ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2019 року м.Дніпро Справа № 904/263/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Пархоменко Н.В., Чередка А.Є.

при секретарі судового засідання: Дон О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2018 (ухвалене суддею Панна С.П., повне рішення складено 15.05.2018), у справі № 904/263/18

за позовом Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР"

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія - Наш Дім"

третя особа -2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_1

про зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР", в якому просить:

- зобов'язати ТОВ "Житлосервіс-КР" внести зміни до акту прийому- передачі, який є додатком до Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків у Довгинцівському районі (об'єкт №1) від 28.02.2013, шляхом підписання додаткових угод щодо виключення з переліку будинків Довгинцівського району житлових будинків за адресами: м. Кривий Ріг, б-р Європейський, 7, б-р Європейський, 9, б-р Європейський, 11, АДРЕСА_1, вул. Лісового, 42.

- зобов'язати ТОВ "Житлосервіс-КР" внести зміни до акту прийому-передачі, який є додатком до Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Саксаганському районі (об'єкт №1) від 13.09.2013, шляхом підписання додаткових угод щодо виключення з переліку будинків Саксаганського району житлових будинків за адресами: м. Кривий Ріг, пр-т 200-річчя Кривого Рогу, 6, вул. Покровська, 6, вул. Покровська, 14, вул. Джамбула, 20.

- зобов'язати ТОВ "Житлосервіс-КР" внести зміни до акту прийому-передачі, який є додатком до Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Саксаганському районі (об'єкт №1) від 20.01.2014, шляхом підписання додаткових угод щодо виключення з переліку будинків Саксаганського району житлових будинків за адресами: м. Кривий Ріг, вул. Івана Авраменка, 9, вул. Івана Авраменка, 11, вул. Генерала Радієвського, 16, вул. Володимира Великого, 45, вул. Володимира Великого, 47, вул. Володимира Великого, 49.

В обґрунтування поданого до суду позову позивач послався на ті обставини, що з метою належного забезпечення споживачів міста послугами з утримання будинків та прибудинкових територій, згідно із Законом України "Про житлово-комунальні послуги", у редакції від 16.10.2012, керуючись ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", згідно з наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25.04.2005 № 60 "Про затвердження Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді", Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради проведено конкурс на визначення управителів житловими будинками в м. Кривому Розі по кожному адміністративному району. За результатами проведеного конкурсу між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР" (Управитель) укладено договори про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків у Довгинцівському районі (об'єкт № 1) від 28.02.2013; про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Саксаганському районі (об'єкт № 1) від 13.09.2013; про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Саксаганському районі (об'єкт № 1) від 20.01.2014. Позивач зазначив, що з моменту укладання договорів до теперішнього часу управителем житлових будинків Довгинцівського та Саксаганського районів та їх прибудинкових територій визначено ТОВ "Житлосервіс-КР", яке надає мешканцям послуги з утримання будинків та прибудинкових територій. Позивач посилається на ті обставини, що відповідно до укладених договорів, Замовник передає Управителю функції управління та з надання послуг утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об'єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях, для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а Замовник надає Управителю право відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов'язані з управлінням об'єктом.

Посилаючись на умови п. 3.1. відповідного договору, позивач зазначає, що він, як Замовник, має право подавати пропозиції щодо внесення змін до такого договору. Разом з тим, враховуючи положення п. 4.2. договору, зміни до договору можуть вноситися сторонами в узгодженому порядку шляхом укладання додаткових угод.

Позивач посилається і на ті обставини, що 14.05.2015 було прийнято Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", відповідно до статті 9 якого, управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками.

Також, відповідно до статті 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Згідно ч. 2 зазначеної статті Закону до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем.

Позивач зазначає, що співвласники будинків, які розташовані за адресами: м. Кривий Ріг, вул. Івана Авраменка, 9, вул. Івана Авраменка, 11, пр-т 200 річчя Кривого Рогу, 6, вул. Покровська, 14, вул. Генерала Радієвського, 16, вул. Покровська, 6, вул. Володимира Великого, 45, вул. Володимира Великого, 47, вул. Володимира Великого, 49, б-р Європейський, 7, б-р Європейський, 9, б-р Європейський,11, АДРЕСА_1, вул. Лісового, 42, вул. Джамбула, 20, провели збори співвласників багатоквартирного будинку, в результаті яких було прийнято рішення визначити управителем будинків за вказаними адресами ТОВ "Керуюча Компанія - Наш Дім".

Позивач послався на ті обставини, що ним вживалися заходи щодо внесення змін до договорів шляхом укладення додаткових угод, з відповідними зверненнями позивач звертався до ТОВ "Житлосервіс-КР". Проте, ТОВ "Житлосервіс-КР" відмовило у підписанні направлених на його адресу додаткових угод.

Як на правову підставу позову позивач послався на ст. 652 Цивільного кодексу України, вважає, що у спірних відносинах відбулася істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, що правовідносини, які продовжують існувати між позивачем та відповідачем, порушують права співвласників багатоквартирних будинків самостійно укласти договори про надання послуг з управління багатоквартирним будинком із тією організацією, яку вони визначили на зборах співвласників багатоквартирного будинку.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2018 у справі № 904/263/18 у задоволенні позову відмовлено; судові витрати, які складаються із суми cудового збору, покладено на позивача.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з тих обставин, що у голосуванні щодо питань, які відносяться до компетенції зборів співвласників, можуть приймати участь лише власники квартир та нежитлових приміщень, які голосують загальною площею приміщення, яке перебуває у їхній власності, у відповідності до власних часток, якщо приміщенням володіє більше однієї особи, а голосування від імені співвласника можливе виключно на підставі документа, що надає повноваження на голосування від імені відповідного співвласника. Також, місцевий господарський суд послався на положення ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку", якими визначено повноваження зборів співвласників щодо управління багатоквартирним будинком, а також встановлено, що рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, крім рішень з питань, зазначених у пунктах 2 і 3 частини другої цієї статті, які вважаються прийнятими зборами співвласників, якщо за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.

Місцевим господарським судом зазначено про те, що відповідачем було виявлено, що в голосуванні приймали участь особи, що не є власниками житлових приміщень, відповідно, площа даних житлових приміщень не може бути зарахована до площі, що взяла участь у голосуванні, та, як наслідок, не може враховуватися при підрахунку результату голосування.

Місцевий господарський суд проаналізував площі квартир в спірних багатоквартирних будинках (в розрізі кожного будинку окремо) та дійшов висновків, що по окремим будинкам не вся площа може бути врахована, що в голосуванні брали участь особи, які володіють лише певною часткою житлового приміщення, але при голосуванні голосували всією площею житлового приміщення.

Врахувавши наведене вище у сукупності, суд першої інстанції вважав, що позивачем не доведено наявності законних правових підстав для зобов'язання відповідача вчинити дії, про спонукання до вчинення яких позивачем було подано позов, що і зумовило відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Не погодившись з прийнятим місцевим господарським судом рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, рішення суду просить скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 є співвласником багатоквартирного будинку АДРЕСА_1

Апелянт зазначає, що він разом із іншими співвласниками взяв участь у зборах співвласників будинку, оформлених протоколом зборів співвласників будинку від 17.01.2017.

За результатами голосування на зборах 17.01.2017 співвласниками будинку було прийнято рішення визначити управителем будинку Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія - Наш Дім".

За твердженням апелянта, 04.10.2018 у телефонному режимі працівниками Департаменту розвитку інфраструктури міста Виконавчого комітету Криворізької міської ради (правонаступника Управління благоустрою та житлової політики Виконавчого комітету Криворізької міської ради) повідомлено його (апелянта), що на початку 2018 року Управління благоустрою та житлової політики Виконавчого комітету Криворізької міської ради подало до Господарського суду Дніпропетровської області позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР" щодо зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР", у тому числі, внести зміни до акту приймання-передачі, який є додатком до договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків у Довгинцівському районі (об'єкт № 1) від 28.02.2013 шляхом підписання додаткових угод щодо виключення з переліку будинків Довгинцівського району житлового будинку за адресою: м. Кривий Ріг, АДРЕСА_1.

В подальшому, як стверджує апелянт, працівники позивача повідомили його про те, що 05.05.2018 Господарським судом Дніпропетровської області за результатами розгляду вказаного вище позову ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог Управління благоустрою та житлової політики Виконавчого комітету Криворізької міської ради відмовлено повністю.

Апелянт вважає, що оскаржуваним рішенням Господарського суду Дніпропетровської області було порушено його права, оскільки це судове рішення містить висновки про права та обов'язки апелянта, а саме в рішенні зазначено, що співвласники, у тому числі житлового будинку, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, АДРЕСА_1 , визначили нового управителя - Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія - Наш Дім". Також, за висновком суду, наведеним в оскаржуваному рішенні, по АДРЕСА_1 за обрання нового управителя проголосувало 4231, 94 мІ, площа, яка не може бути врахована, становить 1 625, 00 мІ (4231, 94-1625, 00 = 2 606, 94 мІ, що становить 32, 58% (загальна площа 8 001, 02 мІ). Таким чином, враховуючи положення ст. 10 Закону України № 417, для прийняття рішення, що зазначене в протоколі зборів БКБ, необхідно, щоб за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, але при ухваленні рішень (протоколів) загальних зборів співвласників, дана норма була порушена.

За наведеного апелянт вважає, що суд першої інстанції у мотивувальній частині рішення виклав судження про те, що у апелянта, як у одного із співвласників будинку, нібито не виникли права та обов'язки перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія - Наш Дім" внаслідок нібито порушення ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", і це при тому, що апелянт проголосував на зборах співвласників за прийняття відповідного рішення, на підставі якого, за доводами апелянта, виникли зобов'язальні відносини між апелянтом та Товариством з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія - Наш Дім". При цьому апелянт зазначає, що рішення зборів співвласників є чинним та таким, що прийнято відповідно до вимог законодавства.

