ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" лютого 2019 р. Справа№ 925/195/17
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Суліма В.В.
суддів: Коротун О.М.
Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.
за участю представників сторін:
від прокуратури: не прибув;
від прокуратури: Лесько Г.Є. довіреність № 034692 від 05.08.2015 року;
від позивача 1: Свириденко В.М. довіреність № 220/55/А від 11.01.2019 року;
від позивача 2: Свириденко В.М. довіреність № 1267 від 21.12.2018 року;
від відповідача: Щербак Н.Л. довіреність № 104/01/01-35 від 04.01.2019 року;
від третьої особи 1: не прибув;
від третьої особи 2: Грязон Р.М. довіреність № 13/18 від 03.09.2018 року;
від третьої особи 3: не прибув,
розглянувши апеляційну скаргу Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква
на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.08.2018 року (дата підписання повного тексту 10.09.2018 року)
у справі № 925/195/17 (суддя: Єфіменко В.В.)
за позовом Військового прокурора Черкаського гарнізону в інтересах держави в особі:
позивача 1. Міністерства оборони України
позивача 2. Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква
до Уманської міської ради
третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державне підприємство "Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою"
третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача публічне акціонерне товариство "Уманьавтодор"
третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерства оборони України Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області
про визнання незаконним та скасування рішення від 11.07.2007,

Встановив
Військовий прокурор Черкаського гарнізону (далі прокурор) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі позивач 1), Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква (далі позивач 2) звернувся до суду з позовом до Уманської міської ради (далі відповідач), за участі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державне підприємство "Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (далі третя особа 1), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача публічне акціонерне товариство "Уманьавтодор" (далі третя особа 2) та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерства оборони України Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі третя особа 3) про поновлення Міністерству оборони України та Квартирно-експлуатаційному відділу м. Біла Церква строку позовної давності на оскарження рішення Уманської міської ради від 11.07.2007 № 2.7-22/5 ; визнання незаконним та скасування рішення Уманської міської ради від 11.07.2007 року № 2.7-22/5 в частині надання в оренду ВАТ "Уманьавтодор" земельної ділянки площею 22, 9026 га по вул. Київській, 31-А у м. Умань.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за рішеннями виконавчого комітету Уманської міської ради від 23.04.1975 року № 230 та від 14.01.1976 року № 13 надано в постійне користування Білоцерківській КЕЧ ( нині - КЕВ м. Біла Церква ) земельні ділянки під розміщення військових містечок № 26 площею 500 га і № 25 площею 293,78 га відповідно. Розміри земельних ділянок прокурор підтверджує посилаючись на Акт на право пользования землей виданий виконкомом Уманської міської ради на підставі рішень виконавчого комітету Уманської міської Ради депутатів трудящих від 23.04.1975 року № 230 та від 14.01.1976 року № 13.
За доводами прокуратури встановлені в натурі межі земельних ділянок площею 293,78 та 500 га відповідно.
Так, п. 2.3.1. рішення Уманської міської ради від 11.07.2007 року № 2.7-22/5 земельну ділянку площею 22,9026 га по вул. Київській, 31 А, у м. Умань незаконно передано в оренду строком на 25 років ВАТ Уманьавтодор для будівництва житлового кварталу Греків ліс, багатоповерхової забудови з інфраструктурою.
Прокурор також посилається на те, що постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 18.11.2008 року у справі № 2-а-298/08 пункт 13.1 рішення Уманської міської ради від 17.04.2003 року № 3.8-19/24 про вилучення з користування Білоцерківської КЕЧ району земельної ділянки площею 63,66 га розташованих на території військових містечок № 25 та № 26 визнано не чинним.
Звернення прокурора до суду саме у 2016 році вмотивовано тим, що тільки тоді прокурором було отримано витяг з рішення Уманської міської ради від 11.07.2007 року про затвердження проектів відведення ВАТ "Уманьавтодор", земельних ділянок для будівництва житлового кварталу "Греків ліс" багатоповерхової забудови з інфраструктурою обслуговування, площею 22,9026 га в т.ч. сервітуту площею 1,4851 га (використання земельної ділянки для прокладання та ремонту лінійних інженерних споруд) по вул. Київській, 31-А в місті Умань строком на 25 років.
Прокурор стверджує, що на виконання вказаного рішення між Уманською міською радою та ВАТ "Уманьавтодор" 02.11.2007 року було укладено договір оренди землі, за яким Уманська міська рада як орендодавець надала, а ВАТ "Уманьавтодор" як орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку. Договір укладено до 10.07.2032 року.
Крім того, прокурор мотивує свої вимоги тим, що: … земельна ділянка площею 22,9026 га, надана міською радою в користування ПАТ Уманьавтодор, входить до складу земельної ділянки площею 63,66 га, яка була вилучена з користування оборонного відомства на підставі рішення міської ради від 17.04.2003 № 3.8-19/24, визнаного судом не чинним. Станом на 01.01.2016 року КЕВ м. Біла Церква є користувачем земельної ділянки площею 230,47 га (військове містечко № 25) та земельної ділянки площею 294 га (військове містечко № 26) у м. Умань.
Незаконність передачі в оренду ПАТ "Уманьавтодор" земельної ділянки площею 22,9026 кв. м., та про вилучення цієї ділянки Міністерству оброни України не було відомо, а згоду міністерства не отримано.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 22.03.2017 року залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 року у позові відмовлено повністю.
Постановою Вищого господарського суду України від 20.09.2017 року рішення Господарського суду Черкаської області від 22.03.2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 року у справі № 925/195/16 скасовано, а справа направлена на новий розгляд до Господарського суду Черкаської області.
Господарський суд Черкаської області відмовив у задоволенні позову своїм рішенням від 31.08.2018 року (повний текст рішення складено 10.09.2018 року).
Не погодившись з прийнятим рішенням, Міністерство оборони України та Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення в даній справі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Черкаської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про призначення повторної експертизи.
Разом з цим, скаржник вказав, що, висновком експерта від 10.05.2018 року №1576/17-23; 445-449/18-23 Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи не були надані відповіді на всі поставлені судом питання, які б мали значення для справи.
Крім того, скаржник зазначив, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки, фактам надання земельних ділянок в оренду зі складу земель обороно, наданих у постійне користування КЕВ м. Біла Церква, згідно державних актів.
Також, скаржник не погоджується з висновком суду, що представники позивачів не заперечували у судовому засіданні 15.02.2018 року проти приєднання до справи документів поданих до суду ПАТ «Уманьавтодор», оскільки представники заперечували проти залучення копій, які не були в свою чергу належним чином засвідчені.
При цьому, скаржник вказав, що відповідачем та третьою особою не спростовано того факту, що земельні ділянки надані в оренду спірним рішенням не накладається на землі оборони.
Разом з цим, судом першої інстанції не встановлено дату початку землевпорядних робіт на спірних земельних ділянках (огородження, тощо), та не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2018 року справу № 925/195/17 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Чорногуз М.Г.
Північний апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.08.2018 року до свого провадження та призначив розгляд справи №925/195/17 на 19.12.2018 року своєю ухвалою від 12.11.2018 року.
У зв`язку з участю судді Суліма В.В., у з`їзді суддів України 19.12.2018 року, розгляд справи № 925/195/17 призначений на 19.12.2018 року не відбувся.
Північний апеляційний господарський суд призначив розгляд апеляційної скарги Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.08.2018 року у справі №925/195/17 на 30.01.2019 року своєю ухвалою від 17.12.2018 року.
30.01.2019 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від прокуратури надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Крім того, 30.01.2019 року у судовому засіданні від представника позивача 1 надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи, з посиланням на необхідність розгляду справи в розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., ратифікована Україною 17.07.1997 року.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2019 року продовжено строк розгляду апеляційних скарг Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.08.2018 року у справі №925/195/17 до 20.02.2019 року. Відкладено розгляд апеляційної скарги Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква на рішення Господарського суду Черкаської області від 31.08.2018 у справі №925/195/17 на 20.02.2019 року.
У судовому засіданні 20.02.2019 року скаржник підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Крім того, представник скаржника в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду заявив усне клопотання про призначення повторної судової земельно-технічної експертизи.
За результатом розгляду справи Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що дане клопотання слід залишити без розгляду, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 267 Господарського процесуального кодексу України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду: з`ясовує питання про склад учасників судового процесу; визначає характер спірних правовідносин та закон, який їх регулює; з`ясовує обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень; з`ясовує, які обставини визнаються чи заперечуються учасниками справи; вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції; за клопотанням сторін та інших учасників справи вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача; за клопотанням учасників справи вирішує питання щодо вжиття заходів забезпечення позову; вчиняє інші дії, пов`язані із забезпеченням апеляційного розгляду справи.
Підготовчі дії, визначені п.п. 5, 6 ч. 1 цієї статті, вчиняються з дотриманням прав всіх учасників справи подати свої міркування або заперечення щодо їх вчинення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Згідно ст. 268 Господарського процесуального кодексу України суддя-доповідач після проведення підготовчих дій доповідає про них колегії суддів, яка вирішує питання про проведення додаткових підготовчих дій в разі необхідності та призначення справи до розгляду.
Головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом (ст. 207 Господарського процесуального кодексу України).
Як вбачається з матеріалів справи, скаржник звернувся до суду з даним клопотання лише 20.02.2019 року, тобто з пропуском строку встановлено ст. 267 Господарського процесуального кодексу України.
20.02.2019 року у судовому засіданні відповідач заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції без змін.
Крім того, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що відповідно до повідомлення ГУ Держгеокадастру у Черкаській області за відомостями ,які знаходять своє відображення у державній статистичній звітності за Міністерством оборони та його структурними підрозділами земельні ділянки військових містечок №25, 26 площею 500 га. та 293,78 га. в межах міста Умані не рахуються.
Представник третьої особи 2 у відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції без змін.
Разом з цим, представник третьої особи у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні клопотання про призначення повторної експертизи, оскільки позивач 2 звернувся до суду з таким клопотанням лише після закінчення підготовчих судових засідань та переходу суду до розгляду справи по суті.
Представники третьої особи 1, 3 у судове засідання 20.02.2019 року не з`явились. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 30.01.2019 року на відповідні адреси.
Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення Господарського суду Черкаської області в апеляційному порядку за відсутності представників третіх осіб 1, 3, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.
Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Черкаської області від 31.08.2018 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, на підставі рішень виконавчого комітету Уманської міської ради від 23.04.1975 року № 230 та від 14.01.1976 року № 13 надано в постійне користування Білоцерківській КЕЧ земельні ділянки під розміщення військових містечок № 26 площею 500 га і № 25 площею 293,78 га відповідно.
Рішення Уманської міської ради від 11.07.2007 року № 2.7-22/5 земельну ділянку площею 22,9026 га, в т.ч. сервітут площею 1,4851 га (для прокладання і ремонту лінійних інженерних споруд) по вул. Київській, 31 А, у м. Умань передано в оренду строком на 25 років ВАТ Уманьавтодор для будівництва житлового кварталу Греків ліс, багатоповерхової забудови з інфраструктурою.
02.11.2007 року між Уманською міською радою та ВАТ "Уманьавтодор" було укладено договір оренди землі, за яким Уманська міська рада як орендодавець надає, а ВАТ "Уманьавтодор" як орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва житлового кварталу "Греків ліс" строком на 25 років багатоповерхової забудови з інфраструктурою обслуговування площею 22,9026 га в т.ч. сервітуту площею 1,4851 га (використання земельної ділянки для прокладання та ремонту лінійних інженерних споруд) по вул. Київській, 31-А. За умовами договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 22,9026 га громадського призначення. Договір укладено до 10.07.2032 року.
Передана в оренду ВАТ "Уманьавтодор" земельна ділянка площею 22,9026 га в має два кадастрові номери: № :01:004:0251 на площу 9,0850 га та № :02:002:0216 на площу 13,8076 га.
21.12.2017 року рішенням Уманської міської ради № 3-35-42/7 було погоджено та затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки ПАТ Уманьавтодор загальною площею 13,1637 :02:002:0393), яка перебуває у їхньому користуванні на умовах оренди для будівництва житлового кварталу Греків Ліс багатоповерхової забудови з інфраструктурою обслуговування за адресою: місто Умань, вул. Київська, 31 А.
Також, рішенням Уманської міської ради №4-49-47/7 від 11.04.2018 року було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 2,4600 га. за адресую: місто Умань, вул. Київська 27, ТОВ Епіцентр - К за рахунок земель комунальної власності Уманської міської ради, які перебувають у користуванні ПАТ Уманьавтодор.
26.12.2017 року на підставі рішення Уманської міської ради №3.35-42/7 від 21.12.2017 року було укладено договір оренди землі відповідно до якого Уманська міська рада (орендодавець) передала, а ПАТ Уманьавтодор (орендар) прийняв в строкове платне користування терміном на 25 років земельну ділянку загальною площею 2,4600 га, (кадастровий номер :02:002:0415) за адресою: м. Умань, вул. Київська, 27 за рахунок земель комунальної власності Уманської міської ради.
