ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 лютого 2019 р. Справа № 903/864/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Костюк С. В., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз"

про стягнення 52886,55 грн.,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1-336 від 29.12.2018 року;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 007.1Др-10-0119 від 08.01.2019 року.

Права та обов'язки учасникам судового процесу роз'яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Діловодство суду.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть: Позивач - Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" про стягнення 52886,55 грн., з них 36577,72 грн. заборгованості за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П04 від 28.09.2011 року, 3204,81 грн. відсотків річних, 13104,02 грн. інфляційних.

При обґрунтуванні позовних вимог вказує, що відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобовязання щодо оплати вартості наданих у жовтні 2015 року послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами по Договору № /П04 від 28.09.2011 року. Позивачем на виконання умов договору надано відповідачу послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами природного газу у жовтні 2015 року в обсязі 6773,650 тис. куб. м. на загальну суму 36577,72 грн. відповідно до коригуючого акту наданих послуг № 10-15-/П04/ВТВ/КОР.

Проте, відповідач відмовився від підписання корегуючого акту та скріплення його печаткою, про що повідомив позивача листом від 07.07.2016 року. Позивач вважає, що така відмова від підписання акту не призводить до звільнення відповідача від обовязку з оплати наданих послуг з огляду на положення чинного законодавства та судову практику.

У звязку з простроченням оплати на підставі ст.625 ЦК України просить стягнути 3 проценти річних від простроченої суми у розмірі 3204,81 грн. та інфляційні втрати у сумі 13104,02 грн. згідно проведеного ним розрахунку.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 27.11.2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.12.2018 року, зобов'язано учасників судового процесу вчинити певні дії та надати суду відповідні додаткові матеріали.

Ухвалою суду від 26.12.2018 року відкладено підготовче засідання на 22.01.2019 року, зобовязано позивача надати суду відповідь на відзив відповідача, відповідача заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 22.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.01.2019 року.

Згідно довідки про неможливість проведення судового засідання від 28.01.2019 року судове засідання по справі № 903/864/18, призначене на 28.01.2019 року не відбулося у звязку з перебуванням головуючого судді Костюк С. В. у відрядженні.

Ухвалою суду від 30.01.2019 року повідомлено сторін про розгляд справи по суті 19.02.2019 року.

17.12.2018 року відповідач, через відділ документального забезпечення та контролю, подав відзив на позов № б/н від 14.12.2018 року, в якому зазначив, що позовна заява є безпідставною та необґрунтовано, при цьому вказує, що ним на виконання умов договору підписано та оплачено акт наданих послуг від 31.10.2015 року за договором №/П04, який повністю включає обсяг природного газу, що був фактично протранспортований для потреб промислових споживачів та інших субєктів господарювання у жовтні 2015 року, а саме 39,296 тис.м.куб. Також вказує, що інших послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами для потреб промислових споживачів та інших субєктів господарювання, крім зазначених в акті № 10-15-/П04 від 31.10.2015 року, позивач відповідачу в жовтні 2015р. не надавав.

Крім того, зазначає, що відсутні первинні документи, які б підтверджували здійснення господарської операції щодо транспортування природного газу магістральними трубопроводами в жовтні 2015 року для потреб промислових споживачів та інших субєктів господарювання в обсязі 6773,650 тис. м. куб. згідно договору №/П04 від 28.09.2011 року.

Стверджує, що за жовтень 2015 року актом між сторонами зафіксовано, що в газорозподільну мережу, яку експлуатує позивач, надійшло з газотранспортної системи в рамках договору від 28.09.2011 лише 39,296 тис. куб. м природного газу, що підтверджується актом наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 31.10.2015 року. Вказує, що позивач листом від 23.06.2016 року № 9132/12 направив відповідачу коригуючий акт №10-15-/П04/ВТВ/КОР наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в жовтні 2015 року на загальний обєм природного газу в розмірі 6773,650 тис. м. куб., але не врахував, що обсяги в розмірі 39,269 тис.м.куб. за жовтень 2015р. вже були оформлені попередньо між сторонами.

