ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

07.03.2019м. ДніпроСправа № 904/864/19

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Загинайко Т.В., розглянувши матеріали за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Україна" про забезпечення позову

у справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Україна" (04201, м. Київ, вул. Полярна, 17-А; ідентифікаційний код 35679295)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Деко Стиль" (49000, м. Дніпро, пр. О.Поля, 28-А; ідентифікаційний код 38675089)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 5; ідентифікаційний код 40392181)

про стягнення 411 139 грн. 39 коп.

Суддя Загинайко Т.В.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Україна" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви (вх.№зз-17/19 від 05.03.2019р.), в якій просить: - заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Деко Стиль" вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Деко Стиль"; - заборонити Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради проводити державну реєстрацію припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Деко Стиль" в результаті його реорганізації або ліквідації; - не приймати рішення про надання заявником зустрічного забезпечення.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що: - 01.01.2018р. між ТОВ "ОСОБА_1 Україна" та ТОВ "Деко Стиль" був укладений договір надання послуг №12687 із відповідними додатками; - відповідно до пункту 1.1 Договору відповідач замовив, а заявник надав відповідачу послуги з просування продукції, з метою збільшення її продажу кінцевим споживачам, а відповідач зобов'язувався прийняти та сплатити такі послуги у строк та на умовах передбачених договором; - на виконання підписаного 05.06.2018р. сторонами акту №6152, заявник виставив відповідачу рахунок на оплату на суму 298 763 грн. 87 коп., який відповідач мав сплатити заявнику не пізніше 19.06.2018р.; - відповідачем не було надано заявнику мотивованих зауважень до актів №33694 та №6966, то зазначені акти з 28.11.2018р. вважаються прийнятими відповідачем без зауважень, а послуги на загальну суму 32 054 грн. 00 коп., такими, що надані відповідачу належним чином; - акти №33694 та №6966 вважаються підписаними відповідачем з 28.11.2018р., то відповідач мав сплатити заявнику борг за актами у сумі 32 054 грн. 00 коп. не пізніше 12.12.2018р.; - відповідач починаючи з 20.06.2018р. та 13.12.2018р. є таким, що прострочив виконання свого грошового зобов'язання зі сплати коштів на суму 298 763 грн. 87 коп. та 32 054 грн. 00 коп. відповідно; - відповідачем відповідні кошти на рахунок заявника не сплачені та не надано обґрунтованої відповіді на отриману претензію; - місцезнаходження відповідача з моменту його заснування було зареєстровано у місті Києві; - заявнику стало відомо, що з метою уникнення від обов'язку по сплаті боргу було прийнято рішення про припинення відповідача та відповідачем було змінено місцезнаходження юридичної особи-відповідача; - заявник вимушений подавати позов до відповідача до Господарського суду Дніпропетровської області та повертати судовий збір за звернення до Господарського суду міста Києва; - відповідно до відомостей про відповідача у ЄДР, строк визначений засновниками юридичної особи для заявлення кредиторами своїх вимог встановлений - 09.03.2019р.; - предметом спору між заявником та відповідачем є стягнення грошових коштів у сумі 411 139 грн. 39 коп. та існує реальна необхідність вжиття заходів забезпечення майбутнього позову заявника про стягнення коштів; - під час розгляду справи у суді відповідач, як юридична особа, може бути припинений з внесенням відповідного запису до Єдиного державного реєстру, що може унеможливити виконання рішення суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Україна", суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до частини 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 2, 4 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Зі змісту пунктів 3, 4 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (грошові кошти), яке є у відповідача на момент предявлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Подання лише самої заяви про забезпечення позову без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 26.02.2019р. стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Деко Стиль", яке перебуває з 09.01.2019р. в стані припинення за рішенням засновників та визначений строк для заявлення кредитором своїх вимог до 09.03.2019р.

З огляду, на викладене Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Україна" не позбавлено звернутися у визначений строк для включення в реєстр кредиторських вимог.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обраний заявником спосіб захисту не є адекватним та співрозмірним позовним вимогам про стягнення заборгованості за неналежне виконання умов договору про надання послуг.

Відповідно до частини 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для вжиття заходів до забезпечення позову, у зв'язку з чим відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Судовий збір відповідно до вимог статті 6 Закону України "Про судовий збір" та статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на заявника.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Україна" в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання - 07.03.2019р.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.В. Загинайко