РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.02.2019Справа № 910/14065/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ПрімІнвест"

до Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Тімоніна Олександра Олексійовича та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про скасування рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобов'язання вчинити дії.

Представники сторін:

від позивача: Василевська К.М., ордер серія КВ № 434553, Савченко Ю.О., довіреність № 912 від 05.12.2018;

від відповідача - 1: Абросімов С.С., довіреність № 59 від 29.11.2018;

від відповідача - 2: Заплішна О.Д, довіреність № 27-26486/17 від 27.12.2017;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПрімІнвест» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Тімоніна Олександра Олексійовича та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про скасування рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу протиправно не було повернуто активи фонду фінансування будівництва, розміщені у ПАТ «Діамантбанк» згідно Договорів депозиту № 1735.001, № 1735.002, № 1735.003, № 1735.005 і Додаткової угоди до Договору депозиту № 1735.003 та включено їх до сьомої черги погашення реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Діамантбанк».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2018 судом залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків та встановлено спосіб їх усунення.

09.11.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків, відповідно до якої, позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 24.10.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.12.2018.

28.11.2018 представником відповідача-1 подано відзив на позовну заяву.

30.11.2018 представником відповідача-2 подано відзив на позовну заяву.

03.12.2018 представником позивача подано клопотання про долучення доказів.

07.12.2018 представником позивача подано клопотання про долучення документів, відповідь на відзиви відповідачів.

07.12.2018 представником відповідача-1 подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке представником відповідача-1 у судовому засіданні 10.12.2018 не підтримано.

У судове засідання 10.12.2018 представники сторін з'явились.

За результатами судового засідання 10.12.2018 судом постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 21.01.2019.

19.12.2018 представником відповідача-2 подано заперечення на відповідь позивача.

28.12.2018 представником позивача подано відповідь на відзиви відповідачів.

15.01.2019 представником відповідача-1 подано заперечення на відповідь на відзив позивача.

17.01.2019 представником відповідача-1 подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 21.01.2019 представники позивача та відповідача-2 з'явились, представник відповідача-1 не з'явився.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 04.02.2019, яку занесено до протоколу судового засідання.

04.02.2019 представником відповідача 2 подано письмові пояснення.

04.02.2019 представником позивача подано письмові пояснення.

У судове засідання 04.02.2019 представники сторін з'явились, представник відповідача-1 подав письмові пояснення.

За результатами судового засідання, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 25.02.2019.

08.02.2019 представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 25.02.2019 представники сторін з'явились.

Представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представники відповідачів проти позову заперечили з підстав викладених у відзиві.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 25.02.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

09 листопада 2010 року між Публічним акціонерним банком «Діамант» (далі - відповідач - 1, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПрімІнвест» (далі - позивач, вкладник) укладено Договір банківського вкладу (депозиту) «Раціональний» № 1735.001 (далі - Договір-1), відповідно до умов якого, банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № 5 (далі - вкладний рахунок) у національній валюті України для розміщення вкладником банківського вкладу.

В подальшому, сторонами укладено ряд Додаткових угод до Договору-1.

Зокрема, 28 травня 2013 року сторонами укладено Додаткову угоду № 1735.001/3 відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти розділ 1-5 Договору 1 в новій редакції.

Згідно з пунктами 1.1-1.4 Договору-1 вкладник розміщує на вкладному (депозитному) рахунку № 5.001 (далі - вкладний рахунок), відкритому банком, банківський вклад у національній валюті України. Вид вкладу - на вимогу. Сума вкладу - 15 053 000 грн., яку вкладний має право поповнювати протягом строку дії цього Договору. При цьому максимальний залишок на вкладному рахунку не має перевищувати 23 000 000 грн. Розмір процентів річних, що нараховуються починаючи з 28.05.2013 на суму вкладу, визначену в п. 1.3 цього Договору - 11,5%. Якщо загальна сума вкладу на вкладному рахунку перевищувати суму максимального залишку, вказаного в п. 1.3 цього Договору, розмір процентів річних на суму вкладу за період такого перевищення становитиме - 2%.

Виплата процентів за вкладом за період з 25.09.2013 по 24.01.2014 включно - 25.01.2014, з 25.01.2014 - виплата процентів щомісячно 25 числа кожного місяця (п. 1.5 Договору 1)

Пунктом 1.6 Договору-1 узгоджено, що сума грошових коштів, що повинна безперервно знаходитись на вкладному рахунку протягом строку цього Договору, становить 9 250 000 грн.

У відповідності до п. 1.7 та 1.8 Договору-1 повернення вкладу здійснюється на поточний рахунок вкладника № 02586 у АТ «Сбербанк Росії». Виплата процентів за вкладом здійснюється на поточний рахунок вкладника № 2586 у АТ «Сбербанк Росії».

Згідно з п.1.9 Договору-1 виплата згідно п. 1.7 та 1.8 може здійснюватись на інші рахунки вкладника за його бажанням, якщо про такі рахунки він повідомить банк листом за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи (особа якої встановлюється, а повноваження перевіряються), який (підпис) скріплюється печаткою вкладника.

Цей Договір набирає чинності (вважається укладеним) з моменту підписання його сторонами та діє до 10.06.2014, або до списання вкладу з вкладного рахунку з інших підстав (п. 5.1 Договору-1).

10 червня 2014 року між Публічним акціонерним банком «Діамант» (далі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПрімІнвест» (далі - вкладник) укладено Договір банківського вкладу (депозиту) «Раціональний» № 1735.002 (далі - Договір-2), відповідно до умов якого, банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № 51.002 (далі - вкладний рахунок) у національній валюті України для розміщення вкладником банківського вкладу.

08.06.2016 сторонами укладено Додаткову угоду № 1735.002/5 до Договору-2.

Згідно з пунктами 1.2-1.6 Договору 2 вид вкладу - на вимогу. Сума вкладу - 15 700 000 грн., яку вкладник має право поповнювати та зменшувати з урахуванням п. 1.6 Договору протягом строку дії цього Договору. При цьому максимальний залишок на вкладному рахунку не має перевищувати 25 000 000 грн. Розмір процентів річних, що нараховуються починаючи з 08.06.2016 на суму вкладу, визначену в п.1.3 цього Договору - 7%. Якщо загальна сума вкладу на вкладному рахунку перевищуватиме суму максимального залишку, вказаного в п. 1.3 цього Договору, розмір процентів річних на суму, яка перевищує встановлений Договором максимальний залишок, за період такого перевищення становитиме 2%. Сума грошових коштів, що повинна безперервно знаходитись на вкладному рахунку протягом строку цього Договору, становить 15 700 000 грн.

У відповідності до п. 1.7 та 1.8 Договору 2 повернення вкладу здійснюється на поточний рахунок вкладника № 0162 у ПАТ КБ «Приватбанк» Виплата процентів за вкладом здійснюється на поточний рахунок вкладника № 0162 у ПАТ КБ «Приватбанк».

Згідно з п.1.9 Договору 2 виплата згідно п. 1.7 та 1.8 може здійснюватись на інші рахунки вкладника за його бажанням, якщо про такі рахунки він повідомить банк листом за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи (особа якої встановлюється, а повноваження перевіряються), який (підпис) скріплюється печаткою вкладника.

Цей Договір набирає чинності (вважається укладеним) з моменту підписання його сторонами та діє до 08.06.2018, або до списання вкладу з вкладного рахунку з інших підстав (п. 6.1 Договору 2).

13 квітня 2016 року між сторонами укладено Договір банківського вкладу (депозиту) «Раціональний» № 1735.003 (далі - Договір-3), відповідно до умов якого, банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № 352.003 (далі - вкладний рахунок) у національній валюті України для розміщення вкладником банківського вкладу.

13.04.2017 сторонами укладено Додаткову угоду № 1735.004 до Договору-3, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти розділи 1-6 Договору у новій редакції.

Згідно з п. 1.1 Договору-3 банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № 352.004 (далі - вкладний рахунок) для розміщення вкладником банківського вкладу (депозиту).

Згідно з пунктами 1.2-1.6 Договору-3 вид вкладу - на вимогу. Сума вкладу - 14 923 000 грн., яку вкладник має право поповнювати та зменшувати з урахуванням п. 1.6 Договору протягом строку дії цього Договору. При цьому максимальний залишок на вкладному рахунку не має перевищувати 20 000 000 грн. Розмір процентів річних, що нараховуються на суму вкладу, визначену в п.1.3 цього Договору - 11,5%. Якщо загальна сума вкладу на вкладному рахунку перевищуватиме суму максимального залишку, вказаного в п. 1.3 цього Договору, розмір процентів річних на суму, яка перевищує встановлений Договором максимальний залишок, за період такого перевищення становитиме 2%. Виплата процентів за вкладом - кожний 25 календарний день кожного місяця; в кінці стоку вкладу. Сума грошових коштів, що повинна безперервно знаходитись на вкладному рахунку протягом строку цього Договору, становить 49 000 грн.

