ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1637/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.

суддів: Аленін О.Ю., Лавриненко Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду Одеської області від 17.09.2018

суддя Демешин О.А.

час та місце ухвалення рішення: 11:37:11 год., м. Одеса

повний текст складено 18.09.2018.

по справі № 916/1637/18

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця»

до відповідача Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Чорноморськ»

про стягнення 102 260,00 грн. штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (далі ПАТ «Українська залізниця») звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» (далі Порт) про стягнення штрафу за невірно визначену масу вантажу у перевізному документі в сумі 102 260,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку з неправильним визначенням відповідачем маси вантажу у накладній, останньому нараховано штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.09.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що з метою засвідчення обставин невідповідності маси вантажу, вказаної у накладній, фактичні масі комерційний акт має бути в обовязковому порядку підписаний трьома особами, посади яких чітко передбачені Правилами складання актів. Залучення інших осіб для підписання комерційного акту не є обовязком, проте не може замінити наявність обовязкових підписів.

Крім того, за загальним правилом, однією із складових застосування штрафних санкції є вина особи у допущеному порушенні під час здійснення господарської діяльності. У залізничній накладній № 41637810 зазначено про завантаження відправником вантажу у вагони № 63129985 в кількості 69100 кг, тара 23750 кг та № 63161947 в кількості 69050, тара 23700 кг. Зазначена кількість вантажу була відображена у Протоколі зважування вагонів на вагах ВВ-7419-199-2НС від 12.02.2018. Тобто, відправник (відповідач по справі) не міг зазначити іншу вагу в залізничній накладній, ніж та, що вказана у цьому Протоколі. Таким чином, суд першої інстації не вбачається винних дій відповідача при оформленні залізничної накладної на перевезення вантажу у вагонах № 63129985 та № 63161947 в частині зазначення в ній маси вантажу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ПАТ «Українська залізниця» звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 17.09.2018 у справі № 916/1637/18 скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Скаржник зазначає, що в рішенні від 17.09.2018 господарський суд не надав належної оцінки наданим позивачем доказам того, що вантажовідправник Порт в графі 24 накладної №41637810 зазначив данні, які не відповідають фактичній вазі вантажу, який перевозився в вагонах №63129985 та № 63161947. А саме копіям актів загальної форми №№43347, 43348 від 15.02.2018, №190 в/ст від 15.02.2018, виписці з актів обліку контрольних зважувань та перевірки кількість вантажу у вагонах станції Покровськ, залізничній накладній №478423735, яка засвідчує факт відправки на станцію Авдіївка вагону №67702605 з надлишком вантажу вугілля камяне в кількості 60 210 кг, яке було перевантажене з вагонів №63129985, № 63161947 та ще з 8 вагонів по станції Покровськ і підтверджує наявність надлишку вантажу в вагонах №63129985 та №63161947 по прибутто на ст. Покровськ та невідповідність фактичної маси вантажу масі, зазначеній вантажовідправником в графі 24 накладної №41637810.

Результат видачі вагонів №63129985 та №63161947 з вантажем вантажоотримувачу на станції призначення Авдіївка, де в розділі Є комерційних актів №482004/57/41 та №482004/58/42 від 16.02.2018 відповідно зроблено відмітки: «Во время выдачи груза разницы против настоящего акта не выявлено». Це підтверджує правильність визначення ваги в вагонах №63129985 та №63161947 при комісійному перевантаженні по станції Покровськ.

Натомість в рішенні від 17.09.2018 суд першої інстанції надав оцінку лише одному доказу комерційним актам №482004/57/41 та №482004/58/42 від 16.02.2018, зазначивши, що вони не можуть бути належними та допустимими доказами на підтвердження наявності правопорушення.

Також, скаржник зазначає, що господарським судом при прийнятті оскарженого рішення від 17.09.2018 не взято до уваги, наступні довідки:

за підписом помічника начальника з кадрових питань структурного підрозділу «Станція Покровськ» від 03.07.2018 №185, що згідно штатного розпису структурного підрозділу «Станція Покровськ» в господарстві вантажної та комерційної роботи станції Покровськ позакласом штатні одиниці: начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) відсутні;

за підписом заступника начальника структурного підрозділу «Станція Покровськ» від 29.08.2018 №844, яка підтверджує, що згідно штатного розкладу на станції Покровськ завідуючого вантажним двором (районом) та особи, яка прирівнюється до нього, на 01.01.2018 року така посада відсутня.

