ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2019 Справа №914/2113/18

Господарський суд Львівської області в особі судді Пазичева В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом: Миколаївського комунального підприємства "Житлово-комунального управління", м. Миколаїв

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Красницького Бориса Олеговича, с. Солонка

про: стягнення заборгованості згідно договору

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Вашкевич Н.І.

Представники:

від позивача: Леськів В.В. - директор МКП "Житлово-комунального управління", згідно наказу № 60 к від 11.04.2017 року.

від відповідача: не з'явився.

Суд встановив: 13.11.2018 року за вх. № 2247 в канцелярії Господарського суду Львівської області зареєстровано позовну заяву Миколаївського комунального підприємства "Житлово-комунального управління" до Фізичної особи-підприємця Красницького Бориса Олеговича про стягнення заборгованості згідно договору.

При огляді позовної заяви та поданих до неї документів, встановлено, що мають місце недоліки, а саме: позивачем не подано перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, а також відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.11.2018 року, позовна заява Миколаївського комунального підприємства "Житлово-комунального управління" до Фізичної особи-підприємця Красницького Бориса Олеговича про стягнення заборгованості згідно договору - залишена без руху для усунення недоліків.

26.11.2018 р. за вх. № 45301/18 позивач на виконання ухвали Господарського суду Львівської області від 16.11.2018 року, усунув недоліки позовної заяви по справі № 914/2113/18.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.12.2018 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання на 03.01.2019 року. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.01.2019 року, підготовче засідання відкладено на 15.01.2019 року, у зв'язку із відсутністю представника відповідача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.01.2019 року, підготовче засідання відкладено на 22.01.2019 року, у зв'язку із відсутністю представників сторін. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.01.2019 року, підготовче засідання відкладено на 29.01.2019 року, у зв'язку із відсутністю представника відповідача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.01.2019 року, підготовче засідання відкладено на 04.02.2019 року, у зв'язку із відсутністю представника відповідача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.02.2019 року, підготовче засідання відкладено на 12.02.2019 року, у зв'язку із відсутністю представників сторін. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.02.2019 року, підготовче засідання закрито, справа призначена до судового розгляду по суті на 25.02.2019 року.

Оскільки, за складністю та категорією дану справу, слід розглядати за правилами загального позовного провадження, суд призначив розгляд цієї справи в підготовчому провадженні.

Позивач вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 06.12.2018 року, про відкладення підготовчого засідання від 03.01.2019 року, від 15.01.2019 року, від 22.01.2019 року, від 29.01.2019 року, від 04.02.2019 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

04.02.2019 р. за вх. № 4661/19/ представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

04.02.2019 р. за вх. № 4662/19 представник позивача подав пояснення.

12.02.2019 р. за вх. № 5978/19 представник позивача подав заяву про долучення документів до матеріалів справи.

Відповідач вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 06.12.2018 року, про відкладення підготовчого засідання від 03.01.2019 року, від 15.01.2019 року, від 22.01.2019 року, від 29.01.2019 року, від 04.02.2019 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, повернуті на адресу суду, що знаходяться у матеріалах справи, а явка якого була визнана судом обов'язковою.

Відповідно до ст. 222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Відповідно до ст. 240 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 25.02.2019 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

У позовній заяві позивач зазначає, що 27 березня 2018 року між Миколаївським комунальним підприємством «Житлово-комунальне управління» (надалі - позивач) та Фізичною особою - підприємцем Красницьким Олегом Борисовичем (надалі - відповідач) було укладено договір № 43 про надання послуг по розміщенню та захороненню побутових відходів (надалі - Договір). Відповідно до умов Договору, Позивач прийняв на себе зобов'язання надавати послуги по розміщенню та захороненню побутових відходів відповідача, а останній зобов'язався здійснювати оплату передбачену Договором.

Позивач зазначає, що відповідно до частини 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Керуючись ст. 651 Цивільного кодексу України, 21.05.2018 року додатковою угодою № 1 до Договору № 43 від 27.03.2018 р. за взаємною згодою Сторін договір розірвано. Статтею 631 ЦК України та ч. 7 ст. 180 ГК України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Позивач стверджує, що згідно умов Договору (п. 1.2., 1.3. Договору), об'єм відходів, що передаються відповідачем для розміщення та захоронення на полігон побутових відходів визначається по факту. Підставою для прийняття відходів на розміщення до полігону ТПВ є пред'явлення талонів, які надаються відповідачу. Відповідач завозить своїм транспортом відходи позивачу. Талон, що є пропуском до місця розвантаження автомобіля, залишається у позивача, і є первинним обліковим документом. Корінець талона, повертається відповідачу.