У відповідності до п. 1.7 та 1.8 Договору-3 повернення вкладу, або його частини, здійснюється на поточний рахунок вкладника, за виключенням випадків визначених п. 2.1.8 та 3.13 цього Договору за наступними реквізитами: № 0162 у Філії «Київсіті» ПАТ КБ «Приватбанк». Виплата процентів за вкладом здійснюється на поточний/депозитний рахунок вкладник, за виключенням випадків визначених п.2.1.8 та п. 3.1.3 цього Договору, за наступними реквізитами: № 0162 у Філії «Київсіті» ПАТ КБ «Приватбанк».

Згідно з п.1.9 Договору-3 виплата згідно п. 1.7 та 1.8 може здійснюватись на інші рахунки вкладника за його бажанням, якщо про такі рахунки він повідомить банк листом за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи (особа якої встановлюється, а повноваження перевіряються), який (підпис) скріплюється печаткою вкладника.

Цей Договір набирає чинності (вважається укладеним) з моменту підписання його сторонами та діє до 17.04.2018, або до списання вкладу з вкладного рахунку з інших підстав (п. 6.1 Договору-3).

13 квітня 2017 року між сторонами укладено Договір банківського вкладу (депозиту) «Раціональний» № 1735.005 (далі - Договір-4), відповідно до умов якого, банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № 353.005 (далі - вкладний рахунок) для розміщення вкладником банківського вкладу (депозиту).

Згідно з пунктами 1.2-1.6 Договору-4 вид вкладу - на вимогу. Сума вкладу - 3 741 810,51 грн., яку вкладник має право поповнювати та зменшувати з урахуванням п. 1.6 Договору протягом строку дії цього Договору. При цьому максимальний залишок на вкладному рахунку не має перевищувати 10 000 000 грн. Розмір процентів річних, що нараховуються на суму вкладу, визначену в п.1.3 цього Договору - 11,5%. Якщо загальна сума вкладу на вкладному рахунку перевищуватиме суму максимального залишку, вказаного в п. 1.3 цього Договору, розмір процентів річних на суму, яка перевищує встановлений Договором максимальний залишок, за період такого перевищення становитиме 2%. Виплата процентів за вкладом - кожний 25 календарний день кожного місяця; в кінці стоку вкладу. Сума грошових коштів, що повинна безперервно знаходитись на вкладному рахунку протягом строку цього Договору, становить 10 000 грн.

У відповідності до п. 1.7 та 1.8 Договору-4 повернення вкладу, або його частини, здійснюється на поточний рахунок вкладника, за виключенням випадків визначених п. 2.1.8 та 3.13 цього Договору за наступними реквізитами: № 0162 у Філії «Київсіті» ПАТ КБ «Приватбанк». Виплата процентів за вкладом здійснюється на поточний/депозитний рахунок вкладник, за виключенням випадків визначених п.2.1.8 та п. 3.1.3 цього Договору, за наступними реквізитами: № 0162 у Філії «Київсіті» ПАТ КБ «Приватбанк».

Згідно з п.1.9 Договору-4 виплата згідно п. 1.7 та 1.8 може здійснюватись на інші рахунки вкладника за його бажанням, якщо про такі рахунки він повідомить банк листом за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи (особа якої встановлюється, а повноваження перевіряються), який (підпис) скріплюється печаткою вкладника.

Цей Договір набирає чинності (вважається укладеним) з моменту підписання його сторонами та діє до 17.04.2018, або до списання вкладу з вкладного рахунку з інших підстав (п. 6.2 Договору 4).

На підставі рішення Правління Національного банку України від 24 квітня 2017 року №264-рш/БТ «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДІАМАНТБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 24 квітня 2017 року № 1684 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «ДІАМАНТБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДІАМАНТБАНК» (далі - ПАТ «ДІАМАНТБАНК») з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 17 год. 00 хв. 24 квітня 2017 року до 23 травня 2017 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «ДІАМАНТБАНК», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», начальнику відділу моніторингу операцій проблемних банків департаменту дистанційного та інспекційного моніторингу діяльності банків Старцевій Тетяні Володимирівні строком на один місяць з 17 год. 00 хв. 24 квітня 2017 року до 23 травня 2017 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 22 червня 2017 року № 394-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДІАМАНТБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 23 червня 2017 року №2663, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ДІАМАНТБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДІАМАНТБАНК» (далі - ПАТ «ДІАМАНТБАНК») з 24 червня 2017 року до 23 червня 2019 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «ДІАМАНТБАНК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, крім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами* Тімоніну Олександру Олексійовичу строком на два роки з 24 червня 2017 року до 23 червня 2019 року включно.