Крім того, 26.12.2017 року укладено договір суборенди землі №2-ЗЕМ відповідно до якого ПАТ Уманьавтодор (орендар) передав у строкове платне користування ТОВ Епіцентр - К (суборендар) земельну ділянку площею 2,4600 га, (кадастровий номер :02:002:0415), що розташована за адресою:Черкаська область, місто Умань, вул. Київська 27, за рахунок земель комунальної власності Уманської міської ради, що орендуються ПАТ Уманьавтодор на підставі рішення Уманської міської ради №3.35-42/7 від 21.12.2017 року та договору оренди землі від 26.12.2017 року.
Так, Вищевикладені обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються учасниками справи.
Тобто, факт видачі у квітні 1975 року та у січні 1976 року виконкомом Уманської міської Ради депутатів трудящих Білоцерківській квартирно-експлуатаційній частині (зараз - КЕВ м. Біла Церква) державних актів від 23.04.1975 року №230 та від 14.01.1976 року №13 на право користування землею для розміщення військових містечок № 25 і № 26 зі схемами розташування земельних ділянок площами 500 га та 293,78 га відповідно (далі державні акти ), визнаються учасниками справи, тому, як правильно встановлено судом першої інстанції в силу приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу України ці обставини не підлягають доказуванню.
Разом з цим, як правильно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять, а прокурор та позивачі не надали ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, належних та допустимих в розумінні ст.ст. 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України докази наявності меж та межових знаків земельних ділянок на яких розміщуються військові містечка № 25 і № 26.
Закон України Про землеустрій від 22.05.2003 року містить, зокрема, такі визначення:
- види робіт із землеустрою - обстежувальні, вишукувальні, топографо-геодезичні, картографічні, проектні та проектно-вишукувальні роботи, що виконуються з метою складання документації із землеустрою;
- документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо;
- межування земель - комплекс робіт із встановлення чи відновлення в натурі (на місцевості) меж адміністративно-територіальних одиниць, меж земельних ділянок власників, землекористувачів, у тому числі орендарів, із закріпленням їх межовими знаками встановленого зразка;
- план земельної ділянки - графічне зображення, що відображає місцезнаходження, зовнішні межі земельної ділянки та межі земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельних сервітутів), а також розміщення об`єктів нерухомого майна, природних ресурсів на земельній ділянці;
- проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом;
- робочий проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів з використання та охорони земель, що включає розрахунки, опис, креслення технічних рішень, кошторис, реалізацію яких передбачається здійснити протягом строку, встановленого цим проектом;
- технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування;
Пунктом 2 Розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" в редакції від 07.07.2011 року, зокрема зазначено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.
Ніхто із учасників справи не оспорює того, що земельні ділянки, якими користується КЕВ є сформованими.
Відповідач та третя особа ПАТ Уманьавтодор не визнають тільки те, що Уманська міська рада розпоряджалася землями оборони на яких розміщені військові містечка № 25 і № 26 площею 22,9026 га вважаючи, що Уманська міська рада оспорюваним рішенням виділяла в користування саме землі комунальної власності.
Матеріали справи не містять проекту землеустрою.
При цьому, колегія суддів приймає посилання позивачів, що проект землеустрою у них відсутній.
Разом з цим, як правильно встановлено судом першої інстанції, надані позивачами державні акти, не містять відомостей про місцезнаходження об`єктів з якими позивачі пов`язують своє право землекористування.
Так, аналізуючи дані правовідносини, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що для правильно вирішення справи необхідно мати документацію із землеустрою, як на земельні ділянки позивачів площею 500 га і площею 293,78 га так і на земельну ділянку площею 22,9026 га, яка є предметом оспорюваного рішення.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачі не виконали неодноразових пропозицій суду першої інсьанції, викладених в ухвалах суду, і не надали витребуваної судом землевпорядної документації та письмових пояснень щодо документації із землеустрою відносно земельних ділянок, на яких розміщені військові містечка № 26 площею 500 га і № 25 площею 293,78 га відповідно.
Так, на час видачі КЕВ державних актів 1975-1976 рр. діяв Земельний кодекс Української РСР прийнятий 08.07.1970 року і введений в дію з 01.01.1971 року (далі Земельний кодекс 1970 року). Стаття 4 Земельного кодексу 1970 року, закріплювала, що вся земля в Українській РСР входила до єдиного державного земельного фонду, а земель оборони, як таких, не визначала. За змістом ст.ст. 20 22 Земельного кодексу 1970 року: Право землекористування засвідчується державними актами на право користування землею; Зазначені документи видаються після відводу земельних ділянок в натурі; Видача документів на право користування землею колгоспам, радгоспам, іншим підприємствам, організаціям і установам провадиться виконавчими комітетами районних (міських) Рад депутатів трудящих, незалежно від того, на підставі рішення якого виконавчо-розпорядчого органу державної влади надана земельна ділянка. Приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними землевпорядними органами меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, забороняється.
Згідно ст. 109 Земельного кодексу 1970 року, землі промисловості, транспорту, курортів, заповідників та іншого несільськогосподарського призначення Землями промисловості, транспорту, курортів, заповідників та іншого несільськогосподарського призначення визнаються землі, надані в користування підприємствам, організаціям та установам для здійснення покладених на них спеціальних завдань (промислового виробництва, транспорту, організації курортів, заповідників і т. ін.).
Відповідно до ст. 110 Земельного кодексу 1970 року, розміри земельних ділянок, що надаються для цілей, вказаних у статті 109 цього Кодексу, визначаються відповідно до затверджених у встановленому порядку норм або проектно-технічної документації.
Згідно ст.ст. 151 156 Земельного кодексу 1970 року державний землеустрій здійснюється державними землевпорядними органами. Землевпорядний процес складається з підготовчих робіт, складання проекту землеустрою, розгляду і затвердження проекту, перенесення його в натуру, оформлення і видачі землевпорядних документів, авторського нагляду за здійсненням проекту землеустрою. В процесі землеустрою складаються землевпорядні проекти, а також документи на право користування землею, передбачені ст. 20 цього Кодексу.
Складання землевпорядних проектів здійснюється за участю заінтересованих землекористувачів.
Проекти землеустрою по відведенню і вилученню земельних ділянок затверджують ті органи державного управління, які мають право надавати і вилучати земельні ділянки.
Землевпорядні проекти після затвердження переносяться за участю заінтересованих землекористувачів в натуру (на місцевість) з позначенням меж землекористувань межовими знаками встановленого зразка.
Землевпорядна документація, затверджена в порядку, передбаченому ст. 154 Земельного кодексу 1970 року, а також документи на право користування землею видаються землекористувачам.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, з аналізу вищевикладених положень Земельного кодексу 1970 року, вбачається, що у 1975 1976 роках, землевпорядний процес передував видачі КЕВ державних актів.
Разом з цим колегія судді приймає до уваги, що відповідач не оспорює факту наявності військових містечок № 25 і № 26 на землях щодо яких прокурор і позивачі надали державні акти.
Так, колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції, що розміщення військових містечок № 25 і № 26 при наявності державних актів не могло здійснюватися міністерством оборони з порушеннями земельного законодавства без затвердження проектів відводу землеустрою, оформлення і видачі землевпорядних документів та позначення меж землекористувань межовими знаками встановленого зразка, а відтак і передачі межових знаків на відповідальне зберігання.
18.12.1990 року за № 561-ХІІ прийнято Земельний кодекс України, який введено в дію з 15.03.1991 (далі Земельний кодекс України 1990 року).
Згідно ст. 2 Земельного кодексу України 1990 року відповідно до цільового призначення всі землі України поділяла на категорії. Зокрема, однією із таких категорій були землі промисловості, транспорту, зв`язку, оборони та іншого призначення.
Відповідно до ст. 70 Земельного кодексу України 1990 року, землями для потреб оборони визнаються землі, надані для розміщення та постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств і організацій Збройних Сил України, інших військових формувань та внутрішніх військ.
Статтею 19 Земельного кодексу України 1990 року передбачалося: надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок.
Розробку проектів відведення земельних ділянок, перенесення їх меж у натуру (на місцевість) і виготовлення документів, що посвідчують право користування землею, здійснюють державні та інші землевпорядні організації.
Замовниками виконання вказаних робіт є відповідні місцеві Ради народних депутатів, підприємства, установи і організації.
Умови і строки розробки проектів відведення земельних ділянок і перенесення їх меж у натуру (на місцевість) визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт.
За змістом статей 22 - 23 Земельного кодексу України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.
Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
Стаття 40 Земельного кодексу України 1990 року зобов`язувала власників земельних ділянок і землекористувачів зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у Білоцерківської квартирно-експлуатаційної частини (правонаступник - КЕВ м. Біла Церква), як землекористувача, мають і повинні бути оригінали землевпорядної документації 1975-1976 рр. в тому числі - про встановлення відповідними землевпорядними органами меж земельних ділянок для розміщення військових містечок № 25 і 26 в натурі (на місцевості), а також у разі зміни черговості їх освоєння/використання землевпорядна документація відповідно до вимог Земельних кодексів 1970 і 1990 років.
25.10.2001 року Верховною Радою України прийнято новий Земельний кодекс України (далі Земельний кодекс України).
Так, прокурор оспорює рішення Уманської міської ради від 11.07.2007 року за № 2.7-22/5. На дату прийняття спірного рішення Ради, Земельний кодекс України діяв в редакції від 20.06.2007 року, яка передбачала зокрема, наявність категорії - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Статтею 96 Земельного кодексу України визначено обов`язки землекористувачів. Зокрема - зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем (п. 6, ч. 2). Законом можуть бути встановлені інші обов`язки землекористувачів.
Проте, як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, прокурором і позивачами до суду першої інстанції не надано належних і допустимих доказів виконання КЕВ м. Біла Церква обов`язків землекористувача, закріплених ст. 96 Земельного кодексу України.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про використання земель оборони» військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог Земельного кодексу України.
Особливості надання земельних ділянок військовим частинам під військові та інші оборонні об`єкти визначаються Кабінетом Міністрів України.
Розміри земельних ділянок, необхідних для розміщення військових частин та проведення ними постійної діяльності, визначаються згідно із потребами на підставі затвердженої в установленому порядку проектно-технічної документації.
Військові частини зобов`язані використовувати надані їм земельні ділянки відповідно до вимог земельного і природоохоронного законодавства та з дотриманням вимог щодо забезпечення безпеки населення у процесі проведення ними постійної діяльності.

При проходженні на землях оборони ліній електропередачі і зв`язку та інших комунікацій умови їх використання визначаються договором між військовою частиною і відповідним підприємством, установою та організацією. Власники або користувачі земельних ділянок, які межують із земельними ділянками, наданими військовим частинам, можуть вимагати встановлення земельних сервітутів відповідно до закону.
Навколо військових частин та оборонних об`єктів можуть створюватися зони з особливим режимом використання земель з метою забезпечення функціонування цих військових частин та об`єктів, збереження озброєння, військової техніки, іншого військового майна, охорони державного кордону України, захисту населення, господарських об`єктів і довкілля від впливу аварійних ситуацій, стихійних лих і пожеж, що можуть виникнути на цих об`єктах.
Розмір та правовий режим зон з особливим режимом використання земель встановлюються відповідно до закону.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять, а прокурором та позивачами не були надані ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, належних і допустимих доказів наявності у позивачів затвердженої в установленому порядку проектно-технічної та землевпорядної документації згідно з Законом України «Про використання земель оборони» щодо земельних ділянок, на яких розміщено військові містечка № 26 площею 500 га і № 25 площею 293,78 га відповідно.
Відповідно до 2 Розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" в редакції від 07.07.2011 року, зокрема, земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.
У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом.
Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок.
У разі якщо кадастрові номери земельних ділянок були визначені (в тому числі на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку), але не присвоєні до 01.01.2013 року, такі кадастрові номери вважаються присвоєними, а земельні ділянки - зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа та стягнення плати за державну реєстрацію земельної ділянки, у разі якщо така документація із землеустрою була затверджена до 01.01.2013 року в порядку, встановленому законом.
У разі якщо до 01.01.2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, а відомості про таку земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель, державна реєстрація такої земельної ділянки здійснюється на підставі зазначеної технічної документації із землеустрою в порядку, встановленому законом.
Так, як правильно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів наявності дійсних розмірів та меж земельних ділянок, на яких розміщені військові містечка № 26 площею 500 га і № 25 площею 293,78 га відповідно, та їх державної реєстрації за позивачами відповідно до приписів п. 2 Розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр».