Також, як стверджує апелянт, із вищезазначеного судження суду першої інстанції вбачається, що у апелянта, як співвласника будинку, нібито продовжують існувати обов'язки перед відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР", і це при тому, що апелянт, у числі інших співвласників будинку у належний спосіб проголосував за прийняття рішення про визначення іншого надавача послуг.

Апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції посилався на наведені сторонами обставини справи, проте неналежним чином та у неповному обсязі дослідив їх, не дав належної правової оцінки цим обставинам, допустив ряд порушень норм процесуального права, що істотно вплинуло на висновки суду при прийнятті ним рішення.

На думку апелянта, поза увагою місцевого господарського суду залишився той факт, що рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку за своєю правовою природою є локальними нормативно-правовими актами, про що прямо зазначено у ст. 11 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", що рішення зборів співвласників є обов'язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення. Сам факт незгоди відповідача із змістом рішення зборів чи обставин їх прийняття не є безумовною підставою для втрати ним чинності. Разом з тим, як на момент подання позову, що вирішено у даній справі, так і на момент ухвалення судом рішення, рішення зборів співвласників, із яким не погодився відповідач, не було скасовано ані за рішенням суду, ані на підставі рішення зборів співвласників. За таких обставин апелянт вважає, що у суду першої інстанції не було правових підстав вважати рішення зборів співвласників такими, що не відповідають законодавству.

Апелянт посилається і на те, що відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Однак суд першої інстанції вийшов за межі принципу диспозитивності, фактично прийнявши позицію відповідача, та самостійно дійшов необґрунтованого висновку про незаконність рішень зборів співвласників та відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Апелянт зазначає і про те, що під час вирішення спору суд першої інстанції не встановив наявність обставин, передбачених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, які були представлені наявними у матеріалах справи доказами, та які, за твердженням апелянта, мають вирішальне значення для вирішення судом питання по суті позовних вимог щодо внесення змін до договору.

Апелянт посилається і на те, що місцевий господарський суд, зазначивши у мотивувальній частині судового, що в голосуванні брали участь особи, які володіють лише певною часткою житлового приміщення, але при голосуванні голосували всією площею житлового приміщення, не встановив, чи діяли співвласники, які голосували на зборах всією площею житлового приміщення, за дорученням інших співвласників таких житлових приміщень на підставі ст. 237 Цивільного кодексу України.

Також, апелянт вважає, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що відомості витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно були надані відповідачем до суду першої інстанції із порушенням процедури, встановленої процесуальним законодавством, не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки вони не стосуються предмету позову та містять інформацію про власників житлових приміщень виключно станом на дату одержання витягу, а не на момент проведення зборів співвласників.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що відповідачем у відзиві на позовну заяву, поданому із порушенням процесуальних строків, не було наведено жодних заперечень по суті заявлених позовних вимог. При цьому апелянт посилається на положення ч. 1 ст. 161, ч. 2 ст. 161, ч. 4 ст. 165, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Апелянт посилається і на те, що судом першої інстанції в описовій частині рішення було зазначено, що у справі достатньо матеріалів для вирішення спору по суті, однак, всупереч положенням процесуального законодавства, судом було зобов'язано відповідача надати протоколи загальних зборів співвласників з витягами з Державного реєстру прав на нерухоме майно, які суд витребував на підставі ст. 74 ГПК України, тоді як за приписами ч. 4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів. Проте, приймаючи рішення щодо необхідності витребування доказів з ініціативи суду, суд першої інстанції не надав жодної оцінки бездіяльності відповідача у поданні доказів, не навів аргументації на підтвердження того, що у суду наявні які-небудь сумніви у добросовісному здійсненні відповідачем своїх процесуальних обов'язків, чим було порушено як принцип змагальності сторін, так і принцип диспозитивності господарського судочинства.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, зазначив, що Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" чітко визначені повноваження співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління, та яким передбачено можливість і порядок самостійного визначення управителів співвласниками багатоквартирних будинків шляхом проведення загальних зборів та укладання договорів з визначеними виконавцями послуг з управління, як зі створенням у багатоквартирному будинку об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, так і без нього.

Згідно ст. 9 цього Закону управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. Відповідно до частини 2 ст. 10 Закону до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком.

Згідно з нормами зазначеного Закону форма управління багатоквартирними будинками також визначається за рішенням загальних зборів співвласників, а саме: 1) шляхом передання всіх або частини функцій на підставі договору фізичній особі - підприємцю чи юридичній особі (управителю); 2) самостійно, шляхом створення ОСББ (при цьому ОСББ може здійснювати управління будинком як самостійно, так і з залученням на договірних засадах управителя).

Збори співвласників можуть скликатися ініціативною групою у складі не менше трьох співвласників або управителем; рішення зборів співвласників оформлюється протоколом, який підписується усіма співвласниками (їх представниками), які взяли участь у зборах, кожен з яких ставить підпис під відповідним варіантом голосування ("за", "проти", "утримався"), за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики. Порядок зберігання протоколів зборів співвласників багатоквартирного будинку та розміщення інформації про рішення, прийняті такими зборами, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 за №109. Відповідно до п. 6.3. зазначеного Порядку до повноважень органів місцевого самоврядування належить перевірка тільки відповідності форми протоколу формі, затвердженій Мінрегіону, а саме: чи складено протокол по формі та наявність відповідної інформації в протоколі, а не її зміст та достовірність. Посилаючись на лист від 29.08.2016 №8/9-2887-16 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, позивач зазначає, що у органів місцевого самоврядування відсутні повноваження щодо перевірки протоколів зборів співвласників багатоквартирного будинку з будь-яких інших питань, в тому числі правомірності підписів у голосуванні у протоколах зборів співвласників багатоквартирного будинку, які не володіють загальною площею квартир, а також у голосуванні осіб, які не є власниками квартир.

За доводами позивача, протоколи зборів співвласників багатоквартирного будинку з визначення управителем будинків ТОВ "Керуюча Компанія - Наш Дім" за адресами: м. Кривий Ріг, вул. Івана Авраменка, 9, вул. Івана Авраменка, 11, пр-т 200-річчя Кривого Рогу, 6, вул. Покровська, 15, вул. Генерала Радієвського, 16, вул. Покровська, 6, вул. Володимира Великого, 45, вул. Володимира Великого, 47, вул. Володимира Великого, 49, б-р Європейський, 7, б-р Європейський, 9, б-р Європейський, 11, АДРЕСА_1, вул. Лісового, 42, вул. Джамбула, 20 перевірено з питань, визначених пунктом 6 Порядку, а саме: 1) відповідності заяви формі, наведеній у додатку 1 Порядку; 2) наявності в протоколі рішень з питань визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; 3) відповідності форми протоколу формі, затвердженій Мінрегіоном, та у зв'язку з відсутністю підстав повернення з вищезазначеного, прийнято на зберігання.

Позивач зазначає, що ним були здійснені спроби внести зміни до договорів шляхом укладення додаткових угод, які були надіслані до ТОВ "Житлосервіс-КР", проте листами від 22.02.2017 №970 та від 03.04.2017 №1762, ТОВ "Житлосервіс - KP" відмовило у підписанні направлених на його адресу додаткових угод.

Посилаючись на ст. 652 Цивільного кодексу України, позивач зазначає, що зміна чинного законодавства є істотною обставиною, якою сторони керувались при укладенні договору, тому що правовідносини між позивачем та ТОВ "Житлосервіс - KP", які продовжують існувати на сьогодні, порушують право співвласників багатоквартирних будинків самостійно укласти договори про надання послуг з управління багатоквартирним будинком із тією організацією, яку вони визначили на зборах співвласників багатоквартирного будинку.

Позивач зазначає і про те, що на теперішній час ТОВ "Житлосервіс-КР" у судовому провадженні відкрито справи у районних судах м. Кривого Рогу до мешканців будинків щодо визнання незаконними та скасування рішення зборів співвласників. Крім того, позивач зазначає, що 31.10.2018 відповідно до вимог зазначеного вище Порядку, прийнято на зберігання новий протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку щодо обрання управителем ТОВ "Керуюча Компанія - Наш Дім" на б-рі Європейський, 9.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс - KP" подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що не погоджується з апеляційною скаргою, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, ТОВ "Житлосервіс - KP" посилається на ті обставини, що при детальному вивченні протоколів загальних зборів співвласників відповідачем було виявлено, що в голосуванні приймали участь особи, що не є власниками житлових приміщень, а також, у голосуванні брали участь особи, які володіють лише певною часткою житлового приміщення, але при голосуванні голосували всією площею житлового приміщення, що, на думку відповідача, є прямим порушення норм законодавства. Відповідач зазначає, що площа житлових приміщень не може бути зарахована до площі, що взяла участь у голосуванні, і, як наслідок, не може враховуватися при підрахуванні результату голосування. Відповідач, посилаючись на положення ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку", зазначає, що для прийняття рішень, що зазначені в протоколі зборів багатоквартирного будинку, необхідно щоб за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, але при ухвалені рішень (протоколів) загальних зборів співвласників, дана норма була порушена, що, в свою чергу, призводить до недійсності рішень співвласників, які, в свою чергу, є підставою для внесення змін до договору, що і є предметом розгляду справи. Відповідач також зазначає, що відстоюючи свої права та законні інтереси шляхом надання письмових доказів та пояснень, він по суті виконував свій процесуальний обов'язок, що передбачений ч. 2 ст. 42 ГПК, а саме - сприяв своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи, а суд першої інстанції, як вважає відповідач, жодним чином не порушував процесуальний закон, натомість виконував в повному обсязі приписи ст. 86 ГПК, яка зобов'язує суд надати оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Відповідач вважає, що суд першої інстанції належним чином мотивував свою відмову у задоволенні матеріально-правової вимоги позивача. За доводами відповідача, нелогічним є посилання апелянта на те, що відповідність рішень зборів співвласників вимогам Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку", немає відношення до предмету розгляду справи, оскільки саме дані рішення є тією підставою, яка і спричинила сам спір, тому суд першої інстанції був зобов'язаний перевірити законність підстав, на яких гуртувалися вимоги позивача. Крім того, відповідач звертає увагу, що ст. 254 ГПК України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Відповідач вважає, що апелянт, виходячи зі змісту апеляційної скарги, є співвласником АДРЕСА_1 а тому рішення про його права та інтереси, повинні стосуватися лише даного будинку і жодним чином не всього рішення загалом, але апелянт просить суд скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове, при цьому виникає питання, яким чином рішення щодо інших багатоквартирних будинків стосується прав та інтересів апелянта. Відповідач вважає, що суд апеляційної інстанції має першочергово з'ясовувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов'язків скаржника, та лише після встановлення таких обставин, вирішувати питання про залучення такої особи у якості третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду. Також, відповідач звертає увагу на той факт, що до апеляційної скарги не додано жодного документа, що підтверджує статус апелянта, як співвласника АДРЕСА_1

Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія - Наш Дім" своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося. У судовому засіданні апеляційного господарського суду представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія - Наш Дім" доводи та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 підтримав, апеляційну скаргу просив задовольнити.

ОСОБА_1 у судові засідання апеляційного господарського суду не з'явився та не забезпечив явку свого повноважного представника. Про дату, час та місце проведення судових засідань в апеляційному господарському суді, ОСОБА_1 повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення йому копії ухвали апеляційного суду, в якій зазначено про дату, час та місце проведення судового засідання (а.с. 26 т.4).

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 12 ст. 270 ГПК).

Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

В даному випадку, оскільки ОСОБА_1 належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у справі, про поважність причин неявки у судове засідання суд, означена особа, не повідомила та не заявила клопотання про відкладення розгляду справи, а участь у судовому засіданні учасників справи судом апеляційної інстанції не визнавалась обов'язковою, неявка у судове засідання ОСОБА_1 не перешкоджає перегляду в апеляційному провадженні оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.12.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2018 у справі № 904/263/18; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 17.01.2019 о 11:30 год.

В судовому засіданні 17.01.2019 оголошено перерву в судове засідання на 05.02.2019 о 11:30 год.

В судовому засіданні 05.02.2019 оголошено перерву в судове засідання на 12.02.2019 о 10:30 год.

В судовому засіданні 12.02.2019 оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, заслухавши виступи представників учасників справи у судових дебатах, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а мотивувальна частина рішення підлягає зміні в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до засідання комісії з проведення конкурсу з визначення управителів будинку, споруди або групи будинків Саксаганського району (об'єкт №1), оформленого протоколом від 17.01.2014, та Довгинцівського району (об'єкт №1), оформленого протоколом від 26.02.2013, переможцем конкурсу з визначення управителя будинку, споруди або групи будинків на території Саксаганського району (об'єкт №1) та на території Довгинцівського району (об'єкт №1), визначено ТОВ "Житлосервіс - KP" (а.с.14-15 т. 1).

28.02.2013 між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради (Замовник) та ТОВ "Житлосервіс - KP" (Управитель) укладено договір про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Довгинцівському районі (об'єкт №1) (а.с. 42-48 т. 1), відповідно до п. 1. розділу 1 якого, предметом договору є передача Замовником Управителю функцій управління та надання послуг утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об'єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях (об'єкт), для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень (мешканці об'єкта) у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості (послуги), а Замовник надає право Управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов'язані з управлінням об'єктом, у разі, коли Управитель отримав на такі витрати письмову згоду Замовника.

Термін дії договору передбачено розділом 4.

Так, відповідно до п. 4.1. договору, договір набуває чинності з моменту підписання та діє протягом 1 року. Функції з управління та надання послуг з утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об'єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях, розпочинають діяти з 01.06.2013. Даний договір може бути пролонговано за згодою сторін на той самий термін. Якщо одна із сторін має намір розірвати договір, вона повинна попередити про свій намір не менш як за місяць до його розірвання.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що договір може бути розірваний за згодою сторін або в іншому порядку, передбаченому чинним законодавством або договором.

Зміни в договір можуть вноситися сторонами в узгодженому порядку, шляхом укладання додаткових угод (п. 4.2. договору).

28.02.2013 Управління благоустрою та житлової політики виконкому міськради та ТОВ "Житлосервіс - KP" підписали акт прийому-передачі будинків, споруд або групи будинків і споруд, який є додатком до договору з управління будинком, спорудою або групою будинків (а.с. 49 т.1), у якому наведено опис переданого майна: перелік будинків Довгинцівського району (об'єкт 1), які знаходяться на балансовому обліку Управління благоустрою та житлової політики виконкому міськради та передаються Управителю в управління (перелік додається на 1 арк.).

Так, відповідно до зазначеного в акті від 28.02.2013 посилання на опис переданого майна, в якому міститься перелік житлових будинків Довгинцівського району, вбачається, що ТОВ "Житлосервіс - KP" передано, зокрема, спірні житлові будинки в АДРЕСА_1 7, 9, 11, АДРЕСА_1 та вул. Лісового, 42 (а.с. 50 т.1).