Про вищевказане також зазначено в розділі Д комерційних актів №482004/57/41 та №482004/58/42 від 16.02.2018.

На думку скаржника п. 10 Правил складання актів передбачає, що у разі необхідності перевірки вантажу і підписання комерційного акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці, тобто такий перелік працівників не є вичерпним. Комерційний акт підписаний трьома працівниками залізниці станції Покровськ, і не містить підпису начальника вантажного району, оскільки по штатному розкладу така посада не передбачена, а замість нього до перевірки вантажу і підписання акта залучений робітник станції ОСОБА_1. який брав участь у зважуванні вагону та працівник який безпосередньо проводив зважування вагону агент комерційний ОСОБА_2

Приймаючи до уваги те, що комерційні акти №482004/57/41 та №482004/58/42 від 16.02.2018 підписані з боку залізниці трьома уповноваженими особами та враховуючи відсутність в штатному розписі структурного підрозділу «Станція Покровськ» штатних одиниць начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, комерційного майнадчика, сортувальної платформи), скаржник вважає, що складені залізницею комерційні акти є належними та допустимими доказами.

Ухвалою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 20.11.2018 відкрито апеляційне провадження у справі № 916/1637/18, розгляд апеляційної скарги ПАТ «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Одеської області від 17.09.2018 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

26.11.2018 до Південно-західного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про зупинення провадження, яке обґрунтоване тим, що ухвалою Верховного Суду від 08.10.2018 при перегляді в касаційному порядку судових рішень по справі №916/2450/17 за позовом ПАТ «Українська залізниця» до ДП «Морський торговельний порт «Южний» про стягнення штрафних санкцій за невірно зазначену масу вантажу в перевізних документах, прийнято рішення про передачу справи на розгляд обєднаної палати Верховного Суду для формування єдиної правозастосовної практики. Враховуючи, що предмет спору по справі № 916/2450/17 є аналогічним предмету спору по справі №916/1637/18, позивач просить зупинити провадження по справі №916/1637/18 на підставі пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України до винесення рішення обєднаною палатою Верховного Суду по справі № 916/2450/17.

28.11.2018 року до Південно-західного апеляційного господарського суду від ДП «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє посилається на те, що оскаржуване судове рішення було прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим, просить оскаржуване судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

28.12.2018 до суду апеляційної інстанції від скаржника надійшла відповідь на відзив в якій, крім іншого, позивач повідомив, що 27.11.2018 проведено державну реєстрацію Статуту АТ «Укрзалізниця» у новій редакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2018 №938 «Деякі питання діяльності акціонерного товариства «Українська залізниця». У звязку з цим позивач просить замінити сторону по справі: з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Враховуючи повідомлення позивача, судова колегія приходить до висновку про можливість заміни позивача у справі Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на його правонаступника - Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

28.01.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від апелянта надійшло повідомлення про закінчення перегляду об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №916/2450/17.

Також, 28.01.2019 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання позивача про доручення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме наказ №1865 від 29.12.2017 «Про призначення відповідних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ». В обґрунтування неможливості подання вказаного доказу до місцевого суду, позивач посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.11.2018 у справі №916/2450/17.

Проте, судова колегія зазначає, що відповідно до ч.3 ст.269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

З наведеної норми вбачається, що позивач при поданні нового доказу до апеляційного суду, а саме: наказу №1865 від 29.12.2017, повинен був надати докази неможливості подання вказаного наказу з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Проте, посилання позивача на правову позицію Верховного Суду не є тією причиною, яка об'єктивно унеможливила подання нового доказу до суду. Крім того, вказана правова позиція була викладена Верховним Судом раніше в інших постановах, а саме: від 21.05.2018 у справі №916/2001/17 та від 23.06.2018 у справі №916/1993/17.

За вказаних обставин, апеляційний суд не приймає наказ №1865 від 29.12.2017 «Про призначення відповідних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ» в якості доказу у даній справі, оскільки позивачем не надано об'єктивних причин неможливості подання такого доказу до місцевого суду.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 31.01.2019 провадження у справі № 916/1637/18 поновлено.

Згідно з частини 13 статті 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п'ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, копію вищевказаної ухвали суду від 31.01.2019 учасники судового процесу отримали 07.02.2019, 08.02.2019 та 12.02.2019.

Однак станом на 05.03.2019 до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Відповідно до приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог статті 282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12.02.2018 зі станції відправлення Чорноморськ-Порт-експорт Одеської залізниці відправником ДП «МТП «Чорноморськ» на адресу одержувача - ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (станція призначення Авдіївка Донецької залізниці) відправлений вантаж у вагонах №63129985 та № 63161947 вугілля камяне навалом, що підтверджується залізничною накладною №41637810.