При вирішенні спору Судом з`ясовано, що на дату прийняття Уманською міською радою оспорюваного рішення, діяв Наказ Міністра оборони України від 14 липня 2008 р. № 348 Про затвердження Інструкції про порядок дій та вжиття заходів щодо недопущення самовільного захоплення , незаконного вилучення земель оборони або нерухомого військового майна ( далі - Наказ № 348; Інструкція № 348).
Із дослідженого в судовому засіданні Наказу № 348( який діяв до 19.12.2017) вбачається, що затверджена ним Інструкція № 348 встановлювала чіткий алгоритм дій та обов`язки командирів військових частин, керівників підприємств, організацій або установ Збройних Сил України та начальників квартирно-експлуатаційних відділів(квартирно-експлуатаційних частин районів ) при фактах самовільного захоплення , незаконного вилучення земель оборони в тому числі при виявленні незаконних рішень органів місцевого самоврядування ( том 4, а.с. 91 94).
Як вбачається з проекту відведення земельної ділянки ВАТ Уманьавтодор, останній розроблявся спеціалізованим підприємством у 2007 році; висновки спеціальних служб та відповідальних установ щодо проекту датовані 2006 -2007 роками.
Відповідно до декларації про початок будівельних робіт, поданої ПАТ Уманьавтодор до контролюючого органу, вбачається що об`єктом будівництва є 9 поверховий, багатоквартирний житловий будинок на земельній ділянці з кадастровим № :02:002:0393.
Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що проектування нових житлових будинків до 25 поверхів регламентовано Державними будівельними нормами України ДБН В.2.2-15 2005 Житлові будинки. Основні положення, затверджених Наказом Держбуду України від 18.05.2005 року № 80 (надано чинності наказом від 28.09.2005 року № 175) та ДБН В. 2.1 10.2009 Основи та фундаменти споруд затверджених Наказом Мінрегіонбуду України від 19.01.2009 року № 5 із наданням чинності з 01.07.09 року (далі ДБН).
За змістом вищеназваних ДБН, перед складанням проекту здійснюються інженерні вишукування гелогічних, сейсмонебезпечних та інших умов об`єкта будівництва відповідно до спеціальних норм при виконанні яких інженерні вишукування неможливо здійснити непомітно для землекористувачів.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при виконанні інженерних вишукувань чи геодезичних робіт для складання проекту будівництва 9 поверхового житлового будинку та при здійсненні підготовчих будівельних робіт на територіях військових містечок № 25 і № 26, командири військових частин, керівники підприємств,організацій або установ Збройних Сил України та начальники Білоцерківської КЕЧ/ КЕВ м. Біла Церква не могли не довідатися про порушення прав землекористування, якщо такі порушення відбувалися з боку інших осіб при підготовці проекта відведення земельної ділянки для ВАТ Уманьавтодор (в т.ч. при виконанні підготовчих робіт) і зобов`язані були діяти відповідно до приписів Наказу № 348 та Інструкції № 348.
Тобто, як правильно встановлено судом першої інстанції, командири військових частин розміщених на територіях військових містечок № 25 і № 26, керівники військових містечок № 25 і № 26 та начальники Білоцерківської КЕЧ/ КЕВ м. Біла Церква не могли не знати про проведення інженерних геодезично-вишукувальних та проектно - підготовчих робіт, які згідно чинного законодавства обов`язково виконуються при розробці проекту будівництва багатоповерхового/багатоквартирного житлового будинку.
Разом з цим колегія суддів приймає як належне твердження скаржника, що судом першої інстанції не встановлено дату початку землевпорядних робіт на спірних земельних ділянках (огородження, тощо), та не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, проте вважає їх такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні.
Вищий господарський суд України направляючи справу на новий розгляд зауважив, що для правильного вирішення даного спору судам необхідно достовірно з`ясувати правовий статус та категорію спірної земельної ділянки, співставити геодезичні дані (координати точок повороту меж земельно-кадастрових одиниць, картографічні матеріали) з планами меж земельних ділянок та відомостями, наявними в публічній кадастровій карті.
Як вбачається з матеріалів справи, для з`ясування питань поставлених касаційною інстанцією, суд першої інстанції неодноразово своїми ухвали витребував у сторін, зокрема:
- землевпорядні документації (проекти землеустрою по відведенню земельних ділянок під військові містечка № 25 і № 26 );
- докази встановлення землевпорядними організаціями меж земельних ділянок в натурі (на місцевості),
- акти приймання на зберігання геодезичних та межових знаків; доказів наявності геодезичних даних спірних земельних ділянок (координати точок повороту меж земельно-кадастрових одиниць, картографічні матеріали) та іншу технічну документацію із землеустрою;
- докази здійснення державної реєстрації на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) або доказів перенесення відомостей про земельні ділянки під військовими містечками № 25 і № 26 до Державного кадастру в автоматизованому порядку.
Проте, як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ні КЕВ, ні міністерство не надали до суду землевпорядної документації на землі оборони в місті Умань, яка повинна б у них бути на день прийняття Радою спірного рішення.
Разом з цим, суд першої інстанції на виконання висновків Вищого господарського суду України призначив судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручив Черкаському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, своєю ухвалою від 05.12.2017 року.
За результатами судової земельно-технічної експертизи, суд першої інстанції отримав висновки від 10.05.2018 року № 1576/17-23; 445-449/18-23 (далі висновок від 10. 05. 2018 року), повнота яких з`ясовувалася за участю судового експерта Шишкіна О.В. В судовому засіданні 25.06.2018 року судовий експерт Шишкін О.В. погодився із наявністю технічної помилки у заключній частині Висновку від 10. 05. 2018 року, і, звернувся до суду з клопотанням про повернення висновку для доопрацювання, яке було задоволено судом.
16.07.2018 року суд отримав доопрацьовані висновки експертизи від 09.07.2018 року № 1576/17 23; 445 449/ 18 23 (далі - Висновок від 09.07.2018 року).
