даної ухвали опублікувати в офіційному печатному органі України газеті Голос України або Урядовий Кур'єр оголошення про порушення справи про банкрутство боржника Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-авто" (ідентифікаційний код 32722688) із зазначенням повного найменування боржника, його поштової адреси, банківських реквізитів, найменування та адреси господарського суду, номера справи, відомостей про розпорядника майна. Встановлено розмір вимог ініціюючого кредитора - Публічного акціонерного товариства "Альфа - Банк" 239190404,84 грн., з яких вимоги не забезпечені заставою майна складають суму 115477234,84 грн., забезпечені заставою майна - 123 713 170,00 грн.

На виконання вимог ухвали суду від 04.04.2011 в газеті "Урядовий кур'єр" від 15.04.2011 №69 (4467) було опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ "Інтер-авто".

Постановою господарського суду Харківської області від 31.10.2012 по српаві №5023/1668/11 ТОВ "Інтер-авто" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, вказану постанову оприлюднено в реєстрі 08.11.2012.

Тобто, інформація як про порушення справи про банкрутство ТОВ "Інтер-авто", а також про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, була загальновідомою.

А відтак, ТОВ "Авто-Холдінг" як поручитель за кредитним договором, укладеним між ПАТ "Альфа - Банк" та ТОВ "Інтер-авто" (боржником у даній справі) та солідарний боржник згідно з рішенням господарського суду Полтавської області від 16.04.2009 року у справі №13/33 (на підставі якого ПАТ "Альфа - Банк" звернулося з заявами до ТОВ "Авто-Холдінг" та до ТОВ "Інтер-авто" про порушення відповідних справ про банкрутство) не було позбавлене можливості вжити заходів з метою отримання відомостей щодо стану стягнення заборгованості з інших солідарних боржників, зокрема, з ТОВ "Інтер-авто" - враховуючи, що провадження у справі №5023/1669/11 про банкрутство ТОВ "Авто-Холдінг" за заявою ПАТ "Альфа - Банк" до вказаного товариства як до фінансового поручителя було порушено ще у 2011 році.

Відповідно, ТОВ "Авто-Холдінг" об'єктивно не було позбавлене можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову господарського суду Харківської області від 31.10.2012 у справі №5023/1668/11, у разі, якщо б дане товариство вважало, що вказаною постановою прийнято рішення про права і обов'язки ТОВ "Авто-Холдінг".

Вищевказаних обставин заявник не заперечує, однак посилається на те, що безпосередньо арбітражний керуючий Бортняк В.В., яким підписано апеляційну скаргу, лише після призначення його ліквідатором ТОВ "Інтер-авто" здійснив аналіз правовідносин, учасниками яких є, зокрема, ТОВ "Авто-Холдінг" та ТОВ "Інтер-авто", виявив оскаржувану постанову, а також дізнався про наявність кримінального провадження від 16.10.2013, в ході якого встановлено певні обставини стосовно вищевказаних товариств.

Надаючи оцінку вказаним аргументам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. За приписами ч.2 ст.41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ліквідатор з дня свого призначення виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута.

Зі змісту вказаних норм, з якими кореспондуються положення частини 1 статті 28 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017, ч. 3 ст. 56 ГПК України в нині чинній редакції, вбачається, що дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами (у тому числі, у господарському процесі) розглядаються як дії самої юридичної особи.

Той факт, що від імені юридичної особи виступають конкретні фізичні особи, не змінює самостійного характеру волі, поведінки і відповідальності юридичної особи за свої дії у відповідних правовідносинах. Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №57/314-6/526-2012.

Отже, при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження судового рішення має значення лише з'ясування обставини - чи була в змозі юридична особа своєчасно довідатися про існування такого рішення та оскаржити його протягом розумного строку.

Відповідно, вказана обставина не може пов'язуватися з моментом часу, коли про рішення довідався той чи інший керівник (ліквідатор) юридичної особи, враховуючи, що у даному випадку особою, про права якої йдеться, є ТОВ "Авто-Холдінг", а не керівник (ліквідатор) підприємства, який за певних обставин може неодноразово змінюватися. При цьому фактично така неодноразова зміна і відбувалася у процедурі банкрутства ТОВ "Авто-Холдінг", про що зазначає сам апелянт.

Як було встановлено вище, ТОВ "Авто-Холдінг" як юридична особа не було позбавлене можливості своєчасного оскарження постанови господарського суду Харківської області від 31.10.2012 у даній справі, тому твердження апелянта про здійснення неправомірного впливу на волевиявлення товариства колегія суддів вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях і не можуть бути визнані поважною причиною тривалого пропуску процесуального строку. Будь-яких інших аргументів на доказ поважності причин пропуску відповідного процесуального строку в заяві про усунення недоліків апеляційної скарги не міститься.

Суд також зазначає, що відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у справі про банкрутство процесуальні дії учасників справи та суду мають вчинятись чітко у строки, встановлені вказаним законом. Порушення строків призводить до безпідставного затягування розгляду справи про банкрутство та порушення прав кредиторів на своєчасне задоволення кредиторських вимог, збільшення витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням процедур, зростанню витрат щодо грошової винагороди арбітражного керуючого у справі та інше. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 22.03.2018 у справі № 910/24368/14.

Враховуючи наведене, з огляду на приписи норм ГПК України (ст.53, 93 ГПК України у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови, а також ст.119, 256 у нині чинній редакції), суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апелянтом не наведено такі причини поновлення строку оскарження, які б дозволили виправдати втручання у принцип res judicata та поновити значно пропущений строк оскарження постанови суду першої інстанції.

А саме, апелянтом не доведено існування обставини, які є об'єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії - подання апеляційної скарги від імені ТОВ "Авто-Холдінг" у межах встановленого законом строку.

Відповідно до приписів ч. 4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що постанова господарського суду Харківської області від 31.10.2012 у справі № 5023/1668/11 вже була переглянута по суті в апеляційному порядку і за наслідками якого була прийнята постанова апеляційної інстанції від 14.01.2013, якою залишено без змін постанову господарського суду Харківської області від 31.10.2012 у справі № 5023/1668/11, що відповідно до вимог ГПК України у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови виключає повторний перегляд в апеляційній інстанції оскаржуваного судового рішення першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови) апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.05.2011, № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" якщо апеляційну скаргу подано на рішення чи ухвалу місцевого господарського суду, яку вже було переглянуто в апеляційному (касаційному) порядку, то відповідні обставини виключають перегляд судових актів суду першої інстанції апеляційним господарським судом. У таких випадках останній повинен відмовити у прийнятті апеляційної скарги і винести з цього приводу відповідну ухвалу: щодо апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції - з посиланням на статті 97, 98 ГПК, а щодо апеляційних скарг на ухвали суду - на статті 91, 98 і 106 ГПК.

Згідно з п.4 ч.1 ст.261 ГПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку.

З огляду на обставини даної справи, колегія суддів зазначає, що відповідні норми ГПК України, з урахуванням практики Верховного Суду, надають апеляційному господарському суду право відмовити скаржнику у відновленні строку на апеляційне оскарження внаслідок встановлення судом обставин значного пропуску строку на апеляційне оскарження за відсутності поважних причин такого пропуску.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 234, 261 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Інтер-авто" на постанову господарського суду Харківської області від 31.10.2012 у справі №5023/1668/11.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Порядок і строки її оскарження передбачено ст.286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток заявнику: апеляційна скарга з додатками на 118 аркушах (у тому числі оригінал квитанції №ПН97298 від 06.02.2019 про сплату 481,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги); поштовий конверт.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко