ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019м. ДніпроСправа № 904/112/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Воронько В.Д.,

за участю секретаря судового засідання Батир Б.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісопторг", м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Антипенко Вікторії Вікторівни, м. Дніпро

про зобов'язання виконання договору щодо передачі боржником кредитору (власнику) документації на приналежні йому речі

у присутності представників:

від позивача: Бондар І.В., довіреність від 21.01.2019, адвокат;

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

08.01.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервісопторг" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Антипенко Вікторії Вікторівни (далі - відповідач), у якій заявило вимогу про зобов'язання відповідача виконати умови договору застави від 19.08.2015 в редакції додаткової угоди №1 від 01.09.2017 та передати позивачу технічну документацію, технічні паспорти, які є приналежністю до головних речей, - технологічного обладнання для виробництва та виготовлення паперових мішків та паперових пакетів:

- станок WINDMoLLER & HoLSCHER Maschinen-Fabrik "Lengerich I. Westfolen" CR898 (саше), виробництво Германія 2009р.;

- лінія автомат АПЖ-5, пакеторобна, 4-х фарбувальна з допоміжною опцією "очей" 1998р.;

- лінія автомат АПЖ-5, пакеторобна, 2-х фарбувальна з допоміжною опцією очей 1998р.;

- шестибарвна друкувальна флексомашина JIANSHE PARCKING EQUIPMENT CO. LTD RUIAN ZHEJIANG 2007 (артикул-YT6100ANT).

Ухвалою від 11.01.2019 суд відкрив провадження у справі, прийнявши позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), з призначенням підготовчого засідання на 05.02.2019.

Ухвалою від 05.02.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 26.02.2019.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов та на участь у судовому засіданні не скористався.

Суд наголошує на тому, що зі своєї сторони ним здійснено всі необхідні заходи щодо належного повідомлення відповідача про розгляд цієї справи за місцезнаходженням останнього згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Ухвали суду від 11.01.2019 та від 05.02.2019 були надіслані учасникам справи завчасно у відповідності до норм, передбачених ГПК України, та з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідних судових процесуальних документів. В матеріалах справи наявна поштова кореспонденція суду, а саме конверти з судовими ухвалами, що повернулись від відповідача з додаванням довідки оператора поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання", а відтак є всі підстави вважати, що відповідач свідомо не забирав рекомендовану поштову кореспонденцію суду з поштового відділення, тобто фактично відмовився від її отримання. Вказаний факт свідчить про належне повідомлення відповідача та достеменну обізнаність останнього про виклик до суду у відповідності до 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Разом з тим, стаття 43 ГПК України зобов'язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Нормами статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов'язків щодо доказів. Тож, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень сторонам були створені належні умови для надання доказів та заперечень.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, яка кореспондується з ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. При цьому, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 202 ГПК України).

З огляду на наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

20.05.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервісопторг" (далі - постачальник, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Антипенко Вікторією Вікторівною (далі - покупець, відповідач) укладено договір поставки №7014-13 (далі - договір поставки), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується поставляти, а покупець - приймати та оплачувати паперову продукцію в асортименті, пойменовану у подальшому "товар", за умовами, наведеними у договорі та узгодженими сторонами.

Згідно з пунктом 7.1 договору поставки (в редакції додаткової угоди від 03.12.2015 до договору) даний договір набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2017.

У період дії договору поставки сторонами до нього було укладено додаткові угоди №1 від 21.08.2015 та №2 від 21.08.2017, якими сторони визначали розмір заборгованості покупця перед продавцем за цим договором та умови її розстрочення.

Так, у пункті 1 додаткової угоди №2 від 21.08.2017 до договору поставки сторони підтвердили, що заборгованість покупця перед продавцем за договором поставки №7014-13 від 20.05.2013 з урахуванням змін та доповнень станом на 21.08.2017 складає 5321317,08 грн з ПДВ, що підтверджується відповідним актом звірки, у тому числі:

- 4837560,98 грн - заборгованість за товар;

- 483756,10 грн - узгоджений сторонами розмір штрафних санкцій відповідно до п. 7.2 договору за прострочення оплати товару.

У разі належного виконання покупцем умов розстрочення заборгованості на умовах додаткової угоди вказаний розмір штрафних санкцій є остаточний і не буде збільшений.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди №2 від 21.08.2017 до договору поставки сторони домовились, що з урахуванням строків постачання товару та прострочення покупцем своїх зобов'язань по його оплаті, вартість вказаного товару фіксується з визначенням грошового еквіваленту в іноземній валюті, що складає 188288,36 доларів США, за курсом 25,4904 грн за 1 долар США, встановленим НБУ на дату, вказану в пункті 1 додаткової угоди.

За умовами п. 4 додаткової угоди №2 від 21.08.2017 до договору поставки узгоджена пунктом 2 додаткової угоди сума заборгованості погашається покупцем щомісячно, не пізніше 5 числа відповідного місяця в сумі не менш, ніж еквівалентно 6000,00 доларів США.

У пункті 6 вищевказаної додаткової угоди визначено, що зобов'язання покупця за договором, у тому числі по виконанню умов розстрочення боргу, забезпечується заставою обладнання згідно договору застави від 19.08.2015 року, укладеного між сторонами, зі змінами і доповненнями, в тому числі такими, які будуть укладені після підписання цієї додаткової угоди.

У разі виникнення простроченої заборгованості (як поточної, так і за розстроченням) покупця у сумі, що перевищує 6000,00 доларів США за курсом на відповідну дату, всі зобов'язання покупця вважаються простроченими без урахування умов розстрочення та продавець має право розпочати процедуру звернення стягнення на предмет застави для задоволення своїх вимог по оплаті визначеної заборгованості (п. 7 додаткової угоди №2 від 21.08.2017 до договору поставки).

Згідно з пунктами 8, 9 додаткової угоди №2 від 21.08.2017 дана додаткова угода є невід'ємною частиною договору поставки №7014-13 від 20.05.2013, набуває чинності з дати її підписання уповноваженими представниками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Також із матеріалів справи вбачається, що 19.08.2015 між позивачем, як заставодержателем, та відповідачем, як заставодавцем, укладено договір застави (далі - договір застави), за умовами якого заставодавець передав у заставу власне рухоме майно - обладнання, зазначене у переліку обладнання (додаток №1 до договору), а саме: станок WINDMoLLER & HoLSCHER Maschinen-Fabrik "Lengerich I. Westfolen" CR898 (саше), виробництво Германія 2009р.; лінію автомат АПЖ-5, пакеторобну, 4-х фарбувальну з допоміжною опцією "очей" 1998р.; лінію автомат АПЖ-5, пакеторобну, 2-х фарбувальну з допоміжною опцією очей 1998р.; шестибарвну друкувальну флексомашину JIANSHE PARCKING EQUIPMENT CO. LTD RUIAN ZHEJIANG 2007 (артикул-YT6100ANT), а заставодержатель прийняв це майно для забезпечення виконання визначених договором грошових зобов'язань заставодавця перед заставодержателем.

В подальшому сторонами було укладено додаткову угоду №1 від 01.09.2017 про внесення змін до договору застави, якою сторони дійшли згоди викласти договір застави від 19.08.2015 у новій редакції.

Пунктом 1.1 договору застави (в редакції додаткової угоди №1 від 01.09.2017) передбачено, що цей договір забезпечує всі вимоги заставодержателя, які випливають з договору поставки №7014-13 від 20.05.2013, укладеного між заставодержателем та заставодавцем, згідно якого заставодавець зобов'язаний у порядку, в термін, та на умовах, викладених у договорі поставки, сплатити кошти у сумі 4837560,98 грн з ПДВ за товар у межах строку дії договору поставки, а також штрафи та пені у розмірі і випадках, передбачених договором поставки та цим договором, відшкодувати заставодержателю всі збитки, понесені ним внаслідок невиконання заставодавцем умов договору поставки у розмірі і у випадках, передбачених договором поставки. Цей договір також забезпечує всі вимоги заставодержателя, які випливають з додатків, змін, доповнень, тощо до договору поставки, в тому числі таких, які будуть укладені після підписання цього договору і які змінюватимуть початковий обсяг зобов'язань за договором поставки.

Предметом застави є обладнання згідно переліку, наведеного в додатку №1 до цього договору застави, який є його невід'ємною частиною. Місцезнаходження предмету застави: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Коксова, 21 (п. 2.1 договору застави в редакції додаткової угоди №1 від 01.09.2017).

Підпунктом 3.1.5 пункту 3.1 договору застави (в редакції додаткової угоди №1 від 01.09.2017) заставодержателю надано право у разі невиконання заставодавцем умов договору поставки, у тому числі порушення строку сплати коштів за товар, та/або у разі несплати пені та штрафів відповідно до умов договору поставки звернути стягнення на предмет застави, та задовольнити за рахунок предмета застави свої вимоги за договором поставки у повному обсязі, що визначаються на момент виконання цих вимог, включаючи пеню та штрафи, відшкодування збитків, завданих прострочення виконання зобов'язання, неустойку, необхідні витрати на утримання, звернення стягнення та реалізацію предмета застави.

Відповідно до п. 6.1 договору застави (в редакції додаткової угоди №1 від 01.09.2017) заставодержатель набуває права звернути стягнення на предмет застави у наступних випадках:

- якщо на момент настання строку виконання зобов'язання за договором поставки воно не буде виконано належним чином, а саме: при повній або частковій несплаті за поставлений товар у встановлені у договорі поставки строки;

- незалежно від настання строку виконання зобов'язання за договором поставки - при ліквідації чи реорганізації у будь-який спосіб заставодавця, порушення відносно нього справи про банкрутство;

- у разі порушення заставодавцем обов'язків за цим та/або договором поставки та невиконання вимоги заставодержателя про дострокове виконання зобов'язань за договором поставки;

- якщо інша, ніж заставодержатель особа набула право стягнення на предмет застави;

- в інших випадках, передбачених договором поставки, цим договором, чинним законодавством України.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду або в позасудовому порядку згідно з Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" або будь-яким іншим способом, що не суперечить чинному законодавству на момент звернення стягнення та реалізації предмета застави. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет застави не позбавляє права заставодержателя звернутися до суду.

Пунктом 6.2 договору застави (в редакції додаткової угоди №1 від 01.09.2017) визначений порядок звернення стягнення на предмет застави в позасудовому порядку.

Так, при невиконанні або неналежному виконанні заставодавцем умов договору поставки та/або невиконанні заставодавцем умов цього договору, заставодержатель, одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави, надсилає заставодавцю та особам, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги щодо предмету застави, письмове повідомлення про порушення зобов'язань по договору поставки (п.п. 6.2.1 договору застави в редакції додаткової угоди №1 від 01.09.2017).

У відповідності до умов п.п. 6.2.2 п. 6.2 договору застави (в редакції додаткової угоди №1 від 01.09.2017) заставодавець зобов'язується на вимогу заставодержателя негайно передати предмет застави у володіння заставодержателя. Предмет застави передається заставодавцем у володіння заставодержателя згідно акту приймання-передачі. Разом з майном, що складає предмет застави заставодавець зобов'язаний передати технічну документацію, технічні паспорти на предмет застави (обладнання), та інші документи, на вимогу заставодержателя.

Підпунктом 6.2.3 пункту 6.2 договору застави (в редакції додаткової угоди №1 від 01.09.2017) обумовлено, що заставодержатель розпочинає звернення стягнення на предмет застави у позасудовому порядку, якщо протягом 30 календарних днів з моменту надіслання повідомлення, передбаченого п. 6.2.1 цього договору, вимога заставодержателя не буде виконана.

Згідно з п.п. 6.3.2 п. 6.3 договору застави (в редакції додаткової угоди №1 від 01.09.2017) право власності на предмет застави переходить від заставодавця до заставодержателя на наступний день після закінчення терміну, передбаченого в п. 6.2.3 цього договору та оформлюється актом приймання-передачі предмета застави.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов'язань, забезпечених заставою за цим договором. У випадку продовження строків виконання зобов'язань за договором поставки (шляхом укладення додаткових угод до нього), застава, передбачена цим договором, зберігається до повного виконання вказаних зобов'язань (п. 7.1 договору застави в редакції додаткової угоди №1 від 01.09.2017).

