ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року Справа № 926/2092/18

За позовом Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича

до Фізичної особи-підприємця Гросул Оксани Миколаївни

про стягнення заборгованості у сумі 412306,85 грн

Суддя С.О. Миронюк

Представники сторін:

Від позивача - Ткач В.Д. - представник. Довіреність № 29/21-3599 від 26.12.2018 р.

Від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича звернувся з позовом до Фізичної особи-підприємця Гросул Оксани Миколаївни про стягнення заборгованості за Договором на виконання робіт по будівництву № 534 від 12.07.2018 р. у розмірі 412306,85 грн., що складається з основного боргу в сумі 375056,00 грн., пені в розмірі 25781,25 грн., 3% річних в сумі 4346,54 грн. та інфляційних втрат у розмірі 7126,06 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором на виконання робіт по будівництву № 534 від 12.07.2018 р. внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 412306,85 грн.

Провадження у справі відкрито ухвалою господарського суду Чернівецької області від 06.12.2018 року, справу до розгляду в підготовчому засіданні призначено на 26.12.2018 року.

Ухвалами суду від 26.12.2018 р. та 15.01.2019 р. підготовче засідання відкладалось в зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання. Судове засідання призначено на 05.02.2019 р.

Ухвалою суду від 05.02.2019 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 21.02.2019 р.

В судовому засіданні 21.02.2019 р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзив на позов не подав.

На адресу господарського суду, повернулись поштові повідомлення про вручення відповідачу ухвали Господарського суду Чернівецької області від 06.12.2018 р. з відміткою про отримання процесуального документу представником відповідача, а також ухвал Господарського суду Чернівецької області від 26.12.2018 р. та 15.01.2019 р. з відміткою про закінчення строку зберігання.

Згідно пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Тобто, відповідач належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи, проте явку свого представника в три судових засідання не забезпечив, правом наданим статтею 165 Господарського процесуального кодексу України на подання відзиву на позов не скористався.

Нез'явлення представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору, тобто справу може бути розглянуто без його участі за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2018 року між Чернівецьким національним університетом імені Юрія Федьковича (Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Гросул Оксаною Миколаївною (Підрядник) укладено Договір на виконання робіт по будівництву № 534, відповідно до умов якого, відповідач зобов'язався виконати будівельно-монтажні роботи по будівництву бази для навчальних та виробничих практик студентів ЧНУ в с. Мигово Вижницького району Чернівецької області (Котеджі №4 та №5 типу - П), а позивач зобов'язався їх прийняти та оплатити (п. 1.1.,1.2. Договору).

Згідно пункту 10.1., 10.3. Договір набуває чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2018 р., але до повного виконання сторонами умов договору в частині розрахунків.

Суд відмічає, що на день розгляду спору, докази визнання правочину у встановленому законом порядку недійсним відсутні.

Відповідно до п. 3.1. Договору термін виконання робіт встановлюється не пізніше 31.10.2018 р.

Кошторисна вартість будівництва котеджів згідно зведених кошторисних розрахунків складає 1250188,00 грн. (один мільйон двісті п'ятдесят тисяч сто вісімдесят вісім гривень, 00 коп.) без ПДВ (п.2.1. Договору).

В пункті 1.3. Договору сторони погодили, що до початку виконання робіт замовник сплачує підряднику аванс у розмірі 30 %, що складає 375056,00 грн. без ПДВ. Підрядник зобов'язаний використовувати одержаний аванс на придбання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу. По закінченню терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику.

На виконання вищевказаного правочину, позивачем було перераховано на рахунок відповідача попередній аванс в сумі 375056,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ПД.22018-3280 від 12.07.2018 р.

Однак відповідач свої зобов'язання за Договором не виконав, доказів придбання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів не надав, отримані кошти у визначенні терміни не повернув.

26.10.2018 р. позивачем на адресу відповідача надіслано претензію № 30/21-2907 з вимогою повернути перераховані кошти, яка відповідачем була отримана 06.11.2018 р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення відправлення, але залишена без задоволення.

Будь-яких доказів на спростування позовних вимог чи про сплату заборгованості, часткового її погашення, поставлення товару чи виконання робіт відповідач до суду не подав.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 7126,06 грн. та 3 % річних в сумі 4346,54 грн. за період з 12.07.2018 року по 29.11.2018 року.

Відповідно до статті 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями днями або годинами, а термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 Цивільного кодексу).

Сторонами було зазначено строк використання або повернення авансу, а саме: протягом трьох місяців після одержання авансу, тобто, нарахування інфляційних втрат та 3 % річних повинно починатись з 01.11.2018 р. На цій підставі судом проведено перерахунок суми нарахованих інфляційних втрат що становить 5250,78 грн. та 3 % річних в розмірі 893,97 грн. відповідно проведеного розрахунку:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняСукупний розмір інфляціїІнфляційне збільшення суми боргу3 % річних
375056.0001.11.2018 - 29.11.201829101.40005250,78893,97
Пунктами 8.1.-8.2. Договору сторони визначили, що у випадку неналежного виконання зобов'язань з винної сторони стягується пеня у розмірі 0,5 % від вартості виконаних робіт, але не нижче облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені в сумі 25781,25 грн. за період 12.07.2018 р. - 29.11.2018 р.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно із вимогами ч.6 ст. 231 та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами.

З урахуванням п. 8.1.-8.2. Договору, статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», частини шостої статті 232 Господарського кодексу України судом також було проведено перерахунок суми пені, що складає 10727,63 грн.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУ *2Сума пені
375056.0001.11.2018 - 29.11.20182936 %10727,63
Згідно п. 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, відповідач не надав доказів зменшення або погашення суми заборгованості.

За приписами статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює доказ за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 4, 5, 129, 130, 194, 196, 219, 222, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, ст.. 526, 625 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гросул Оксани Миколаївни (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1, р/р НОМЕР_2 у ПАТ КБ Глобус, МФО 380526) на користь Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича (58012, м. Чернівці, вул. Коцюбинського, 2, код 02071240, р/р 7831 у ДКСУ м.Київ, МФО 820172) заборгованість в сумі 375056,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 5250,78 грн., 3 % річних в сумі 893,97 грн., пеню в розмірі 10727,63 грн., та судовий збір в розмірі 5878,92 грн.

3. В частині стягнення інфляційних втрат в сумі 1875,28 грн., 3 % річних в розмір 3452,57 грн. та пені у сумі 15053,62 грн. відмовити.

4. З набранням рішення законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 28.02.2019 року

Суддя С.О. Миронюк