18 липня 2017 року позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ліквідатора ПАТ «Діамантбанк» із Заявою № 297 від 12.07.2017 про включення до реєстру кредиторів, відповідно до якої, просив включити вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ПрімІнвест» на суму 34 318 017,88 грн. до акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Діамантбанк», а саме 19 241 810,51 грн. до реєстру вимог фізичних осіб відносно яких ТОВ «ФК «ПрімІнвест» виступає як управитель, 15 076 207,37 грн. до реєстру вимог юридичних осіб та просив кошти фізичних осіб перерахувати на рахунки фондів фінансування будівництва, а кошти, які належать юридичній особі ТОВ «ФК «ПрімІнвест» на рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк».

Листом від 18.09.2017 відповідач-1 повідомив позивача що його вимоги включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів сьомої черги погашення та підлягає задоволенню в сумі 34 318 017,88 грн.

Позивач, Листом № 409 від 10.10.2017 звернувся до відповідача-1, у якому зазначив, що оскільки сума 19 241 810,52 грн. перебуває в управлінні фондом фінансування будівництва ТОВ «Фінансова компанія «ПрімІнвест» та була включена до вимог кредиторів сьомої черги погашення, таке рішення відповідача-1 свідчить про неналежну оцінку фондом майна, що включається до ліквідаційної маси та повинно бути змінено.

Відповідач-1 в свою чергу надав відповідь № 1787/25.1л від 25.10.2017, у якій зазначив, що закон не містить виключень з механізму повернення коштів з поточного рахунку при ліквідації банку, інакше ніж у порядку задоволення вимог кредиторів у черговості, передбаченій законом.

Як зазначає позивач, відповідач-1 протиправно не повернув активи ФФБ, розміщені у ПАТ «Діамантбанк» згідно Договорів та включив їх до сьомої черги погашення реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Діамантбанк» з огляду на приписи ст. 20 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та приписи статті 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в зв'язку з чим, просить суд скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.09.2017 № 4077 в частині включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» сьомої черги погашення вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПрімІнвест» у сумі 18 186 810,51 грн., що є коштами фінансування будівництва, створених Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПрімІнвест» та зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Діамантбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Тімоніна Олександра Олексійовича вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод та інтересів Твоариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПрімІнвест» шляхом повернення коштів у сумі 18 186 810,51 грн. на розрахункові рахунки згідно переліку.

Відповідачі в свою чергу, заперечуючи проти позову, зазначають, що залучені до ФФБ кошти залучались до банківських установ ПАТ «Сбербанк» та ПАТ «Приватбанк» на рахунки, які були відкриті для цієї мети, що підтверджується відповідними довідками банків, при цьому, позивач, як управитель ФФБ, не відкривав в ПАТ «Діамантбанк» поточних рахунків для обліку залучених управителем коштів та здійснення розрахунків за операціями з управлінням ФФБ. Відповідачі зазначають, що згідно з Правилами ФФБ та умовами Договорів про участь у ФФБ визначено виключно цільове призначення коштів ФФБ, змінювати призначення яких позивач не мав права, а відтак позивач на власний ризик змінив цільове призначення коштів ФФБ та розмістив їх на вклад у ПАТ «Діамантбанк» для отримання прибутку у вигляді відсотків, нарахованих на суму вкладу.

Також, відповідачі зазначають, що приписи ч. 5 ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» стосуються коштів, що знаходяться на рахунку ФФБ, управителем якого є банк, а відтак позивач є кредитором банку за договорами вкладів.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Закон України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами, а також правові засади та особливості випуску, розміщення та обліку сертифікатів фондів операцій з нерухомістю.