Із дослідженого в судовому засіданні висновку експертизи від 09.07.2018 року № 1576/17 23; 445 449/ 18 23 вбачається, що описова та дослідницька частини, зокрема, містять такі відомості:
…Проведення експертизи доручено:
Шишкіну Олександру Валерійовичу - судовому експерту Черкаського відділення КНДІСЕ, який має вищу земельно-технічну освіту за спеціальностями Землевпорядкування та кадастр, Інженерна геодезія, освітньо-кваліфікаційний рівень магістр, кваліфікацію судового експерта зі спеціальностей 10.7 Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками (кваліфікаційне свідоцтво № 324-13, видане Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, дійсне до 04.12.2018 року), 10.14 Оцінка земельних ділянок (кваліфікаційне свідоцтво № 414-15, видане Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, дійсне до 25.11.2020 року) та 10.20 Дослідження з питань землеустрою (кваліфікаційне свідоцтво № 455-16, видане рішенням експертно-кваліфікаційної комісії Київського НДІСЕ №3(5) від 21.04.2016 року строк дії - до 21.04.2021 року, кваліфікаційний сертифікат інженера-геодезиста за № 011745 від 11.07.2014 року, п`ятий кваліфікаційний клас судового експерта, стаж експертної роботи з 2013 року, стаж роботи за фахом 13 років;
Відповідно до вимог п. 7 ст. 98 та п.5 ст.100 ГТТК України експерт, про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за ст. 384, 385 Кримінального кодексу України попереджений…
22.02.2018 надійшли додаткові матеріали згідно клопотання експерта та копії матеріалів стосовно проведення інвентаризації земель Міністерства оборони України, каталоги координат межі м. Умань, копії листів.
02.04.2018 на адресу позивача, відповідача та третіх осіб було направлено листа про проведення огляду об`єктів дослідження за вих.№23/176-17, який призначався на 11-13.04.2018 року на 10-00 годину.
11-13.04.2018 року було проведено огляд об`єктів дослідження в м. Умань, Черкаської області в присутності:
- представник КЕВ м. Біла Церква Рецька Світлана Василівна;
- командир в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 ;
- командир в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_2 ;
- представник землекористувача Рибалко Юрій Миколайович;
- представник Уманської міської ради Щербак Назар Леонідович.
Представники Військової прокуратури Черкаського гарнізону під час проведення огляду були відсутні.
… під час проведення геодезичних обмірів земельної ділянки, а саме в/ч НОМЕР_1 , командиром даної в/ч не було допущено на територію представника землекористувача та представника Уманської міської ради…
При проведенні експертного дослідження використовувалися наступні вимірювальні та технічні засоби: двочастотний GNSS приймач Leica Viva GS 08 plus, №185498, далекомір лазерний BOSCH DLE 40. Для оформлення результатів експертного дослідження застосовувався ПЕОМ на базі ЦП Intel® Core™ CPU @ 3.60 GHz, 3.60 ГГц, 4ГБ ОЗУ, 500 Gb HDD, фотоапарат Samsung L210, принтери Canon LBP-810 та Epson Stylus CX7300.
Київський НДІ судових експертиз Міністерства юстиції України атестований на проведення вимірювань (свідоцтво ДП Укрметртест-стандарт № 14989/13 від 29.07.2013 року)...
Дослідження проводилось:
- методом зіставлення наданої документації з землеустрою вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою, чинних на період затвердження цієї документації, а також за результатами візуально-інструментального обстеження.
Дослідивши матеріали господарської справи №925/195/17 та додаткові матеріали на дані сторонами у справі було встановлено, що відповідно до каталогу координат зовнішньої межі м. Умань, який було розроблено у 1999 році відповідно до затвердження проекту встановлення зовнішньої міської межі земель м. Уманн, площею 4702.03 га рішенням Виконавчого комітету Уманської міської ради депутатів трудящих від 12 червня 1966 року №333, а також відповідно до рішення Виконавчого комітету Черкаської обласної ради депутатів трудящих від 15.07.1966 року №470 земельні ділянки кадастрові

номери :01:004:0251 та :02:002:0216 входять до земель Уманської міської ради. Також, використовуючи інтернет-ресурс (httр://mар.lаnd.gov.uа/kadastrova-karta) публічну кадастрову карту візуалізувавши знімки та карти по координатам з вищенаведеного каталогу було виявлено, що частина злітно-посадкової смуги аердрому виходить за межі м. Умань до Уманського району.
Разом з цим, було встановлено, що відповідно до матеріалів проведення

інвентаризації земель наданих в якості додаткових матеріалів затвердженої 02.06.1993 року 49 га земель не використовуються для потреб оборони, також відповідно до листа виконавчого комітету Уманської міської ради від 15.07.2016 року за вих.№01-21/1165, який було адресовано Начальнику КЕВ м. Біла Церква Соловіченку В.О. (а.с.121 том №1) у п. З вказано, що зараховується до міськземфонду земельні ділянки військових містечок № НОМЕР_3 площею 25,78га та № 26 площею 49,0га.
Також, в матеріалах справи містяться копії актів на право користування землею від 1978 року (а.с. 192-199, том №3), на яких стоїть печатка Виконавчого комітету Уманської районної ради депутатів трудящих. Відповідно до ст.10 Земельного кодексу Української РСР від 14.10.1977 року повноваження щодо розпорядження землями міської ради мав лише Виконавчий комітет міської ради депутатів трудящих, але ні як не Виконавчий комітет районної ради депутатів трудящих. Отже, видавши акт на право користування землею Виконавчий комітет Уманської районної ради депутатів трудящих перевищив свої повноваження.
Також, відповідно до інтернет ресурсу, а саме публічної кадастрової карти http://map. land.gov.ua/kadastrova-karta можливо встановити тільки те, що дані стосовно військових містечок № НОМЕР_3 та № 26 міста Умань, які використовує КЕВ м. Біла Церква не внесені та не відображаються у публічному доступі.
Так, згідно висновку експерта (доопрацьованого), відповідно до проведених геодезичних обмірів земельних ділянок військових містечок № НОМЕР_3 та №26 міста Умань, які використовує КЕВ м. Біла Церква на підставі актів на право користування землею, виданих на підставі рішень Уманської міської Ради трудящих від 23.04.1975 року №230 та від 14.01.1976 року №13 було встановлено, що межі земельних ділянок огорожу мають частково. Отже, земельні ділянки військових містечок № НОМЕР_3 та №26 міста Умань, які використовує КЕВ м. Біла Церква на підставі актів на право користування землею, виданих на підставі рішень Уманської міської Ради трудящих від 23.04.1975 року №230 та від 14.01.1976 року №13 по периметру мають різні види огорожі. Більша частина земельних ділянок має вигляд бетонних стовпів та рову. Але, бетонні стовпи встановлені в деяких місцях в два рівні (фото №1, №8, №13, №14 та №16) (додаток №1), в деяких місцях в один рівень (фото №6, №18) (додаток №1), в деяких місцях взагалі відсутні стовпи, але мається не зрозумілий рів (фото №5, №17, №18) (додаток №1), а в деяких місцях в загалі не можливо встановити наявність межі по причині її відсутності (фото №2, №3, №4, №9, №10) (додаток №1).