13.09.2013 між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради та ТОВ "Житлосервіс - KP" укладено і підписано договір про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Саксаганському районі (об'єкт №1) (а.с. 33-39 т. 1), на тих самих умовах, що і попередній від 28.02.2013.

Пунктом 4.1. договору від 13.09.2013 визначено, що договір набуває чинності з 01.11.2013 та діє до 01.11.2014.

Як вбачається з переліку житлових будинків Саксаганського району (об'єкт №1), ТОВ "Житлосервіс - KP" відповідно до даного переліку передано, зокрема, житлові будинки у м. Кривому Розі по проспекту 200-річчя Кривого Рогу, 6, вул. Джамбула, 20, вул. Подбєльського (вул. Покровська) 6, 14 (а.с. 40 т.1).

20.01.2014 між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради та ТОВ "Житлосервіс - KP" укладено і підписано договір про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Саксаганському районі (об'єкт №1) (а.с. 22-28 т. 1), на тих самих умовах, що і попередній від 28.02.2013.

Пунктом 4.1. договору від 20.01.2014 визначено, що договір набуває чинності з моменту підписання та діє протягом 1 року. Функції з управління та надання послуг з утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об'єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях, розпочинають діяти з 01.09.2014.

20.01.2014 Управління благоустрою та житлової політики виконкому міськради та ТОВ "Житлосервіс - KP" підписали акт прийому-передачі будинків, споруд або групи будинків і споруд, який є додатком до договору з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд (а.с. 29 т.1), відповідно до якого описом переданого майна є перелік будинків Саксаганського району (об'єкт 1), які знаходяться на балансовому обліку Управління благоустрою та житлової політики виконкому міськради та передаються Управителю в управління (перелік додається на 1 арк.).

Як вбачається з переліку житлових будинків Саксаганського району (об'єкт №1), ТОВ "Житлосервіс - KP" відповідно до даного переліку передано, зокрема, житлові будинки у м. Кривому Розі по вул. Корнійчука (вул. Івана Авраменка) 9, 11, вул. Мелешкіна (вул. Володимира Великого) 45, 47, 49, вул. Тинка (вул. Генерала Радієвського) 16 (а.с. 30 т.1).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач в різні періоди направляв додаткові угоди до вищезазначених договорів з метою внесення змін щодо виключення спірних будинків з актів приймання-передачі, що є невід'ємним додатком до договорів.

Приймаючи та мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції дослідив і надав оцінку витягам з Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно, зборам співвласників багатоквартирного будинку, зокрема, надано оцінку протоколу проведення зазначених зборів, відповідно до якого місцевий суд прийшов до висновку, що в голосуванні приймали участь особи, що не є власниками житлових приміщень, площа даних приміщень не може бути зарахована до площі, що взяла участь у голосуванні, і не може враховуватися при підрахуванні результату голосування. Також, судом першої інстанції надано оцінку тому, що в голосуванні брали участь особи, які володіють лише певною часткою житлового приміщення, але при голосуванні голосували всією площею житлового приміщення, що, на думку суду першої інстанції, є прямим порушенням законодавства. Крім того, в мотивувальній частині свого рішення суд першої інстанції посилається на положення ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", відповідно до яких для прийняття рішень, що зазначені в протоколі зборів багатоквартирного будинку, необхідно щоб за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, але при ухваленні рішень (протоколів) загальних зборів співвласників, дана норма була порушена.

Суд апеляційної інстанції не погоджуються з зазначеною вище позицію суду першої інстанції, оскільки надання оцінки зазначеному вище відбулося передчасно, відповідно, суд апеляційної інстанції вважає за належне змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, мотивуючи його наступним.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулювання правових, організаційних та економічних відносин, пов'язаних з реалізацією прав та виконанням обов'язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління, передбачено Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14.05.2015 №417-VIII (далі -Закон), з подальшими змінами.

Статтею 1 Закону визначено терміни, зокрема, визначено, що:

багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об'єктами нерухомого майна;

співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку;

управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб'єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб;

управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов'язків співвласників, пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку;

частка співвласника - частка, яку становить площа квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов'язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку.

Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об'єднань співвласників багатоквартирного будинку). Наймачі, орендарі та інші користувачі квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку можуть брати участь в управлінні багатоквартирним будинком виключно за дорученням власників таких квартир та приміщень (ст. 9 Закону).

Як вже зазначалось, та як вбачається з матеріалів справи, позивач, як на правову підставу своїх позовних вимог у поданому ним позові, посилається на ст. 652 Цивільного Кодексу України, вважає, що у даному випадку зміна чинного законодавства є істотною зміною обставин, що дозволяє за рішенням суду змінити договір.

Згідно з частиною 1 статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

При цьому частиною 2 статті 652 ЦК України передбачено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість розірвання чи зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Відповідно до ч. 4 ст. 652 ЦК України зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

У спірних відносинах колегія суддів не вбачає підстав дійти висновку, що позивачем доведено наявність усіх чотирьох умов, визначених частиною 2 ст. 652 ЦК України, лише за наявності яких можлива зміна договору за рішенням суду.