Означений закон визначає, що управитель - фінансова установа, яка від свого імені діє в інтересах установників управління майном і здійснює управління залученими коштами згідно із законодавством, Правилами фонду та відповідає вимогам, встановленим цим Законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управителем може бути фінансова установа, що отримала в установленому законодавством порядку дозвіл/ліцензію на здійснення визначеної цим Законом діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПрімІнвест» здійснює діяльність із залучення коштів установників управління майном для фінансування об'єктів будівництва у відповідності до Ліцензії серія АВ № 614867 від 24.10.2012, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, зі строком дії з 24.10.2012 по 24.10.2017.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» фінансові установи створюють фонди за власною ініціативою в порядку, визначеному цим Законом.

Залежно від мети створення фонд може бути:

фондом фінансування будівництва;

фондом операцій з нерухомістю.

Метою створення ФФБ є отримання довірителями ФФБ у власність житла.

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» об'єктами управління майном у системі фінансово-кредитних механізмів є ФФБ та ФОН.

Об'єкт управління майном знаходиться в довірчій власності управителя.

Управитель є довірчим власником отриманого ним в управління майна.

Управитель здійснює управління майном відповідно до Правил фонду та договору управління майном.

Майно, набуте управителем у результаті управління, включається до складу отриманого в управління майна.

Кошти учасників фондів, отримані управителем в управління, відокремлюються від іншого майна управителя, а також від коштів інших фондів.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель фонду на праві довірчої власності здійснює управління фондом та для досягнення мети управління майном, визначеної установниками цього фонду, перераховує частину отриманих коштів у напрямах, зазначених у Правилах. Для ФФБ - це фінансування будівництва, для ФОН - це здійснення операцій з нерухомістю. Решта коштів залишається в управлінні управителя відповідно до Правил фонду. Вільні кошти на поточних рахунках фонду, які тимчасово не передані на фінансування будівництва, банк-управитель має право використовувати при здійсненні банківських операцій. При цьому банк-управитель несе відповідальність за їх збереження власними коштами.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем створено 13 фондів фінансування будівництва типу А та затверджено відповідні правила.

Статтею 11 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» унормовано, що фінансова установа, яка відповідає вимогам цього Закону, може за власною ініціативою створити ФФБ. ФФБ не є юридичною особою.

ФФБ може бути двох видів - ФФБ виду А та ФФБ виду Б.

Для ФФБ виду А поточну ціну вимірної одиниці об'єкта будівництва, споживчі властивості об'єктів інвестування та об'єкта будівництва, коефіцієнти поверху та комфортності визначає забудовник, при цьому він приймає на себе ризик щодо недостатності залучених коштів на спорудження об'єкта будівництва та зобов'язаний своєчасно ввести його в експлуатацію відповідно до проектної документації і виконати усі необхідні роботи для дотримання технічних характеристик об'єктів інвестування та об'єкта будівництва незалежно від обсягу фінансування.

Для ФФБ виду Б:

забудовник бере на себе зобов'язання дотримуватися вимог управителя щодо споживчих властивостей об'єктів інвестування та об'єкта будівництва, здійснювати спорудження об'єктів будівництва без порушення графіків будівництва та відповідно до проектної документації і в межах загальної вартості будівництва, погодженої з управителем, та своєчасно ввести їх в експлуатацію і виконати усі необхідні роботи для дотримання технічних характеристик об'єктів інвестування та об'єкта будівництва, у разі виконання управителем графіка фінансування будівництва;

управитель визначає поточну ціну вимірної одиниці об'єкта будівництва, коефіцієнти поверху і комфортності та приймає на себе ризик щодо недостатності залучених коштів на спорудження об'єкта будівництва.

При здійсненні управління ФФБ виду Б, для покриття ризику недостатності залучених коштів на спорудження об'єкта будівництва, управитель може укласти з визначеним ним страховиком договір страхування такого комерційного ризику.

Управитель може створити ФФБ виду Б лише за наявності відповідного дозволу на прийняття управителем на себе комерційних ризиків.

Дозвіл на прийняття управителем на себе комерційних ризиків, визначених цим Законом, надає відповідний орган, що здійснює нагляд та регулювання діяльності управителя відповідно до розроблених ним нормативно-правових актів.

Для ФФБ виду Б у разі порушення забудовником умов договору, що за оцінкою управителя може призвести до підвищення його ризиків, управитель може в односторонньому порядку змінити умови договору з забудовником за конкретним об'єктом будівництва ФФБ виду Б на умови договору, що відповідають ФФБ виду А, та письмово повідомити про це довірителів за цим об'єктом будівництва та забудовника в місячний строк.

