ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

27 лютого 2019 року Справа 923/140/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

за позовом: ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: ОСОБА_2, м. Херсон,

відповідача -2: ОСОБА_3, м. Херсон,

відповідача -3: Комерційно - виробничого приватного підприємства "Продсервіс", м. Херсон,

відповідача -4: Товариства з обмеженою відповідальністю "КПД-5 С", м. Херсон,

відповідача - 5 Державного реєстратора Херсонської міської ради Херсонської області Бондаренко Дмитра Олександровича, м. Херсон

Без повідомлення (виклику) учасників справи

в с т а н о в и в:

26 лютого 2019 року до Господарського суду Херсонеської області від ОСОБА_1 до подання позовної заяви надійшла заява про забезпечення позову, шляхом заборони суб'єктам державної реєстрації, в тому числі але не виключно: державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, які здійснюють діяльність на території України та іншим суб'єктам, що вчиняють реєстраційні дії з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, будь-яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора, вносити зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "КПД - 5С" () що стосуються:

- частки учасника (засновника) Товариства з обмеженою відповідальністю "КПД - 5С" () ОСОБА_3 в розмірі 31,1% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "КПД - 5С" ();

- частки учасника (засновника) Товариства з обмеженою відповідальністю "КПД - 5С" () ОСОБА_2 в розмірі 31,1% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "КПД - 5С" ();

- зменшення або збільшення статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "КПД - 5С" ();

- припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "КПД - 5С" ();

- керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "КПД - 5С" ()

- осіб, які можуть вчиняти дії від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "КПД - 5С" (), у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2019 р. справу передано судді Нікітенко С.В.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову позивачем зазначено наступне.

15 вересня 2017 року між ОСОБА_1 та Комерційно-виробничим приватним Підприємством "Продсервіс" було укладено договір дарування частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "КПД-5 С". За умовами Договору дарування КВПП "Продсервіс" передало у власність ОСОБА_1 частку в розмірі 62,2% статутного капіталу ТОВ "КПД-5 С". 16 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулось до TOB "КПД-5 С" з вимогою про проведення загальних зборів з метою вирішення питання про внесення змін до статуту ТОВ "КПД-5 С", в частині зміни складу учасників, та внесення відповідних змін до ЄДРПОУ. 29 вересня 2017 позивачем отримано повідомлення від TOB ТОВ "КПД-5С" про неможливість проведення загальних зборів учасників з огляду на скасування Наказом Міністерства юстиції України від 26.09.2017 року №8026/5 реєстраційних дій від 30.08.2017р. №9012164 і №0012164, якими за КВ ПП "ПРОДСЕРВІС" зареєстровано частку в розмірі 62,2 % статутного капіталу ТОВ "КПД-5 С" (частку яка була відчужена КВ ПП "ПРОДСЕРВІС" на користь ТОВ "КПД-5С"). Також повідомлено про невідкладне проведення загальних зборів після врегулювання спору, щодо законності проведення реєстраційних дій по реєстрації за КВ ПП "ПРОДСЕРВІС" відповідної частки в статутному капіталі ТОВ "КПД-5 С". 25 лютого 2019 року товариство отримало інформацію про відчуження КВ ПП "ПРОДСЕРВІС" частки в розмірі 62,2 % статутного капіталу ТОВ "КПД-5 С" вже на користь інших осіб та проведення державної реєстрації відповідних змін в ЄДРЮОФОПГФ. Відчуження КВ ПП "ПРОДСЕРВІС" частки в розмірі 62,2% статутного капіталу ТОВ "КПД-5С" відбулося в результаті укладення 20 лютого 2019 договорів дарування між КВ ПП "ПРОДСЕРВІС" та ОСОБА_3 (31.2% статутного капіталу) і між КВ ПП "ПРОДСЕРВІС" та ОСОБА_2 (31.2% статутного капіталу).

За твердженням заявника зазначені вище дії КВ ПП "ПРОДСЕРВІС" порушують права позивача як належного власника частки в розмірі 62,2 % статутного капіталу ТОВ "КПД-5 С" за договором дарування від 15.09.2017р., внаслідок чого Позивач змушена звернутись за захистом до Господарського суду Херсонської області з позовом про визнання недійсними договорів дарування, укладених між КВ ПП "ПРОДСЕРВІС" та ОСОБА_3 і КВ ПП "ПРОДСЕРВІС" та ОСОБА_2; скасування записів в ЄДРЮОФОГФ про державну реєстрацію змін до складу учасників ТОВ "КПД-5 С", як таких, що вчинені на підставі недійсних правочинів; визнання права власності на частку в статутному капіталі ТОВ "КПД-5 С" та визначення її в розмірі 62,2 % статутного капіталу ТОВ "КПД-5 С".