На виконання Договору, позивач в період з 27.03.2018 р. по 25.05.2018 р. надав відповідачеві послуги з розміщення та захоронення твердих побутових відходів, що підтверджується талонами від 27.03.2018 р. за № 12, № 26, від 03.04.2018 р. за № 31, від 06.04.2018 р. за № 61, № 71, № 76, № 66, від 12.04.2018 р. за № 33, № 34, № 43, від 16.04.2018 р. за № 81, від 18.04.2018 р. за № 45, від 23.04.2018 р. за № 57, від 04.05.2018 р. за № 59, № 131, № 136, № 141 та надав відповідачеві документи для оплати наданих послуг (акт надання послуг № 72 від 30.03.2018 р. на суму 338,99 грн.. акт надання послуг № 53 від 30.04.2018 р. на суму 5822,30 грн., акт надання послуг № 30 від 31.05.2018 р. на суму 2995,40 грн.).

Згідно п.3.3. Договору оплату за надані послуги Замовник здійснює до 20-го числа наступного місяця, шляхом внесення коштів на рахунок Виконавця у відділенні банківської установи відповідно до розроблених калькуляцій та кількості переданих на обробку відходів. Відповідач оплатив за надані послуги лише за березень 2018 року на підставі акту надання послуг за № 72 від 30.03.2018 р., в сумі 338,99 грн..

Таким чином, на думку позивача, загальна сума заборгованості відповідача станом на день звернення з позовом складає 8817,70 грн.

Отже, внаслідок порушення фізичною особою - підприємцем Красницьким Борисом Олеговичем свого зобов'язання, Миколаївське комунальне підприємство «Житлово-комунальне управління» змушене звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

У додаткових поясненнях позивач зазначає, що Додатково на міському сміттєзвалищі ведеться журнал обліку вивозу ТПВ машинами інших організацій, де вказується дата та час вивозу, марка сміттєвої машини іншої організації, назва організації, кількість ТПВ, підпис особи, яка передала ТПВ на захоронення.

Відповідно до журналу, фізичною особою-підприємцем Красницьким Борисом Олеговичем передано на розміщення та захоронення ТПВ 27.03.2018 р. - 1200 кг., 2220 кг., 03.04.2018 р. - 4000 кг., 06.04.2018 р.- 5980 кг., 7020 кг., 4220 кг., 7020 кг., 12.04.2018 р. - 3640 кг., 3560 кг., 8340 кг., 16.04.2018р.- 3820 кг., 18.04.2018р.- 4400 кг., 23.04.2018 р. - 6740 кг., 04.05.2018 р. 7480 кг., 7740 кг., 7300 кг., 7700 кг. та підтверджено підписом відповідача об'єм переданих ТПВ на розміщення та захоронення на міському сміттєзвалищі.

Позивач зазначає, що відповідно п. 3.8. Договору, вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання по результатам кожного календарного місяця та фіксується в актах про надання послуг. Відповідачеві надіслано документи для оплати наданих послуг (акт надання послуг № 72 від 30.03.2018 р. на суму 338,99 грн., акт надання послуг № 53 від 30.04.2018 р. на суму 5822,30 грн., акт надання послуг № 30 від 31.05.2018 р. на суму 2995,40 грн.). Копії актів про надання послуг додано до матеріалів справи.

Позивач наголошує, що Акти про надання послуг щомісячно відправлялись листами на адресу відповідача. Відповідач оплатив за надані послуги лише за березень 2018 року на підставі акту надання послуг за № 72 від 30.03.2018 р., в сумі 338,99 грн..