ФФБ вважається створеним після затвердження управителем Правил ФФБ, укладання договору із забудовником та відкриття рахунків ФФБ. Для кожного ФФБ відкриваються окремі рахунки. Будь-які обмеження щодо кількості об'єктів будівництва, що можуть споруджуватися в рамках кожного ФФБ, а також щодо обсягів залучених управителем ФФБ в управління коштів не встановлюються.

Банк-управитель відкриває рахунки ФФБ у своєму балансі.

Управитель, який не є банківською установою, відкриває в обраному ним банку на своє ім'я окремий поточний рахунок, який є рахунком фонду.

Рахунки ФФБ управитель використовує для:

обліку залучених в управління коштів;

здійснення розрахунків за операціями з управління ФФБ;

зберігання оперативного резерву, сформованого за рахунок залучених в управління коштів.

Облік коштів, внесених довірителями до ФФБ, а також облік коштів, спрямованих управителем з ФФБ на фінансування будівництва, управитель здійснює відокремлено від іншого майна управителя, а також від інших ФФБ.

Довірителями ФФБ можуть бути фізичні та юридичні особи та спільний інвестор ФОН. За умови виникнення правовідносин системи ФОН-ФФБ довірителем ФФБ є спільний інвестор ФОН, в інтересах якого діє управитель ФОН. При цьому договір про участь у ФФБ має містити відповідне застереження.

Залучені до ФФБ кошти використовуються управителем на умовах договору про участь у ФФБ у порядку, визначеному Правилами ФФБ.

Управитель ФФБ при здійсненні управління ФФБ:

несе відповідальність за дотримання обмежень довірчої власності управителя, визначених Правилами ФФБ та визнаних довірителями ФФБ;

несе відповідальність за виконання своїх зобов'язань перед довірителями ФФБ у межах цього Закону та договору про участь у ФФБ;

не несе відповідальності власним майном за виплату коштів довірителю ФФБ в разі його відмови від участі у ФФБ виду А, якщо управитель ФФБ дотримався встановлених Правилами ФФБ процедур щодо забезпечення можливості отримання довірителем коштів з ФФБ на вимогу довірителя;

за дорученням довірителів виступає в інтересах довірителів позивачем у разі невиконання забудовником своїх зобов'язань щодо строків спорудження і якості об'єктів будівництва та передачі об'єктів інвестування довірителям у власність.

ФФБ діє до виконання усіх зобов'язань перед довірителями.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем відкрито поточні рахунки для обліку залучених в управління коштів та фінансування будівництва у ПАТ «Сбербанк» та ПАТ КБ «Приватбанк».

Також, як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «ПрімІнвест» та Публічним акціонерним товариством «Діамантбанк» укладено Договори банківських вкладів (депозитів).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем здійснено перерахування коштів з поточних рахунків фондів фінансування будівництва на депозитні рахунки, відкриті у Публічному акціонерному товаристві «Діамантбанк».

Водночас, на підставі рішення Правління Національного банку України від 24 квітня 2017 року №264-рш/БТ «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДІАМАНТБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 24 квітня 2017 року № 1684 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «ДІАМАНТБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДІАМАНТБАНК» (далі - ПАТ «ДІАМАНТБАНК») з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 17 год. 00 хв. 24 квітня 2017 року до 23 травня 2017 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «ДІАМАНТБАНК», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», начальнику відділу моніторингу операцій проблемних банків департаменту дистанційного та інспекційного моніторингу діяльності банків Старцевій Тетяні Володимирівні строком на один місяць з 17 год. 00 хв. 24 квітня 2017 року до 23 травня 2017 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 22 червня 2017 року № 394-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДІАМАНТБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 23 червня 2017 року №2663, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ДІАМАНТБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДІАМАНТБАНК» (далі - ПАТ «ДІАМАНТБАНК») з 24 червня 2017 року до 23 червня 2019 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «ДІАМАНТБАНК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, крім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами* Тімоніну Олександру Олексійовичу строком на два роки з 24 червня 2017 року до 23 червня 2019 року включно.

Спеціальним законом, яким регулює діяльність банківських установ в Україні є Закон України «Про банки і банківську діяльність».

