УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

28 лютого 2019 року Справа № 913/121/19

м. Харків Провадження №17/913/121/19

Господарський суд Луганської області у складі судді Фонової О.С. розглянувши матеріали за заявою Фізичної особи - підприємця Журіної Оксани Миколаївни, м. Київ,

до боржника Головного територіального управління юстиції у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області,

про видачу судового наказу,

в с т а н о в и в:

Фізична особа - підприємець Журіна Оксана Миколаївна через свого представника - адвоката Іванова Валентина Вячеславовича звернулась до Господарського суду Луганської області із заявою № б/н від 25.02.2019 про видачу судового наказу, згідно якої просить стягнути з боржника - Головного територіального управління юстиції у Луганській області заборгованість у сумі 53977,60 грн, 3 % річних у сумі 3251,97 грн, інфляційні витрати у розмірі 14962,51 та судовий збір у сумі 1238,68 грн.

Дослідивши подану заяву на предмет наявності правових підстав для видачі судового наказу, суд зазначає таке.

Згідно приписів ч. 1, 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження та позовного провадження (загального або спрощеного).

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Судовий наказ може бути видано за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Порядок та форма звернення з заявою про видачу судового наказу до господарського суду визначені Господарським процесуальним кодексом України, зокрема, розділом II глави 10 Наказне провадження.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Частиною 1 ст.148 ГПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з ч.1 ст.154 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п'яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Обґрунтовуючи вимоги за заявою представник Фізичної особи - підприємця Журіної Оксани Миколаївни адвокат Іванов Валентин Вячеславович посилається на наявність рішення Господарського суду Луганської області від 20.09.2018 у справі № 910/23732/17 за позовом Фізичної особи - підприємця Журіної Оксани Миколаївни до Головного територіального управління юстиції у Луганській області про стягнення заборгованості за договорами про закупівлю послуг про державні кошти № 8-30ор від 25.01.2013 та № 2ор від 03.03.2013, інфляційних витрат та 3 % річних.

Вказаним рішенням стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Луганській області на користь Фізичної особи - підприємця Журіної Оксани Миколаївни заборгованості у сумі 53977,60 грн, 3 % річних у сумі 3251,97 грн, інфляційні витрати у розмірі 14962,51 та судовий збір у сумі 1238,68 грн.

Заявник також зазначив, що відповідно постанови Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 рішення Господарського суду Луганської області від 20.09.2018 у справі № 910/23732/17 залишено без змін.

Проаналізувавши заяву адвоката Іванова В.В., суд дійшов висновку, що вказана особа звернулась до суду з вимогою про видачу наказу суду як виконавчого документа, який видається судом після набрання рішенням чинності.

В тексті заяви, адвокат Іванов В.В. повідомляє суд про наявність рішення, яким було стягнуто на користь його довірителя грошові кошти в сумі 73430,76 грн. При цьому, просить видати судовий наказ з посиланням на норми Господарського процесуального кодексу, що регулюють процедуру наказного провадження.

Суд звертає увагу, що видача судового наказу в межах наказного провадження та видача наказу суду на виконання його рішення є різними процесуальними діями в межах абсолютно різних процесуальних інститутів.

Видача судового наказу в межах наказного провадження здійснюється у випадку коли існує не вирішений судом спір про стягнення грошових коштів на підставі письмового договору. Про вказане свідчать приписи ч. 1 ст. 148 ГПК України.

Водночас, наказ суду, який видається на виконання судового рішення, і є виконавчим документом, не є тотожним судовому наказу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Адвокатом Івановим В.В. в порушення ч.1 ст. 148 ГПК України заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, що ґрунтується не на договорі, а на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ГПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з ч.2 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

До того ж, слід зауважити, що у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається (ч. 2 ст. 151 ГПК України).

Крім того, суд звертає увагу заявника, що наказ суду, на виконання судового рішення вже був надісланий на адресу позивача у справі № 910/23732/17, згідно супровідного листа від 18.02.2019 №910/23732/17.

Керуючись ст. 148, ч. 2 ст. 151, п. 3 ч.1 ст. 152, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

постановив:

1. Відмовити у задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця Журіної Оксани Миколаївни б/н від 25.02.2019 до боржника Головного територіального управління юстиції у Луганській області про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості у сумі 73430,76 грн повністю.

2. Судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на заявника.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України. Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання відповідно до ст. ст. 255, 256 ГПК України.

Ухвала підписана 06.03.2019.

Суддя О.С. Фонова