ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" лютого 2019 р. Справа № 924/1050/18

Господарський суд Хмельницької області у складі: судді Гладія С.В., при секретарі судового засідання Маєвській Н.В., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Дністрові роси" с. Дністрівка, Кельменецького району, Чернівецької області

до приватного підприємства " Кристал" м. Шепетівка, Хмельницької області

про стягнення 1741465,23 грн.

Представники сторін:

позивач: ОСОБА_1 - адвокат

відповідач: ОСОБА_2- адвокат

Рішення виноситься 22.02.2019р., оскільки в судовому засіданні 04.02.2019р. оголошувалась перерва.

В судовому засіданні відповідно до ч.1 ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дністрові роси" звернулось до суду із позовом про стягнення з приватного підприємства "Кристал" 1741465,23грн., з яких 1397413,53грн. основного боргу, 231358,08грн. неустойки, 78351,70грн. інфляційних та 34341,92грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 17.05.2016р. між сторонами укладено договір позики №17/05-2016/К, згідно умов якого позивач передав у власність відповідача 1989000,00грн. поворотної фінансової допомоги. Згідно п. 4.1 договору строк поворотної фінансової допомоги розпочинається з моменту набрання чинності цим договором і закінчується 31.12.2017р. Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту передання поворотної фінансової допомоги позичальнику. Звертає увагу суду, що відповідач не виконав свій обов'язок щодо повернення коштів у повному обсязі, повернувши лише 591586,47грн. Вказує, що відповідач ухиляється від підписання договору позики №17/05-2016/К. Водночас, у п. 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону. Крім того, вказує, що з 11.01.2018р. позивач має право на нарахування неустойки, інфляційних та 3% річних, узв'язку із неналежним виконанням умов договору позики.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву (строк на подання якого поновлено судом, згідно ухвали від 17.01.2019р.) вказує, що договір позики №17/05-2016/К від 17.05.2016р. є таким, що не укладений та не породжує будь-яких юридичних наслідків з огляду на наступне. Договір підписано лише директором позивача, а директором відповідача підписаний не був, тому що положеннями Статуту приватного підприємства "Кристал" передбачені обмеження щодо укладення останнім господарських договорів (угод, контрактів, інших правочинів) на суму, що перевищує 100000,00грн. Директор відповідача був обізнаний із вказаними обмеженнями, тому договору позики не підписав та не скріпив відтиском печатки підприємства. Таким чином, договір позики є нікчемним, у зв'язку із чим позивач не має права посилатись на нього з вимогою про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 1741465,23грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі вказуючи на їх правомірності.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

17.05.2016р. товариством з обмеженою відповідальністю "Дністрові роси" (далі - позикодавець) підписано договір позики №17/05-2016/К (зворотної фінансової допомоги), згідно п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти у розмірі, визначеному у п. 2.1 цього Договору (надалі іменується - Поворотна фінансова допомога), а Позичальник зобов'язується повернути позику протягом визначеного цим Договором строку.

Позичальником у договорі вказано приватне підприємство "Кристал", в особі директора ОСОБА_3, який діє на підставі Статуту.

Згідно п. 1.2 договору сторони домовились, що Позикодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу на безоплатній основі - без сплати процентів за користування поворотною фінансовою допомогою.

До правовідносин поворотної фінансової допомоги, що встановлена цим Договором застосовуються відповідні положення про договір Позики, що передбачений Цивільним кодексом України, а також інші норми актів цивільного законодавства України (п. 1.4 договору).

У відповідності до п. 2.1 договору розмір поворотної фінансової допомоги становить 1 989 000,00 (один мільйон дев'ятсот вісімдесят дев'ять тисяч гривень 00 кой.) грн.

Позикодавець передає поворотну фінансову допомогу Позичальникові протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання Сторонами цього Договору. Поворотна фінансова допомога вважається переданою Позичальникові в момент зарахування грошових коштів на рахунок Позичальника, в розмірі визначеному в п. 2.1. цього Договору.. За згодою сторін поворотна фінансова допомога може надаватись частинами або одним платежем в розмірі передбаченому в п 2.1. цього договору (п.п. 3.1 - 3.3 договору).

Згідно п. 4.1 договору Строк поворотної фінансової допомоги розпочинається з моменту набрання чинності цим Договором і закінчується "31" грудня 2017 року.

Поворотна фінансова допомога повертається Позичальником в готівковій формі, або іншим шляхом, який не порушує вимоги чинного законодавства України на момент повернення позики. За домовленістю Сторін, повернення поворотної фінансової допомоги може здійснюватись, як повністю так і частинами протягом строку визначеним, в п.4.1.цього Договору. Поворотна фінансова допомога вважається повернутою Позикодавцеві в момент коли сума перерахована з позичальника (та/або внесених останнім) грошових коштів буде становити 1 989 000,00 грн. Позичальник зобов'язаний повністю повернути надану поворотну фінансову допомогу не пізніше 10 календарних днів після закінчення строку, передбаченого п. 4.1 цього договору. (п. п. 5.1 - 5.5 договору).

Відповідно до п. 6.1 цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту передання поворотної фінансової допомоги позичальникові.

Згідно п. 6.2 договору він починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.1 цього договору та закінчується в момент повернення позичальником поворотної фінансової допомоги.

У випадку порушення своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За порушення строків повернення поворотної фінансової допомоги позикодавець має право нараховувати позичальнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості, за кожний день прострочення (п. п. 7.1 - 7.3 договору).

Згідно платіжних доручень №198 від 18.05.2016р., №204 від 27.05.2016р., №218 від 08.06.2016р., №39 від 19.05.2016р. та №41 від 20.05.2016р. товариство з обмеженою відповідальністю "Дністрові роси" перерахувало приватному підприємству "Кристал" 1989000,00грн. із призначенням платежу - надання фінансової допомоги згідно договору №17/05-2016/К від 17.05.2016р.