Зважаючи на те, що відповідачем не оплачено та не повернуто акти про надання послуг № 53 від 30,04.2018р. на суму 5822,30 грн. та № 30 від 31.05.2018 р. на суму 2995,40 грн., відповідачу направлено 11.07.2018 року претензія та повторно вищевказані акти про надання послуг. 05.09.2018 р. повторно надіслано акти про надання послуг № 53 від 30.04.2018 р. на суму 5822,30 грн. та № 30 від 31.05.2018 р. на суму 2995,40 грн. для оплати заборгованості, що підтверджується поштовим чеком від 05.09.2018 р., заперечень та відповіді на претензії підприємство не отримувало.

Згідно до п. 3.2. Договору, виконані згідно Договору послуги протягом одного місяця вважаються прийнятими відповідачем, якщо до 7-го числа наступного місяця Відповідач не заявить вмотивованої претензії з приводу недоліків у роботі. Так як відповідач не надіслав жодних заперечень на акти про надання послуг, відповідно погодився із виставленим рахунком за надані послуги.

Відповідач вимог суду не виконав, відзиву на позовну заяву не подав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.901 та ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення пеної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 27 березня 2018 року між Миколаївським комунальним підприємством «Житлово-комунальне управління» (надалі - позивач) та фізичною особою - підприємцем Красницьким Олегом Борисовичем (надалі - відповідач) було укладено договір № 43 про надання послуг по розміщенню та захороненню побутових відходів (надалі - Договір). Відповідно до умов Договору, позивач прийняв на себе зобов'язання надавати послуги по розміщенню та захороненню побутових відходів відповідача, а останній зобов'язався здійснювати оплату, передбачену Договором.

Відповідно до частини 1 етапі 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Керуючись ст. 651 Цивільного кодексу України, 21.05.2018 року додатковою угодою № 1 до Договору № 43 від 27.03.2018 р., за взаємною згодою Сторін, Договір розірвано. Статтею 631 ЦК України та ч.7 ст. 180 ГК України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі нього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Згідно умов Договору (п. 1.2., 1.3. Договору), об'єм відходів, що передаються відповідачем для розміщення та захоронення на полігон побутових відходів визначається по факту. Підставою для прийняття відходів на розміщення до полігону ТПВ є пред'явлення талонів, які надаються відповідачу. Відповідач завозить своїм транспортом відходи позивачу. Талон, що є пропуском до місця розвантаження автомобіля, залишається у позивача, і є первинним обліковим документом. Корінець талона, повертається відповідачу.

На виконання Договору, позивач в період з 27.03.2018 р. по 25.05.2018 р. надав відповідачеві послуги з розміщення та захоронення твердих побутових відходів, що підтверджується талонами від 27.03.2018 р. за № 12, № 26, від 03.04.2018 р. за № 31, від 06.04.2018 р. за № 61, № 71, № 76, № 66, від 12.04.2018 р. за № 33, № 34, № 43, від 16.04.2018 р. за № 81, від 18.04.2018 р. за № 45, від 23.04.2018 р. за № 57, від 04.05.2018 р. за № 59, № 131, № 136, № 141 та надав відповідачеві документи для оплати наданих послуг (акт надання послуг № 72 від 30.03.2018 р. на суму 338,99 грн., акт надання послуг № 53 від 30.04.2018 р. на суму 5822,30 грн., акт надання послуг № 30 від 31.05.2018 р. на суму 2995,40 грн.).

Згідно п. 3.3. Договору, оплату за надані послуги Замовник здійснює до 20-го числа наступного місяця, шляхом внесення коштів на рахунок Виконавця у відділенні банківської установи, відповідно до розроблених калькуляцій та кількості переданих на обробку відходів.

Відповідач оплатив за надані послуги лише за березень 2018 року на підставі акту надання послуг за № 72 від 30.03.2018 р., в сумі 338,99 грн..

Оскільки акти надання послуг від 30.04.2018 р. та 31.05.2018 р. не були повернуті відповідачем, відповідно до п. 3.2. Договору, виконані згідно Договору послуги протягом одного місяця вважаються прийнятими відповідачем, якщо до 7-го числа наступного місяця відповідач не заявить вмотивованої претензії з приводу недоліків у роботі.

11.07.2018 року відповідачу направлялись претензія та акти виконаних робіт, а 05.09.2018 р. повторно акти виконаних робіт для оплати заборгованості, заперечень та відповіді на претензії підприємство не отримувало.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача станом на день звернення з позовом складає 8817,70 грн.