Також експертом було виявлено, що де які встановлені паркани військових містечок № НОМЕР_3 та № 26 міста Умань, які використовує КЕВ м. Біла Церква на підставі актів на право користування землею, виданих на підставі рішень Уманської міської Ради трудящих від 23.04.1975 №230 та від 14.01.1976 року №13 мають руйнування та відсутність. Так на фото №7 зображено цегляний паркан, який закінчився (зруйновано) та не має чіткого напрямку свого існування, що не дає можливості провести повноцінні геодезичні обміри земельних ділянок військових містечок № НОМЕР_3 та №26 міста Умань, які використовує КЕВ м. Біла Церква на підставі актів на право користування землею, виданих на підставі рішень Уманської міської Ради трудящих від 23.04.1975 року № 230 та від 14.01.1976 року № 13.
Відповідно до проведених геодезичних обмірів земельних ділянок військових містечок № НОМЕР_3 та № 26 міста Умань, які використовує КЕВ м. Біла Церква на підставі актів на право користування землею, виданих на підставі рішень Уманської міської Ради трудящих від 23.04.1975 року № 230 та від 14.01.1976 року №13 було встановлено, що межі земельних ділянок огорожу мають частково. Отже, земельні ділянки військових містечок № НОМЕР_3 та № 26 міста Умань, які використовує КЕВ м. Біла Церква на підставі актів на право користування землею, виданих на підставі рішень Уманської міської Ради трудящих від 23.04.1975 №230 та від 14.01.1976 року №13 по периметру мають різні види огорожі. Більша частина земельних ділянок має вигляд бетонних стовпів та рову. Але, бетонні стовпи встановлені в деяких місцях в два рівні (фото №1, №8, №13, №14 та №16) (Додаток №1), в деяких місцях в один рівень (фото №6, №18) (додаток №1), в деяких місцях взагалі відсутні стовпи, але мається не зрозумілий ров (фото №5, №17, №18) (додаток №1), а в деяких місцях в загалі не можливо встановити наявність межі по причині її відсутності (фото №2, №3, №4, №9, №10) (додаток №1).
Крім того, було виявлено, що деякі встановлені паркани військових містечок № НОМЕР_3 та № 26 міста Умань, які використовує КЕВ м. Біла Церква на підставі актів на право користування землею, виданих на підставі рішень Уманської міської Ради трудящих від 23.04.1975 року № 230 та від 14.01.1976 року № 13 мають руйнування та відсутність. Так, на фото №7 зображено цегляний паркан, який закінчився (зруйновано) та не має чіткого напрямку свого існування, що не дає можливості провести повноцінні геодезичні обміри земельних ділянок військових містечок № НОМЕР_3 та №26 міста Умань, які використовує КЕВ м. Біла Церква на підставі актів на право користування землею, виданих на підставі рішень Уманської міської Ради трудящих від 23.04.1975 року № 230 та від 14.01.1976 року № 13.
Також під час проведення геодезичних обмірів земельних ділянок військових містечок № НОМЕР_3 та №26 міста Умань, які використовує КЕВ м. Біла Церква на підставі актів на право користування землею, виданих на підставі рішень Уманської міської ради трудящих від 23.04.1975 року № 230 та від 14.01.1976 року № 13, представником КЕВ м. Біла Церква було вказано на уявні (непрямі) межі земельних ділянок, отже не було вказано на чіткі межі.
Предстаники КЕВ м. Біла Церква не змогли чітко вказати на межі земельних ділянок, що знаходяться на їх балансовому утриманні. Зі слів представників КЕВ м. Біла Церква не одноразово лунала фраза про те, що межа десь тут.
Таким чином представники КЕВ м. Біла Церква не надали повної інформації щодо місця знаходження земельних ділянок які використовує КЕВ м. Біла Церква на підставі актів на право користування землею, виданих на підставі рішень Уманської міської Ради трудящих від 23.04.1975 року №230 та від 14.01.1976 року № 13.
Також, відповідно до інтернет ресурсу, а саме публічної кадастрової карти http://map. land.gov.ua/kadastrova-karta можливо встановити тільки те, що дані стосовно військових містечок № НОМЕР_3 та №26 міста Умань, які використовує КЕВ м. Біла Церква не внесені та не відображаються у публічному доступі.
Отже, Враховуючи вищенаведене, експерт прийшов до висновку, що визначити координати місцезнаходження земельної ділянки військових містечок № НОМЕР_3 та № 26 міста Умань, які використовує КЕВ м. Біла Церква не вбачається за можливе по причині того, що дані земельні ділянки не мають чітких меж по периметру вказаних ділянок.
Щодо співставлення геодезичних даних: земельної ділянки з кадастровим № :01:004:0251 ( площа 9,0850 га); земельної ділянки з кадастровим № :02:002:0216 ( площа 13,8076 га); земельної ділянки військових містечок № НОМЕР_3 і № 26 міста Умань, які використовує КЄВ м. Біла Церква на підставі актів на право користування землею виданих на підставі рішень Уманської міської Ради трудящих від 23.04.1975 року № 230 та від 14.01.1976 року № 13 та координат точок повороту меж земельно-кадастрових одиниць, картографічні матеріали з планами меж вищевказаних земельних ділянок та відомостями, наявними в публічній кадастровій карті, після проведення геодезичних обмірів земельних ділянок було встановлено, що межі земельних ділянок кадастрові номери :01:004:0251 (площа 9.0850 га) та :02:002:0216 (площа 13.8076 га) встановлені та мають чіткі координати зовнішніх меж. Отже, було розроблено схему земельних ділянок з даними кадастровими номерами (мал.1, мал.2)
Експертом встановлено, що співставити дані відповідно до земельних ділянок які використовує КЕВ м. Біла Церква на підставі актів на право користування землею, виданих на підставі рішень Уманської міської трудящих від 23.04.1975 року №230 та від 14.01.1976 року №13 не вбачається за можливе в зв`язку з тим, що відсутні відомості щодо місця розташування земельних ділянок та з не можливістю проведення геодезичних обмірів в повній мірі з встановлення меж та відсутні даних у інтернет ресурсі, а саме публічній кадастровій карті http: // map.land.gov.ua/kadastrova-karta. Також можливо встановити тільки те, що дані стосовно військових містечок № НОМЕР_3 та №26 міста Умань, які використовує КЄВ м. Біла Церква не внесені та не відображаються у публічному доступі.
Разом з цим, відповідно до висновку експерта, після проведення геодезичних обмірів земельних ділянок було встановлено, що межі земельних ділянок кадастрові номери :01:004:0251 (площа 9,0850 га) та :02:002:0216 (площа 13,8076 га) встановлені та мають чіткі координати зовнішніх меж. Також було розроблено схему з вказанням даних земельних ділянок на публічній кадастровій карті по фактичному розташуванню.