Сама по собі зміна законодавства у сфері здійснення права власності у багатоквартирному будинку, а саме прийняття Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" (на що посилається позивач), та яким, у тому числі, врегульовано порядок дій співвласників у разі прийняття ними рішення про зміну форми управління багатоквартирним будинком або про обрання іншого управителя в період дії договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеного за результатами конкурсу, не може бути підставою для зміни укладеного між позивачем та відповідачем договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків, оскільки у зв'язку з такою зміною на позивача та відповідача (сторін договору) не покладаються додаткові обов'язки щодо об'єкта договору.

Відповідно до ст. 13 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону (редакція на дату звернення позивача з позовом до суду) до визначення співвласниками багатоквартирного будинку, в якому не створено об'єднання співвласників, форми управління багатоквартирним будинком, але не більше одного року із дня набрання чинності цим Законом, послуги з утримання такого будинку надає суб'єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у багатоквартирному будинку до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до тієї ж статті 13 зазначеного Закону, у разі якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об'єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У разі якщо місцевою радою або її виконавчим органом відповідно до законодавства прийнято рішення про делегування іншому органу - суб'єкту владних повноважень функцій із здійснення управління об'єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг, управитель призначається на конкурсних засадах таким органом.

Якщо протягом дії договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеного за результатами конкурсу, співвласники приймуть рішення про зміну форми управління багатоквартирним будинком або про обрання іншого управителя, співвласники мають право достроково розірвати такий договір, попередивши про це управителя, призначеного на конкурсних засадах, не пізніш як за два місяці до дня розірвання договору (ст. 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону).

Отже, виходячи з наведених вище положень закону, співвласники багатоквартирного будинку наділені правом приймати рішення про зміну форми управління багатоквартирним будинком або про обрання іншого управителя, а також у разі обрання іншого управителя - правом достроково розірвати договір, укладений з попереднім управителем за результатами конкурсу, дотримавшись визначеної законом процедури. Участі у такій процедурі виконавчого органу місцевої ради, який призначав на конкурсних засадах управителя, закон не вимагає.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем не доведено наявність усіх чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 ЦК України, зокрема, позивачем не доведено наявність істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, не доведено того факту, що внаслідок настання цих обставин, позивач значною мірою позбавлений того, на що він розрахував при укладенні договору.

Щодо посилання позивача на ті обставини, що правовідносини між позивачем та відповідачем (договірні відносини) на сьогодні продовжують існувати та порушують право співвласників багатоквартирних будинків самостійно укласти договори про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Також, відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці , фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

За приписами ч. 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У даному випадку, позивач, посилаючись на наявність підстав для внесення змін до договору, зазначає, що його правовідносини з відповідачем, які продовжують існувати, порушують право співвласників багатоквартирних будинків.

Отже, виходячи з мотивів звернення позивача з позовом до суду, позивач фактично просить захистити права співвласників багатоквартирного будинку, тоді як у спірних відносинах правом звертатися до суду в інтересах інших осіб позивач не наділений, як не наділений і повноваженнями щодо представництва співвласників багатоквартирного будинку, а Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" чітко регламентовано порядок дій співвласників у разі прийняття ними рішення про обрання іншого управителя.

Відповідно, в даній справі істотною зміною обставин не може вважатися прийняття Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", оскільки прийняття зазначеного Закону не є такою істотною зміною обставин в розумінні ст. 652 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що саме наведені вище обставини і є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивача.

Разом з тим, місцевий господарський суд вирішив спір за позовом позивача, не звернувши уваги на підстави поданого позову та не надавши саме їм правової оцінки.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що апелянт, виходячи зі змісту апеляційної скарги, є співвласником АДРЕСА_1 а тому рішення про його права та інтереси повинні стосуватися лише даного будинку.

Зважаючи на відповідні доводи відповідача щодо необхідності встановлення судом обставин, пов'язаних з тим, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов'язків скаржника, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, інтереси та (або) обов'язки), мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов'язки учасника справи.

Тобто частиною 1 статті 254 ГПК України визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким, зокрема розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов'язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову.

Одночасно вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення прийнято щодо їх прав, інтересів та (або) обов'язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв'язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов'язок і такий зв'язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Як вбачається з оскаржуваного рішення місцевого господарського суду, судом надано оцінку результатам голосування зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 і за висновком суду за обрання нового управителя проголосувало 4 231, 94 мІ, площа, яка не може бути врахована становить 1 635, 00 мІ.