Крім того, додатково на міському сміттєзвалищі ведеться журнал обліку вивозу ТПВ машинами інших організацій, де вказується дата та час вивозу, марка сміттєвої машини іншої організації, назва організації, кількість ТПВ, підпис особи, яка передала ТПВ на захоронення. Відповідно до журналу, фізичною особою-підприємцем Красницьким Борисом Олеговичем передано на розміщення та захоронення ТПВ 27.03.2018 р. - 1200 кг., 2220 кг., 03.04.2018 р. - 4000 кг., 06.04.2018 р.- 5980 кг., 7020 кг., 4220 кг., 7020 кг., 12.04.2018 р. - 3640 кг., 3560 кг., 8340 кг., 16.04.2018р.- 3820 кг., 18.04.2018р.- 4400 кг., 23.04.2018 р. - 6740 кг., 04.05.2018 р. 7480 кг., 7740 кг., 7300 кг., 7700 кг. та підтверджено підписом відповідача об'єм переданих ТПВ на розміщення та захоронення на міському сміттєзвалищі.

Відповідно п. 3.8. Договору, вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання по результатам кожного календарного місяця та фіксується в актах про надання послуг. Відповідачеві надіслано документи для оплати наданих послуг (акт надання послуг № 72 від 30.03.2018 р. на суму 338,99 грн., акт надання послуг № 53 від 30.04.2018 р. на суму 5822,30 грн., акт надання послуг № 30 від 31.05.2018 р. на суму 2995,40 грн.). Копії актів про надання послуг додано до матеріалів справи. Акти про надання послуг щомісячно відправлялись листами на адресу відповідача.

Відповідач оплатив за надані послуги лише за березень 2018 року на підставі акту надання послуг за № 72 від 30.03.2018 р., в сумі 338,99 грн..

Зважаючи на те, що відповідачем не оплачено та не повернуто акти про надання послуг № 53 від 30.04.2018р. на суму 5822,30 грн. та № 30 від 31.05.2018 р. на суму 2995,40 грн., відповідачу направлено 11.07.2018 року претензія та повторно вищевказані акти про надання послуг.

05.09.2018 р. повторно надіслано акти про надання послуг № 53 від 30.04.2018 р. на суму 5822,30 грн. та № 30 від 31.05.2018 р. на суму 2995,40 грн. для оплати заборгованості, що підтверджується поштовим чеком від 05.09.2018 р., заперечень та відповіді на претензії підприємство не отримувало.

Згідно до п. 3.2. Договору, виконані згідно договору послуги протягом одного місяця вважаються прийнятими відповідачем, якщо до 7-го числа наступного місяця відповідач не заявить вмотивованої претензії з приводу недоліків у роботі. Так як відповідач не надіслав жодних заперечень на акти про надання послуг відповідно погодився із виставленим рахунком за надані послуги.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 8817,70 грн. є обґрунтованими.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо об'єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідачем позовні вимоги не спростовані, суд прийшов до висновку, що позов Миколаївського комунального підприємства "Житлово-комунального управління" до Фізичної особи-підприємця Красницького Бориса Олеговича про стягнення заборгованості згідно договору є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач подав платіжне доручення № 1912 від 31.10.2018 року на суму 1841,00 грн. про сплату судового збору.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, слід покласти на сторін пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги - задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Красницького Бориса Олеговича (АДРЕСА_1 код ІНП НОМЕР_1) на користь Миколаївського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління» (81600, м. Миколаїв, вул. Возз'єднання, 10, ) суму основного боргу в розмірі 8817 (вісім тисяч вісімсот сімнадцять) грн. 70 коп.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Красницького Бориса Олеговича (АДРЕСА_1 код ІНП НОМЕР_1) на користь Миколаївського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління» (81600, м. Миколаїв, вул. Возз'єднання, 10, ) суму судового збору в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

4. Повернути з Державного бюджету України на користь Миколаївського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління» (81600, м. Миколаїв, вул. Возз'єднання, 10, ) суму надмірно сплаченого судового збору в розмірі 79 (сімдесят дев'ять) грн. 00 коп.

5. Наказ видати, в порядку ст. 327 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 07.03.2019 р.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення підлягає оскарженню в порядку ст. 256 ГПК України.

Суддя Пазичев В.М.