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» неплатоспроможний банк - це банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Частиною 1 статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що НБУ зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних у разі: 1) неприведення банком своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів НБУ, після віднесення його до категорії проблемних, але не пізніше ніж через 180 днів з дня визнання його проблемним; 2) зменшення розміру регулятивного капіталу або нормативів капіталу банку до однієї третини від мінімального рівня, встановленого законом та/або нормативно-правовими актами НБУ; 3) невиконання банком протягом 10 робочих днів поспіль 10 і більше відсотків своїх зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами; 4) одноразове грубе або систематичне порушення банком законодавства у сфері готівкового обігу, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, що створює загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку.

Пунктом 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому Законом.

Частиною 1 ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено підстави ліквідації банку, зокрема зазначено, що банк може бути ліквідований: 1) за рішенням власників банку; 2) у разі відкликання НБУ банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією ФГВФО. Так, НБУ має право відкликати банківську ліцензію з власної ініціативи у разі, якщо: 1) виявлено, що документи, надані для отримання банківської ліцензії, містять недостовірну інформацію; 2) банк не виконав жодної банківської операції протягом року з дня отримання банківської ліцензії.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ліквідація банку з ініціативи Національного банку України здійснюється відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Статтею 91 цього Закону визначено, що з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається такими, що настав.

Ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та розпорядження майном банку, складає перелік акцептованих ним вимог для затвердження Національним банком України.

Зокрема, приписами статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Згідно ч. 1 ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

У відповідності до ч. 4 вказаної статті Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Згідно з п. 12 ч. 5 ст. 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку, зокрема визначає порядок складання та затверджує реєстр акцептованих вимог кредиторів.

Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» унормовано, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

18 липня 2017 року позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ліквідатора ПАТ «Діамантбанк» із Заявою № 297 від 12.07.2017 про включення до реєстру кредиторів, відповідно до якої, просив включити вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ПрімІнвест» на суму 34 318 017,88 грн. до акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Діамантбанк», а саме 19 241 810,51 грн. до реєстру вимог фізичних осіб відносно яких ТОВ «ФК «ПрімІнвест» виступає як управитель, 15 076 207,37 грн. до реєстру вимог юридичних осіб та просив кошти фізичних осіб перерахувати на рахунки фондів фінансування будівництва, а кошти, які належать юридичній особі ТОВ «ФК «ПрімІнвест» на рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк».

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Частинами 2 та 3 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Листом від 18.09.2017 відповідач-1 повідомив позивача, що його вимоги включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів сьомої черги погашення та підлягають задоволенню в сумі 34 318 017,88 грн.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається та визнається сторонами, що вимоги позивача на суму 18 186 810,51 грн., яка є предметом спору, включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Діамантбанк» сьомої черги погашення.

Однак, позивач, Листом № 409 від 10.10.2017 звернувся до відповідача-1, у якому зазначив, що оскільки сума 19 241 810,52 грн. перебуває в управлінні фондом фінансування будівництва ТОВ «Фінансова компанія «ПрімІнвест» та була включена до вимог кредиторів сьомої черги погашення, таке рішення відповідача-1 свідчить про неналежну оцінку фондом майна, що включається до ліквідаційної маси та повинно бути змінено.

Відповідач-1 в свою чергу надав відповідь № 1787/25.1л від 25.10.2017, у якій зазначив, що закон не містить виключень з механізму повернення коштів з поточного рахунку при ліквідації банку, інакше ніж у порядку задоволення вимог кредиторів у черговості, передбаченій законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» іпотечні активи, що перебувають в управлінні банку або є забезпеченням виконання зобов'язань за сертифікатами з фіксованою дохідністю, емітентом яких є банк, а також кошти на рахунку фонду фінансування будівництва або майно фонду операцій з нерухомістю, в тому числі кошти на його рахунку, що перебувають в управлінні банку, не включаються до ліквідаційної маси банку. Розпорядження цими активами здійснюється відповідно до законів України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" та "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю".

Активи банку, включені до складу іпотечного покриття іпотечних облігацій, не включаються до ліквідаційної маси банку. Відчуження цих активів, у тому числі примусове, здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про іпотечні облігації".

Активи недержавного пенсійного фонду (крім депозитів), зберігачем яких є банк, не включаються до ліквідаційної маси такого банку. Повернення цих активів здійснюється відповідно до Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення".

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» управитель, який не є банківською установою, відкриває в обраному ним банку на своє ім'я окремий поточний рахунок, який є рахунком фонду.

