Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" лютого 2019 р. м. Житомир Справа № 906/476/18

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Давидюка В.К.,

розглядаючи клопотання ПрАТ "Товкачівський ГЗК" про залишення позову без розгляду у справі за позовом: Національного банку України

до Приватного акціонерного товариства "Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк"

про звернення стягнення на предмет застави,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - дов.№18-0014/46766 від 29.08.2018;

від відповідача: ОСОБА_2 - адвокат, дов. від 02.01.2018;

від третьої особи: ОСОБА_3 - адвокат, дов. №470 від 29.11.2018;

ВСТАНОВИВ:

Національний банк України звернувся з позовом до суду про стягнення на предмет застави за договором застави №32 від 24.03.2015, укладеного між ПрАТ "Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат" та Національним банком України.

Ухвалою від 12.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/476/18 до судового розгляду по суті.

Представник ПрАТ "Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат" 28.02.2019 подав клопотання про залишення позову без розгляду, посилаючись на п.3 ч.2 ст. 43 ГПК України.

В судовому засіданні представник відповідача наголосив на першочерговому його розгляді серед інших поданих клопотань.

Згідно з ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом.

Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч. 2 ст. 114 ГПК України).

Положеннями ч.3 ст. 201 ГПК України передбачено, що оголошення головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ГПК України, розпочавши розгляд справи по суті головуючий з'ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов'язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

В обґрунтування клопотання про залишення позову без розгляду представник ПрАТ "Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат" зазначає, судовим рішенням у справі №910/23070/17, яке набрало законної сили, встановлено припинення зобовязань ПрАТ "Товкачівський ГЗК" перед Національним банком України за договором застави №32 від 24.03.2015, а отже у НБУ відсутні підстави для звернення до суду із вимогою про звернення стягнення на предмет застави за вказаним договором, оскільки зобовязання за договором застави у ПрАТ "Товкачівський ГЗК" припинені у звязку із переходом до підприємства прав кредитора та заставодержателя внаслідок виконання забезпеченого зобовязання, тобто до звернення Національного банку України із позовом у даній справі. Умисний (цілеспрямований) характер дій позивача дає змогу відрізнити зловживання процесуальними правами від реалізації права особи на звернення до суду за судовим захистом.

На думку відповідача, про цілеспрямований характер зловживання своїми процесуальними правами та завчасне усвідомлення безпідставності позову свідчать дії Національного банку України, який в жовтні 2017 року отримав грошову вартість заставного майна, але у 2018 році ще й подав позов про звернення стягнення на заставне майно, для отримання грошової вартості застави вдруге, не маючи для цього вже жодних правових підстав. Отже, усвідомлюючи наслідки судових рішень у справі № 910/23070/17, отримавши в повному обсязі грошову вартість заставного майна, Національний банк України умисно звернувся з штучним та безпідставним позовом про стягнення на предмет застави за договором застави № 32 від 24.03.2015.

Обґрунтовуючи підстви залишення позову без розгляду, відповідач при цьому не наводить причини, чому вказане клопотання не заявлялося представником до закінчення підготовчого провадження.

Суд звертає увагу, що ухвалою від 30.01.2019 учасникам справи надано можливість подати додаткові письмові пояснення на підтвердження своїх доводів та заперечень (за наявності).

Згідно з ст.118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом

Відповідно ч. 2 ст. 207 ГПК України, суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що ГПК України визначає дії, які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами.

Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти певні дії однієї зі сторін спору, що спрямовані на затягування строків розгляду справи, на спричинення додаткових необовязкових витрат сторони, на вчинення стороною позасудових дій, які фактично свідчать про визнання позовних вимог, та/або інших дій, що передбачені законом та/ або є такими, що на розсуд суду мають на меті створення перешкод здійсненню належного судочинства у конкретному спорі, тим самим перешкоджаючи доступу сторони до правосуддя та реалізації права на справедливий суд.

Проте норми ГПК України не містять критеріїв визначення безпідставного або штучного позову, а однозначно встановити, що позов є штучним або свідомо безпідставним, суд не може виключно на підставі внутрішнього переконання. Отже, це оціночне поняття, яке в межах змагального процесу має досліджуватися судом, виходячи з доводів сторін та зібраних доказів.

Крім того, обмежується доступ до правосуддя. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" практика Європейського Суду з прав людини повинна застосовуватися судами як джерело права. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків. Практика Суду, зокрема рішення у справі "Меньшакова проти України" показує, що "право на суд", включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на розгляд спору судом. Тому, кваліфікуючи подання позову як зловживання процесуальним правом та встановлюючи негативні наслідки за такі дії у вигляді залишення позову без розгляду, тим самим сторону позбавляють гарантованого законом права на справедливий судовий розгляд, складовою якого є право доступу до суду.

Враховуючи значення справи для сторін, а також з метою всебічного, повного та об'єктивного розгляду справи, недоведеність позову та його безпідставність має досліджуватися судом у процесі розгляду справи по суті.

Керуючись статтями 43, 207, 234, 235 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Приватного акціонерного товариства "Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат" про залишення позову без розгляду від 28.02.2019 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Повний текст ухвали складено: 01.03.2019

Суддя ОСОБА_4

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам

4- третій особі