Фрагмент публічної кадастрової карти з нанесенням земельних ділянок кадастрові номери :01:004:0251 (площа 9.0850 га) та :02:002:0216 (площа 13.8076 га) приведені нижче в малюнку № 3.
Відобразити земельні ділянки військових містечок № НОМЕР_3 та №26 міста Умань, які використовує КЕВ м. Біла Церква на підставі актів на право користування землею, виданих на підставі рішень Уманської міської Ради трудящих від 23.04.1975 року №230 та від 14.01.1976 року №13 експертом не вбачається за можливе по причині відсутності чітких меж даних земельних ділянок.
Щодо питання, чи накладаються повністю або частково (в якій саме частині) земельні ділянки площею 9,0850 га та 13,8076 га з кадастровими номерами: № :01:004:0251 та № :02:002:0216 із земельними ділянками військових містечок № НОМЕР_3 і № 26 міста Умань, які використовує КЄВ м.Біла Церква на підставі актів на право користування землею, виданих на підставі рішень Уманської міської ОСОБА_5 трудящих від 23.04.1975 року № 230 та від 14.01.1976 року № 13, експерт встановив, що надати обґрунтовану відповідь про накладання земельних кадастрові номери :01:004:0251 площею 9.0850 га та :01:004:0216 площею 13.8076 га на земельні ділянки військових містечок № НОМЕР_3 та № 26 не вбачається за можливе. Отже, не можливо говорити про входження земельних ділянок кадастрові номери :01:004:0251 площею 9,0850 га та :01:004:0216 площею 13,8076 га в межі земельних ділянок військових містечок № НОМЕР_3 та № 26.
При цьому, експертом при проведенні огляду об`єктів дослідження, а саме земельних ділянок було встановлено, що на земельній ділянці кадастровий номер :01:004:0216 площею 13.8076 га ведеться будівництво багатоповерхового житлового будинку. Будівельний майданчик огорожено дерев`яним парканом, на будівельному майданчику є охорона. Відповідно до паспорту об`єкту було встановлено, декларація № ЧК91 від 18.08.2016 року, будівництво дев`ятиповерхового житлового будинку Греків Ліс. Також на земельній ділянці міститься об`єкт торгівлі (будівельний гіпермаркет Епіцентр-К)...
Разом з цим, колегія суддів приймає як належне твердження скаржника, що висновком експерта від 10.05.2018 року №1576/17-23; 445-449/18-23 Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи не були надані відповіді на всі поставлені судом питання, які б мали значення для справи, проте таке твердження не спростовує висновків суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні.
При цьому, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про призначення повторної експертизи, з огляду на наступне.
Повторною визнається судова експертиза, у проведенні якої експерт досліджує ті ж самі об`єкти і вирішує ті ж самі питання, які досліджувалися і вирішувалися у первинній судові експертизі. Нові об`єкти на дослідження повторної судової експертизи подаватися не можуть, так само як не можуть ставитися на її вирішення питання, які не розглядалися попередньою експертизою.
31.08.2018 року в судовому засіданні матеріали справи досліджувалися за участю судового експерта, який надавав пояснення щодо експертних досліджень та висновків.
Доказів наявності істотного порушення норм, які регламентують порядок проведення експертизи ні прокурор ні позивачі до суду не подали. Доводи експерта та його пояснення у судовому засіданні прокурором і позивачами спростовані не були.
Так, колегія суддів приймає до уваги, що висновок експерта не визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або викликає сумнів у його правильності при відсутності у прокурора і позивачів первинних землевпорядних документів щодо спірних земельних ділянок, повнота відповідей на порушені питання відповідає фактичним даним, які надані учасниками справи та матеріалам господарської справи, між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи існує узгодженість.
При цьому, колегія суддів приймає як належне твердження скаржника, що суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні помилкового зазначив, що представники позивачів не заперечували у судовому засіданні 15.02.2018 року проти приєднання до справи документів поданих до суду ПАТ «Уманьавтодор», оскільки представники заперечували проти залучення копій, які не були в свою чергу належним чином засвідчені, проте останнє є таким, що не спростовує висновків суду першої інстанції.
Разом з цим, оцінюючи висновок експерта колегія суддів приймає як належне посилання суду першої інстанції на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 07.12. 2016 року у справі № 2а-298/08 з тексту якого вбачається, зокрема, що … земельна ділянка площею 22,9026 га складається з двох земельних ділянок площею 9,0950 га та площею 13,8076 га , які мають окремі кадастрові номери. Вказані земельні ділянки зі своїми кадастровими номерами не входять до складу земельної ділянки площею 63,66 га, яка була вилучена у Білоцерківської КЕЧ( том 1, а.с. 127 128).
Вищевказана постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 07.12.2016 у справі № 2а-298/08 на час винесення оскаржуваного рішення набрала законної сили та не скасована.
Відповідно до п. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на викладене та враховуючи, що позовні вимоги є не доведеними ні прокурором ні позивачами (не спростували належними і допустимими доказами доводів Відповідача і ПАТ "Уманьавтодор", що вказана у рішенні Уманської міської ради від 11.07.2007 № 2.7-22/5 земельна ділянка площею 22,9026 га (на час розгляду справи складається з двох земельних ділянок площею 9,0950 га кадастровий № :01:004:0251 та площею 13,8076га кадастровий № :01:004:0216) - не входить до земельних ділянок, що перебувають у користуванні КЕВ м. Біла Церква згідно державних актів на право користування землею, виданих на підставі рішень виконавчого комітету Уманської міської ради від 23.04.1975 року та 14.01.1976 року, і, на яких розміщуються військові містечка № 25 і № 26), суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.
Щодо поданої заяви відповідача та третьої особи 2 про застосування до даних правовідносин строку позовної давності, колегія суддів відзначає наступне.
Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Пунктом 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК Українипозовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.
Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові, у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.
Враховуючи висновки суду щодо відсутності порушених інтересів держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відсутності підстав для застосування позовної давності та наслідків її спливу.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Разом з тим, скаржник не надав суду доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні, а доводи апеляційної скарги фактично зводяться до заперечень на позовну заяву.
При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України по. 4241/03 від 28.10.2010 року).
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).
Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 31.08.2018 року у справі №925/195/17 залишити без змін.
3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянтів.
4. Матеріали справи №925/195/17 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

М.Г. Чорногуз

Дата складення повного тексту 28.02.2019 року.