На предмет застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 10.10.2017 на підставі додаткової угоди №2 від 21.08.2017 до договору поставки №7014-13 від 20.05.2013 та додаткової угоди №1 від 01.09.2017 до договору застави від 19.08.2015 зареєстровано публічне обтяження, про що свідчить витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №53664569 від 10.10.2017.

На виконання вимог ст. 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", пунктів 6.1, 6.2 договору застави (в редакції додаткової угоди №1 від 01.09.2017) позивачем відповідачу було направлено повідомлення №07/05-1 від 05.07.2018 про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання, що підтверджується наявними у матеріалах справи описом вкладення у цінний лист на ім'я ФОП Антипенко В.В. та фіскальним чеком ПАТ "Укрпошта" від 05.07.2018.

Згідно з витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) №56220145 від 05.07.2018, того ж дня за заявою ТОВ "Сервісопторг", на підставі повідомлення останнього про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання, зареєстровано звернення стягнення на предмет застави.

Відповідач (заставодавець) вимог повідомлення №07/05-1 від 05.07.2018 про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим 26.11.2018 сторонами було підписано акт передачі-приймання майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність заставодержателя в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання.

Таким чином, відповідно до умов підпункту 6.3.2 пункту 6.3 договору застави (в редакції додаткової угоди №1 від 01.09.2017) після підписання відповідачем акту приймання-передачі майна від 26.11.2018 до позивача перейшло право власності на технологічне обладнання для виробництва та виготовлення паперових мішків та паперових пакетів, а саме:

- станок WINDMoLLER & HoLSCHER Maschinen-Fabrik "Lengerich I. Westfolen" CR898 (саше), виробництво Германія 2009р.;

- лінія автомат АПЖ-5, пакеторобна, 4-х фарбувальна з допоміжною опцією "очей" 1998р.;

- лінія автомат АПЖ-5, пакеторобна, 2-х фарбувальна з допоміжною опцією очей 1998р.;

- шестибарвна друкувальна флексомашина JIANSHE PARCKING EQUIPMENT CO. LTD RUIAN ZHEJIANG 2007 (артикул-YT6100ANT).

В той же час, місцезнаходження технологічного обладнання, переданого за актом приймання-передачі від 26.11.2018, не змінювалось і залишилось за адресою: м. Дніпро, вул. Коксова, 21, тому 26.11.2018 між позивачем, як поклажодавцем, та відповідачем, як зберігачем, було підписано договір відповідального зберігання №11 із додатком №1.

Однак, як стверджує позивач, відповідач не передав йому приналежних речей до предмета застави, а саме - технічної документації, технічних паспортів та інших документів на зазначене вище обладнання, чим порушив умови п.п. 6.2.2 п. 6.2 договору застави (в редакції додаткової угоди №1 від 01.09.2017) та права позивача, як власника цього технологічного обладнання.

Наявні обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Предметом спор у даній справі є правовідносини сторін, що виникли на підставі договору застави рухомого майна, які регулюються положеннями параграфу 6 "Застава" ЦК України, нормами Законів України "Про заставу" та "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч. 1 ст. 574 ЦК України).

Частиною першою ст. 576 ЦК України визначено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до положень частини тертої вказаної статті права заставодержателя (право застави) на річ, яка є предметом застави, поширюються на її приналежності, якщо інше не встановлено договором. Право застави поширюється на плоди, продукцію та доходи, одержані від використання заставленого майна, у випадках, встановлених договором (ч. 3 ст. 576 ЦК України).

Частиною третьою статті 577 ЦК України встановлено, що застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

За приписом ч. 1 ст. 584 цього Кодексу у договорі застави визначаються суть, розмір і строк (термін) виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, тa (або) посилання на договір чи інший правочин, яким встановлено основне зобов'язання, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору.

Право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення, крім випадків, установлених законом (ст. 585 ЦК України).