Відповідні відмітки у вказаній залізничній накладній свідчать про те, що вантаж завантажений у вагон засобами відправника (ДП «МТП «Чорноморськ») навалом. Заповнення саме вантажовідправником визначених граф комплекту перевізних документів, в тому числі і накладної передбачено як пунктом 2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №863/5048, так і статтею 23 Статуту залізниць України. Сторонами в накладній узгоджено порядок визначення маси вантажу на 100-тонних вагонних вагах. Графа 26 залізничної накладної відповідно до додатку 3 Правил оформлення перевізних документів «спосіб визначення маси» заповнюється відправником/залізницею та в ній зазначається спосіб визначення маси.

16.02.2018 на проміжній станції Покровськ було здійснено комісійне переважування вагонів № 63129985 та № 63161947 та складено комерційні акти, а саме:

- комерційний акт № 482004/57 від 16.02.2018 від 16.02.2018 засвідчує, що під час комісійного зважування на 150 т. статичних вагах станції (повірка 24.01.2018) вагона № 63129985 відправленого за накладною № 41637810 було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу з зазначеного в накладній масою більше документа на 5 900 кг та понад вантажопідйомність на 5000 кг. Після дозування надлишок вантажу з вагону № 63129985 перевантажено в вагон № 67702605. Також, при перевірці виявлено: поверхня вантажу на рівні бортів, не розрівняно, маркування однією смугою посередині; двері люка закриті, течі вантажу немає; вагон прибував в технічному стані справний; заввантажним двором по штату немає;

- комерційний акт № 482004/58 від 16.02.2018 засвідчує, що під час комісійного зважування на 150 т. статичних вагах станції (повірка 24.01.2018) вагона № 63161947 відправленого за накладною № 41637810 було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу з зазначеною в накладній масою більше документа на 5050 кг та понад вантажопідйомність на 4100 кг. Після дозування надлишок вантажу з вагону № 63161947 перевантажено в вагон № 67702605. Також, при перевірці виявлено: поверхня вантажу на рівні бортів, не розрівняно, маркування однією смугою посередині; двері люка закриті, течі вантажу немає; вагон прибував в технічному стані справний; заввантажним двором по штату немає.

Згідно з технічним паспортом ваговимірювальної техніки № 82, на якій зважували вагони № 63129985 та № 63161947, вид ЗВВТ тензометричні, модифікація ЗВВТ - ВВЭТ 150-ДП, дата прийняття в експлуатацію 10.12.2009; строк експлуатації, встановлений виробником для ЗВВТ 10 років; 24.01.2018 ваги пройшли повірку.

Обидва вказані комерційні акти підписані в.о. начальника ДС ОСОБА_3, робітником станції ОСОБА_1 та робітником станції ОСОБА_2

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що правові підстави для стягнення штрафу з відповідача на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України, відсутні, оскільки комерційні акти №482004/57 та №482004/58 від 16.02.2018, на підставі яких нараховано штраф, складені з порушенням Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, а тому не є належним доказом, на підставі якого відповідач може бути притягнутий до відповідальності за неправильно зазначену масу вантажу у накладній.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 року № 457.

Згідно з положеннями статті 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Статтею 23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Правила оформлення перевізних документів затверджені наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138) та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №863/5084.

Відповідно до пунктів 1.2, 2 вказаних Правил накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

У додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів встановлено, що у графі маса вантажу, визначена відправником вказується маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом). У графі спосіб визначення маси зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/відправником). У графі ким завантажено вантаж у вагон (контейнер) зазначається відправником або залізницею. У графі правильність внесених відомостей підтверджуюпредставник відправника засвідчує правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника.

У пункті 5.5 Правил оформлення перевізних документів зазначено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Згідно з положеннями статті 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

За пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (ст. 118 Статуту залізниць України).

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами (129 Статуту залізниць України).

На підтвердження факту неправильного зазначення маси вантажу вантажовідправником у вагонах № 63129985 та № 63161947 позивачем надано комерційні акти №482004/57 та №482004/58 від 16.02.2018.

Згідно з пунктом 10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, (далі- Правила складання актів) комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчику, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, для встановлення невідповідності маси вантажу, вказаної у накладній, фактичній масі, комерційний акт має бути в обовязковому порядку підписаний трьома особами, посади яких чітко передбачені Правилами складання актів; залучення інших працівників залізниці для підписання комерційного акту допускається (у разі необхідності), проте дане положення не скасовує обовязкової наявності підписів начальника станції (його заступника), начальника вантажного району (завідувач вантажного складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку вантажу.