Заявник вважає, що внаслідок реєстрації переходу права на частку на підставі оспорюваних договорів, незаконний склад учасників, може приймати рішення щодо зміни розміру статутного капіталу ТОВ "КПД-5С", відчужувати частки у статутному капіталі ТОВ "КПД-5 С", зменшувати чи збільшувати їх розмір, що в подальшому може ускладнити чи взагалі унеможливиш виконання рішення про визнання за Позивачем права власності на частку в статутному капіталі ТОВ "КПД-5 С" . Крім того, незаконний склад учасників товариства може приймати рішення щодо зміни керівника ТОВ "КПД-5 С" та виконувати інші дії, що можуть суперечити інтересам товариства та його учасників, тому заявник вважає за необхідне здійснити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову за переліком, який наведений в ч. 1 ст. 137 цього ж Кодексу, зокрема, шляхом заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання (п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України).

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

Згідно зі статтею 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, у тому числі, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, предмет і ціну позову, інші відомості, необхідні для вирішення питання про забезпечення позову.

За системним аналізом наведених норм права можна зробити висновок, що від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 137 ГПК України та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову.

Оскільки в прохальній частині заяви, на відміну від мотивувальної, позивачем визначений захід забезпечення позову шляхом заборони суб'єктам державної реєстрації, в тому числі, але не виключно: державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, які здійснюють діяльність на території України та іншим суб'єктам, що вчиняють реєстраційні дії з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, будь-яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора, вносити зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "КПД-5С", місцезнаходження: 73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Кірова, будинок 24, офіс 406, код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України 36671908, а достатність наданих доказів та переконливість обґрунтування вжиття заходів забезпечення позову у обраний спосіб не можуть бути предметом перевірки суду на стадії прийняття до розгляду заяви про забезпечення позову, зазначена заява вирішується судом по суті.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи роз'яснення наведені у п. п. 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії або забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до ч.5 ст. 137 ГПК України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони, зокрема, проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст.137 ГГПК України позов забезпечується, зокрема забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Згідно з пунктом 31 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: дата прийняття, дата набрання законної сили та номер судового рішення, на підставі якого проведено реєстраційну дію.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Пунктом 2 частини 1 статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як "у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії".

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений зокрема Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", про що правильно зазначив суд апеляційної інстанції.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахування доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (абзац 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову").

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням відповідних заходів.

Отже, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу для забезпечення позову. Статтею 79 ГПК України передбачено подання достатніх доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У разі відсутності доказів в підтвердження викладених обставин та обґрунтування, що невжиття таких заходів утруднить чи зробить неможливим виконання рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, господарський суд відхиляє таку заяву як необґрунтовану та не підтверджену належними доказами.

Разом з тим, оцінивши обґрунтованість обставин зазначених в заяві про забезпечення позову, адекватність заходу забезпечення позову, достатність, належність та допустимість доказів на підтвердження наведених обставин, зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову у визначений ним спосіб.

З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Проте, доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову, заявником не надано, в той час як відповідно до вимог чинного законодавства, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Тобто, імперативними приписами ч. 1 ст. 139 ГПК України визначено обов`язкові вимоги, які ставляться та яким повинна відповідати заява про вжиття заходів забезпечення позову. Водночас, дослідивши подану заявником заяву, суд зазначає, що останнім, при зверненні із нею їх не дотримано.

Суд зазначає, що відомості, викладені заявником у заяві, не можуть бути визнані обставинами, які свідчать про те, що невжиття запропонованих заходів забезпечення позову можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання (заяву) про забезпечення позову в задоволенні якого раніше було відмовлено - повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 74, 136-140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в:

1. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову (Вх. № 331/19 від 26.02.2019).

Ухвала відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 10 днів в порядку ст. 257 ГПК України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалу складено та підписано 27.02.2019 року.

Суддя С.В. Нікітенко