ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"11" березня 2019 р. Справа№ 34/3-8/160

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Суліма В.В.

Дідиченко М.А.

розглянувши апеляційну скаргу Державного агентства резерву України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 про відмову у задоволенні заяви Державного агентства резерву України про роз'яснення рішення Вищого арбітражного суду України від 25.01.2001 у справі №8/160 з урахуванням ухвали Господарського суду міста Києва від 18.09.2008 у справі №34/3-8/160 (суддя Сташків Р.Б.) за позовом публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Державного агентства резерву України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерства фінансів України та Міністерства аграрної політики України про стягнення 130 614 067,93 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі №34/3-8/160 у задоволенні заяви Державного агентства резерву України про роз'яснення способу і порядку виконання рішення у справі №34/3-8/160 (рішення Вищого арбітражного суду України від 25.01.2001 у справі №8/160 з урахуванням ухвали Господарського суду міста Києва від 18.09.2008 у справі №34/3-8/160) відмовлено.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Державне агентство резерву України звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу та прийняти нове рішення щодо задоволення заяви Державного агентства резерву України про роз'яснення рішення Вищого арбітражного суду України від 25.01.2001 у справі №8/160 з урахуванням ухвали Господарського суду міста Києва №34/3-8/160 від 18.09.2008 в частині способу і порядку його виконання.

Розглянувши апеляційну скаргу, додані до неї матеріали, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, яка діє на дату звернення з апеляційною скаргою), встановлені ставки судового збору в таких розмірах:

- за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 921 грн.

За таких обставин, апелянт оскаржуючи ухвалу суду, повинен сплатити за подання даної апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1 921 грн.

В свою чергу, апелянтом доказів оплати судового збору до суду не надано.

При цьому, слід зазначити, що додана до апеляційної скарги копія платіжного доручення №763 від 23.11.2018 на суму 1 762,00 грн. колегією суддів не приймається в якості доказу оплати судового збору, з огляду на наступне.

Так, судовий збір за подання апеляційних скарг до Північного апеляційного господарського суду сплачується за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: 2004, Код класифікації доходів бюджету: 22030101, Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб) Судовий збір, за позовом ___________(ПІБ чи назва установи, організації позивача), Північний апеляційний господарський суд (назва суду, де розглядається справа).

Утім, як вбачається з призначення платежу згаданого платіжного доручення, судовий збір перераховано до Шостого апеляційного адміністративного суду. Крім того, платіж здійснено не за реквізитами передбаченими для сплати судового збору за подання апеляційних скарг до Північного апеляційного господарського суду. При цьому, датою платіжного доручення значиться - 23.11.2018, тоді як оскаржувана ухвала суду прийнята 11.02.2019, а отже, платіж здійснено раніше ніж прийнято ухвалу.

Відтак, з огляду на викладене, апелянтом не надано доказів сплати судового збору.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в ГПК України обов'язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати скаргу скаржнику.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95, від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 Господарського процесуального кодексу підлягає залишенню без руху.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не виконано вимоги п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до положень статті 260 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаного недоліку.

Крім того, апеляційну скаргу подано апелянтом після закінчення строку, встановленого ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України для її подання, без клопотання про поновлення цього строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Як вбачається з матеріалів справи, судом 11.02.2019 було прийнято оскаржувану ухвалу, відповідно останнім днем строку, у який вказана ухвала могла бути оскаржена в апеляційному порядку, є 21.02.2019.

Згідно зі штемпелем на конверті, доданого до апеляційної скарги, остання була подана апелянтом 25.02.2019, тобто з пропуском встановленого ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України строку на апеляційне оскарження, без клопотання про поновлення цього строку.

При цьому, колегія суддів зазначає, що посилання апелянта на отримання ним оскаржуваної ухвали лише 14.02.2019 може бути покладено в основу клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 11.02.2019.

Згідно з ч. 3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного агентства резерву України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі №34/3-8/160 - залишити без руху.

2. Державному агентству резерву України усунути встановлений при поданні апеляційної скарги недолік шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду доказів сплати судового збору у розмірі 1 921,00 грн., протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3. Роз'яснити апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали в частині надання доказів оплати судового збору у встановлений вище строк, апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута апелянту.

4. Роз'яснити апелянту про право на звернення до апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі №34/3-8/160 протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

5. Роз'яснити апелянту, що у випадку неподання скаржником заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Ухвала підписана суддями: 11.03.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді В.В. Сулім

М.А. Дідиченко