Статті 589 ЦК України визначені правові наслідки невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою. Так, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно зі ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

У свою чергу Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до ст. 21 цього Закону до забезпечувальних обтяжень належать, зокрема, застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 ЦК України, що виникає на підставі договору.

Статтею 23 Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" унормовано, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Статтею 24 вказаного Закону визначено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

У відповідності до вимог статті 27 Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Нормою частини другої статті 28 Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" встановлено, що якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача.

В силу приписів ст. 29 зазначеного вище Закону обтяжувач має право після одержання предмета обтяження у володіння задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом набуття права власності на предмет забезпечувального обтяження, якщо інше не встановлено законом або договором. При цьому обтяжувач зобов'язаний повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір набути право власності на предмет забезпечувального обтяження в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону.

У разі набуття обтяжувачем права власності на предмет забезпечувального обтяження відповідне зобов'язання, забезпечене обтяженням, вважається повністю виконаним і обтяжувач не вправі пред'являти боржнику інші вимоги у зв'язку з виконанням цього зобов'язання.

За матеріалами справи судом встановлено, що позивач, у зв'язку з порушенням відповідачем умов договору поставки №7014-13 від 20.05.2013 (з додатками до нього), набув право власності на рухоме майно, що є предметом застави за договором застави від 19.08.2015 (в редакції додаткової угоди №1 від 01.09.2017), а саме на: станок WINDMoLLER & HoLSCHER Maschinen-Fabrik "Lengerich I. Westfolen" CR898 (саше), виробництво Германія 2009р.; лінію автомат АПЖ-5, пакеторобну, 4-х фарбувальну з допоміжною опцією "очей" 1998р.; лінію автомат АПЖ-5, пакеторобну, 2-х фарбувальну з допоміжною опцією очей 1998р. та шестибарвну друкувальну флексомашину JIANSHE PARCKING EQUIPMENT CO. LTD RUIAN ZHEJIANG 2007 (артикул-YT6100ANT).

Однак, відповідач у порушення припису ч. 3 ст. 576 ЦК України та умов п.п. 6.2.2 п. 6.2 договору застави (в редакції додаткової угоди №1 від 01.09.2017) не передав позивачеві разом із майном, що складає предмет застави, технічну документацію, технічні паспорти та інші документи на предмет застави (обладнання).

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності до положень ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю; приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, з огляду на вищенаведені норми, відповідач повинен був передати технічну документацію, технічні паспорти та інші документи на обладнання, які є приналежністю до рухомого майна, що становить предмет застави, одночасно з передачею предмета застави позивачу за актом приймання-передачі від 26.11.2018.

Відповідач обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, не спростував та не оспорив, доказів виконання зобов'язання по передачі технічної документації, технічних паспортів та інших документів на предмет застави (обладнання) суду не надав.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вимог позивача, з огляду на що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 129 ГПК України на відповідача покладаються судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця Антипенко Вікторію Вікторівну (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) виконати умови договору застави від 19.08.2015 в редакції додаткової угоди №1 від 01.09.2017 та передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Сервісопторг" (49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30А; ідентифікаційний код 31543614) технічну документацію, технічні паспорти, які є приналежністю до головних речей, - технологічного обладнання для виробництва та виготовлення паперових мішків та паперових пакетів:

станок WINDMoLLER & HoLSCHER Maschinen-Fabrik "Lengerich I. Westfolen" CR898 (саше), виробництво Германія 2009р.;

лінія автомат АПЖ-5, пакеторобна, 4-х фарбувальна з допоміжною опцією "очей" 1998р.;

лінія автомат АПЖ-5, пакеторобна, 2-х фарбувальна з допоміжною опцією очей 1998р.;

шестибарвна друкувальна флексомашина JIANSHE PARCKING EQUIPMENT CO. LTD RUIAN ZHEJIANG 2007 (артикул-YT6100ANT), видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Антипенко Вікторії Вікторівни (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісопторг" (49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30А; ідентифікаційний код 31543614) витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 грн, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 11.03.2019.

Суддя В.Д. Воронько