Платіжним дорученням №331 від 28.10.2016р. приватне підприємство "Кристал" перерахувало на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "Дністрові роси" 591586,47грн. із призначенням платежу погашення кредитної заборгованості згідно договору №17/05-2016/К від 17.05.2016р.

Згідно витягу з ЄДРПУО з 02.10.2013р. особою, яка обрана до органу управління юридичною особою, уповноваженою представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами або особою, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори від імені приватного підприємства "Кристал" є ОСОБА_3. В даних щодо наявності обмежень щодо представництва від імені юридичної особи вказано - згідно Статуту.

Матеріали справи містять статут приватного підприємства "Кристал" (в новій редакції), затверджений рішенням Загальних зборів учасників підприємства від 23.04.2014р.

У відповідності до п. 7.1 Статуту вищим органом підприємства є Збори учасників. Збори учасників правомочні приймати рішення з будь-яких питань діяльності підприємства.

Згідно п. 7.2 Статуту до компетенції Зборів учасників належить вирішення будь-яких питань з діяльності підприємства, зокрема погодження (попереднє) укладення Генеральним директором (директором): господарських договорів (правочини) на суму, що перевищує 100000,00грн.; договорів позики (позички, безвідсоткової фінансової допомоги).

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України (далі ЦК України), з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 ГК України).

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на укладення з відповідачем договору позики (зворотної фінансової допомоги) №17/05-2016/К від 17.05.2016р., не зважаючи на те, що договір з боку відповідача не був підписаний, оскільки відповідач кошти прийняв та здійснив їх часткове повернення із посиланнями на зазначений позивачем договір.

Згідно ст.ст. 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, при цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з приписами ст. 638 ЦК України, ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст. 1047 ЦК України).

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (ст. ст. 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому, особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ч. 1 ст. 92 ЦК України).

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи ст. 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи у правовідносини з третіми особами.

Згідно із ч. 3 статті 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно зі статтею 207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Пунктом 3.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що у господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами.

Договір позики (зворотної фінансової допомоги) №17/05-2016/К від 17.05.2016р. не підписано уповноваженою особою (директором) відповідача та не скріплено відтиском печатки приватного підприємства "Кристал".

Як вбачається із Статуту відповідача, станом на 17.05.2016р. (дата підписання договору позики позивачем) у директора приватного підприємства "Кристал" були відсутні повноваження на укладення договору позики №17/05-2016/К самостійно, без попереднього погодження із Загальними зборами учасників підприємства. Матеріали справи доказів такого погодження не містять, з огляду на що і договір позики (зворотної фінансової допомоги) №17/05-2016/К від 17.05.2016р. директором відповідача підписано не було.

Інформація щодо наявності у директора приватного підприємства "Кристал" - ОСОБА_3 обмежень при підписанні договорів від імені підприємства міститься і в ЄДРПУО, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом.

У відповідності до ч.2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частинами 1-6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_1 України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Згідно з частиною 1 статті 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення.

Зважаючи на те, що договір позики, (зворотної фінансової допомоги) №17/05-2016/К від 17.05.2016р. не містить підпису та відтиску печатки приватного підприємства "Кристал", матеріали справи не містять будь-яких доказів попереднього погодження сторін, які б свідчили про намір укласти договір позики (обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо), а також з огляду на те, що відповідач укладення такого договору заперечує, суд приходить до висновку, що договір позики №17/05-2016/К від 17.05.2016р. між сторонами не укладався.

Таким чином, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача 1741465,23грн., з яких 1397413,53грн. основного боргу, 231358,08грн. неустойки, 78351,70грн. інфляційних та 34341,92грн. 3% річних, які заявлені позивачем у зв'язку із неналежним виконанням договору позики, (зворотної фінансової допомоги) №17/05-2016/К від 17.05.2016р.

При цьому, судом враховується, що подані позивачем платіжні доручення у відповідності до яких останнім перераховано відповідачу 1989000,00грн. не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, з оглядку на відсутність попередньої згоди відповідача на таке перерахування (обміну листами, телефонограмами та підписання договору позики).

Наявне в матеріалах справи платіжне доручення №331 від 28.10.2016р., згідно якого приватне підприємство "Кристал" перерахувало на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "Дністрові роси" 591586,47грн. не свідчить про виконання відповідачем умов договору позики №17/05-2016/К від 17.05.2016р., а свідчить лише про повернення останнім безпідставно отриманих коштів.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи надані докази та обставини справи, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Разом із тим, враховуючи приписи пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вчиненої в ОСОБА_1 04.11.1950р., ратифікованої Україною 17.07.1997р. (набрала чинності для України 11.09.1997р.), якими гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків, зокрема, цивільного характеру, суд вважає за необхідне вказати, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з вимогою про повернення відповідачем безпідставно набутого майна (залишку перерахованих коштів), в порядку передбаченому ст. 1212 ЦК України.

У зв'язку із відмовою у задоволенні позову витрати зі сплати судового збору та витрати на оплату правничої допомоги покладаються на позивача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові товариства з обмеженою відповідальністю "Дністрові роси" с. Дністрівка, Кельменецького району, Чернівецької області до приватного підприємства " Кристал" м. Шепетівка, Хмельницької області про стягнення 1741465,23 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України.

Повний текст рішення складено 04.03.2019р.

Суддя С.В. Гладій

Віддрук. 3 прим.: 1 - до справи, 2 - позивачу (60141, Чернівецька обл., Кельменецький р-н, с. Дністрівка) (реком. з повід.), 3 - відповідачу (30403, м. Шепетівка, Хмельницької обл., вул. Економічна,1, корпус А) (реком. з повід.).