Як вбачається із комерційних актів №482004/57 та №482004/58 від 16.02.2018 його підписано в.о. Д.С. ОСОБА_3, а також робітниками станції ОСОБА_4 та ОСОБА_2

В порушення вимог пункту 10 Правил складання актів вказаний комерційний акт не містить підпису начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчику, сортувальної платформи).

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що застосуванням приписів пункту 10 Правил складання актів на виконання статті 129 Статуту залізниць та зазначає про імперативність визначеного пунктом 10 цих Правил суб'єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, проте зазначає, що вказана норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акта й інших працівників залізниці, поряд з особами, підписи яких є обов'язковим реквізитами комерційного акта.

Саме таку правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17 та від 18.06.2018 у справі №910/11397/17.

За змістом частин першої, третьої статті 64 та частини третьої статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов'язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2018 у справі №916/2001/17, від 23.06.2018 у справі №916/1993/17 та від 23.11.2018 у справі №916/2450/17.

Приймаючи до уваги викладене, судовою колегією встановлено, що комерційні акти №482004/57 та №482004/58 від 16.02.2018 підписано трьома особами, а саме: в.о. Д.С. ОСОБА_3, а також робітниками станції ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Разом з цим доказів покладення на останніх обов'язків щодо підписання комерційних актів від імені залізниці як осіб, підписи яких є обов'язковими для дійсності таких актів в силу пункту 10 зазначених Правил, позивачем до суду не надано.

У довідках №185 від 03.07.2018, №844 від 29.08.2018 позивач зазначає про те, що згідно з штатним розкладом на станції Покровськ посада завідуючого вантажним двором (районом) та особа, яка прирівнюється до нього, відсутня. При цьому позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження того, на яку особу покладено виконання функцій начальника вантажного району (завідувача вантажного складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), що передбачені вищезазначеним пунктом Правил.

Відповідно до статей 74, 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Враховуючи викладені вище обставини та норми права, а також встановлений факт складання та підписання комерційних актів №482004/57 та №482004/58 від 16.02.2018 з порушенням Правил складення актів, у звязку з чим цей комерційний акт не є належним доказом на підтвердження обставин неправильного зазначення відповідачем маси вантажу у залізничній накладній, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для нарахування штрафу відповідачу за невірно зазначену масу вантажу у перевізних документах у розмірі пятикратної проїзної плати.

Посилання скаржника на те, що обставини невідповідності маси вантажу засвідчені також у виписці з книги контрольних зважувань, є безпідставними, з огляду на те, що ведення Книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах передбачене Інструкцією з ведення станційної комерційної звітності, затвердженої наказом Укрзалізниці від 04.06.2003 №147-Ц, яка не пройшла державну реєстрацію в якості нормативно-правового акту та є внутрішнім документом, що не створює юридичних наслідків для відповідача, із врахуванням при цьому обставин відсутності належним чином оформлених комерційних актів. До того ж, в силу приписів статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В даному випадку факт невідповідності маси вантажу даним, зазначеним у перевізному документі, відповідно до статті 129 Статуту залізниць України повинен бути підтверджений саме складеним відповідно до вимог чинного законодавства комерційним актом.

Крім цього, судова колегія зазначає, що відповідно до накладної № 41637810 зважування на станції відправлення проводилось на вагонних електромеханічних вагах, тип/модель ВВ7419-100-2НС, виробництва ВАТ «Точмаш», які пройшли повірку в установленому порядку, що про що свідчить наявна в матеріалах справи копія технічного паспорту. Натомість з наявних в матеріалах справи документів, зокрема, наданої позивачем копії технічного паспорту ЗВВТ № 82, вбачається, що зважування на станції Покровськ проводилося на вагонних тензометричних вагах, що відрізняються інженерно-технічними особливостями.

Також, згідно п. 22 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. №644, перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

З огляду на те, що фактично зважування на станціях відбувалось на вагах різного типу та різними способами, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими посилання позивача на виявлення різниці маси вантажу саме внаслідок неправильного зазначення маси вантажу.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 17.09.2018 у справі №916/1637/18 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на Акціонерне товариство «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 17.09.2018 у справі № 916/1637/18 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Аленін О.Ю.

Суддя Лавриненко Л.В.