Разом з тим, відповідно до наявного в матеріалах справи протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням : АДРЕСА_1 від 17.01.2017 при вирішенні питання порядку денного: визначення управителя багатоквартирного будинку та затвердження умов договору із управителем ОСОБА_1 приймав участь у зборах та голосував з цього питання порядку денного голосами "за". Відповідно до цього протоколу право власності ОСОБА_1 на квартиру/нежитлове приміщення підтверджується Свідоцтвом про право власності. Отже, оскаржуване рішення місцевого господарського суду в частині оцінки результатів голосування зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та зробленого судом першої інстанції висновку щодо площ, які не можуть бути враховані, безпосередньо впливає на права та обов'язки апелянта як особи, волевиявлення якої, у тому числі, судом першої інстанції поставлено під сумнів.

При цьому колегія суддів погоджується з тим, що щодо решти будинків, оцінка результатам голосування зборів співвласників по яким надавалась судом першої інстанції, ОСОБА_1 не є тією особою, на права та обов'язки якої впливає оскаржуване рішення суду у відповідній частині та яка була б наділена правом подати апеляційну скаргу на судове рішення у цій частині.

Також, щодо тверджень відповідача стосовно того, що, ОСОБА_1 до апеляційної скарги не додано документа, що підтверджує його статус як співвласника АДРЕСА_1 апеляційний суд зазначає, що відповідно до наявного в матеріалах справи протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 від 17.01.2017 (а.с. 1-5 т. 3), ОСОБА_1 голосував на зборах співвласників зазначеного будинку під порядковим номером в протоколі 69, щодо питання порядку денного №1 - визначення управителя багатоквартирного будинку та затвердження умов договору із управителем. З даного протоколу вбачається, що документом, що підтверджує право власності на квартиру/нежитлове приміщення, на підставі якого ОСОБА_1 брав участь у голосуванні на зазначених зборах - є свідоцтво про право власності. Тобто, матеріалами справи підтверджується його статус як співвласника багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 Між тим, доказів того, що ОСОБА_1 не є співвласником цього багатоквартирного будинку, відповідач до суду апеляційної інстанції не надав.

Щодо доводів ОСОБА_1 стосовно того, що суд першої інстанції вийшов за межі принципу диспозитовності, прийнявши позицію відповідача та самостійно дійшов необгрунтованого висновку про незаконність рішень зборів співвласників та відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається, з ухвали господарського суду від 27.04.2018 (а.с. 131-132 т.3), на підставі поданого представником відповідача клопотання щодо витребування у позивача пояснень стосовно правомірності участі фізичних осіб у голосуванні під час обрання управителів третьої особи, а також у голосуванні осіб, що не володіють загальною площею, суд першої інстанції витребував у позивача докази щодо правомочності підпису протоколів у голосуванні осіб, які не володіють загальною площею квартир, а також, у голосуванні осіб, які не є власниками квартир. Відповідно, суд апеляційної інстанції вбачає, що подане клопотання відповідача та здійснене судом першої інстанції витребування документів, знаходяться у безпосередньому зв'язку між собою.

Щодо доводів апелянта стосовно того, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що відповідачем подано відзив з порушенням процесуальних строків для його подання, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, своєю ухвалою суд першої інстанції від 12.02.2018 надав відповідачу строк - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, надати до суду відзив на позовну заяву, підготовче засідання призначив на 07.03.2018. Ухвалою суду від 07.03.2018 (а.с. 63 т.1), у зв'язку з клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи, суд відклав підготовче засідання на 05.04.2018 та надав, зокрема, відповідачу повторно у строк до 15.03.2018 надати до суду відзив на позовну заяву, а у разі отримання від позивача відповіді на відзив, в строк до 04.04.2018 надати позивачу та до суду заперечення на відповідь на відзив. Між тим, як вбачається з матеріалів справи, відзив на позовну заяву відповідачем було подано до суду першої інстанції 04.04.2018м (а.с. 200-201 т.1), тобто з порушенням процесуального строку, встановленого судом першої інстанції для його подання. Проте, як вбачається з рішення суду першої інстанції, суд не врахував порушення відповідачем визначених судом строків для подання відзиву на позовну заяву та прийняв його до розгляду.

Відповідно до ч.8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Оскільки, з відзиву на позовну заяву не вбачається зазначення відповідачем причин пропуску строку для його подання, суд першої інстанції, прийнявши до розгляду зазначений відзив відповідача, порушив норми процесуального права.

Щодо клопотання позивача стосовно заміни Управління з благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради його правонаступником - Департаментом розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради, відповідно до рішення Криворізької міської ради № 2800 від 27.06.2018, апеляційний суд вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки документів, що підтверджували б факт створення на базі Управління з благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради (його державної реєстрації як юридичної особи) та припинення юридичної особи - Управління з благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради, а також фактичного переходу від Управління до Департаменту усіх прав та обов'язків позивачем до клопотання не додано.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Між тим, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, для зміни оскаржуваного судового рішення, а саме його мотивувальної частини шляхом її викладення у редакції цієї постанови, та в іншій частині щодо залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта, який звільнений від сплати судового збору в установленому законом порядку.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2018 у справі № 904/263/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2018 у справі №904/263/18 змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині - рішення залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на ОСОБА_1, який звільнений від сплати судового збору в установленому законом порядку.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 07.03.2019

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко

Суддя А.Є. Чередко