Рахунки ФФБ управитель використовує для:

обліку залучених в управління коштів;

здійснення розрахунків за операціями з управління ФФБ;

зберігання оперативного резерву, сформованого за рахунок залучених в управління коштів.

Облік коштів, внесених довірителями до ФФБ, а також облік коштів, спрямованих управителем з ФФБ на фінансування будівництва, управитель здійснює відокремлено від іншого майна управителя, а також від інших ФФБ.

Згідно з п. 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах затвердженої постановою Національного банку України № 492 від 12.11.2003 банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки, за договором рахунку умовного зберігання (ескроу) - рахунки умовного зберігання (ескроу).

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Матеріалами справи підтверджується, що поточні рахунки для обліку залучених в управління коштів та фінансування будівництва відкрито позивачем саме у ПАТ «Сбербанк» та ПАТ КБ «Приватбанк», які відповідно і є рахунками ФФБ.

В свою чергу, ПАТ «Діамантбанк» відкрито позивачу саме вкладні рахунки згідно Договорів банківських вкладів (депозитів).

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Частиною 1 ст. 1061 ЦК України унормовано, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

За своєю природою договір банківського вкладу подібний до договору банківського рахунка. Згідно з ч. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Проте договір банківського вкладу має відмінності від договору банківського рахунка. Це насамперед відмінності в цілях, на досягнення яких вони спрямовані, а також в їх кінцевих договірних результатах.

З системного аналізу вбачається, що ціль договору банківського вкладу полягає у залученні банком коштів фізичних та юридичних осіб під певний відсоток з метою спрямування означених коштів банком, зокрема на кредитування та відповідно отримання банком прибутку у вигляді різниці між відсотками, а вкладником у вигляді відсотків.

Таким чином, розміщення вкладником коштів за Договором банківського вкладу на депозитному рахунку має на меті саме отримання прибутку.

Означене узгоджується із Податковим кодексом України, яким встановлено ставки податку на пасивні доходи, серед яких проценти отримані з депозитних (вкладних) банківських рахунків.

В свою чергу, відповідно до пунктів 3.6, 6.2, 6.3, 7.1, 7.6 Правил ФФБ №, № , № , № , № , № 100290037, № 100029036, № , № , № , № , № 4, № .

Залучені до ФФБ кошти використовуються управителем за рахунок залучених в управління коштів.

Управитель здійснює управління ФФБ особисто та не може доручати управління ФФБ іншим особам.

Управитель не може використовувати отримане в управління майно не за цільовим призначенням, визначеним у договорі управління майном.

Управитель для досягнення мети управління ФФБ, перераховує частину отриманих в довірчу власність коштів на фінансування будівництва. Решта коштів складає оперативний резерв, який залишається в управлінні управителя.

Кошти оперативного резерву, сформованого управителем відповідно до встановлених обмежень за рахунок отриманих в управління коштів, управитель використовує для виконання таких операцій:

- виплата довірителям коштів з ФФБ;

- перерозподіл отриманих в управління коштів між об'єктами будівництва внаслідок здійснення довірителями операцій зміни об'єкта інвестування.

В свою чергу, згідно з умовами Договорів про участь у ФФБ управитель для досягнення мети управління ФФБ, перераховує частину отриманих в довірчу власність коштів на фінансування будівництва. Решта коштів складає оперативний резерв, який залишається в управлінні управителя. Залишки коштів оперативного резерву після введення об'єкта будівництва в експлуатацію перераховуються забудовнику і є його власністю.

Управитель зобов'язаний здійснювати управління майно особисто; прийняти від довірителя грошові кошти на рахунок ФФБ в управління та використати кошти для фінансування спорудження визначеного об'єкту будівництва; не використовувати отриманні в управління кошти не за цільовим призначенням, визначеним у цьому договорі.

Відтак, виходячи із наведеного у сукупності, позивачем в порушення Правил ФФБ, Договорів та Закону України Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» перераховано кошти ФФБ з рахунків ФФБ на депозитні рахунки, чим змінено правову природу їх розміщення та використання.

Таким чином, розміщені позивачем кошти на депозитних рахунках, відкритих в ПАТ «Діамантбак» не є коштами ФФБ сформованими відповідно до Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», які не включаються до ліквідаційної маси банку, а тому на них не розповсюджується відповідний порядок їх повернення, а відтак, позивач у розумінні вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є саме кредитором Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», вимоги якого підлягають задоволенню в порядку черговості.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №826/20917/13-а.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 05.03.2019.

Суддя О.А. Грєхова