Додатково зазначає, що позивач не здійснював жодних заходів комерційного балансування протягом 2015-2018рр., що свідчить про відсутність будь-яких претензій до відповідача, що підтверджується актом звірки заборгованості станом на 31.10.2015р., в якому відображена сума заборгованості по акту наданих послуг від 31.10.2015р. згідно Договору №/П04 від 28.09.2011 року.

22.01.2019 року позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначає, що на виконання умов договору надав відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу в жовтні 2015 року в обсязі 6773,650 тис. куб. м. на загальну суму 36577,72 грн відповідно до коригуючого акту наданих послуг № 10-15-/П04/ВТВ/КОР. Обсяг транспортованого позивачем природного газу підтверджується актом приймання-передачі від 12.11.2015 року, який підписаний сторонами, згідно якого відповідач отримав природний газ на виробничо-технічні витрати та нормативні втрати в обємі 6773,650 тис. куб. метрів. Відповідач листом від 07.07.2016 підтвердив, що зазначені в коригуючому акті обсяги протранспортованого природного газу магістральними газопроводами є обсягами газу, закупленими для потреб ВТВ на підставі договору купівлі-продажу № 13-167-ВТВ від 04.01.2013 року, укладеного між відповідачем та ПАТ «НАК «Нафтогаз України»; в листі зазначив, що у жовтні 2015 ПАТ «Волиньгаз» було фактично отримано на ГРС природний газ для потреб ВТВ у обсязі 6773,650 тис. м куб. Додатково факт отримання відповідачем природного газу в обсязі 6773,650 тис. куб. м підтверджує Реєстр реалізації природного газу споживачам соціальної сфери за жовтень 2015, який підписаний та скріплений печаткою відповідача. З огляду на зазначене твердження відповідача, щодо відсутності первинних документів з передачі природного газу, як доказу відсутності факту транспортування позивачем природного газу за жовтень 2015 в обсязі 6773,650 тис. куб. м магістральними трубопроводами, вважає безпідставними та необґрунтованими.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 26.12.2018 року було відкладено підготовче засідання на 22.01.2019 року.

Ухвалою суду від 22.01.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.01.2019 року.

Згідно довідки про неможливість проведення судового засідання від 27.01.2019 року судове засідання по справі № 903/864/18, призначене на 28.01.2019 року не відбулося у звязку з перебуванням головуючого судді Костюк С. В. у відрядженні.

Ухвалою суду від 30.01.2019 року повідомлено сторін про розгляд справи по суті 19.02.2019 року.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

В судовому засіданні 19.02.2019 року представник позивача підтримав позов з підстав викладених у позовній заяві, відповіді на відзив відповідача, представник відповідача позов заперечив з підстав викладених у відзиві на позов.

З матеріалів справи, пояснень представників сторін вбачається, що між сторонами спору 28.09.2011 року укладено договір № /П04 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами (надалі Договір), відповідно до п. 1.1. якого визначено зобовязання позивача ОСОБА_3 підприємства надати відповідачу - Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу відповідача від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, (надалі ГРС), а Замовник зобовязується сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченими умовами договору.

Згідно п. 10.1 договору передбачено, що Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 жовтня 2011 року. Договір діє в частині транспортування газу до 31.12.2012 року, а в частині проведення розрахунків за надані ОСОБА_3 підприємством послуги до повного виконання Замовником своїх зобовязань за цим договором.

Додатковою угодою № 3 від 17.01.2013 року, окремі розділи договору викладені в новій редакції.

Пунктом 2.1. вказаного, що підставою для транспортування природного газу магістральними трубопроводами є підтвердження в установленому порядку Оператором Єдиної газотранспортної системи України (далі-Оператор), відповідно до щомісячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу природного газу, наявності в Замовника місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби (далі підтверджені обсяги).

Згідно п .2.2. Замовник передає ОСОБА_3 підприємству газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у пунктах приймання передачі газу в магістральні трубопроводи ОСОБА_3 підприємства.

Відповідно до п .2.4. Газотранспортне підприємство приймає газ від Замовника на пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи та здійснює його транспортування по території України до ГРС, де передає газ замовнику загальному потоці в газорозподільні мережі.

Положеннями п. 2.5. визначено, що приймання-передача газу в пунктах приймання-передачі та на ГРС здійснюється Сторонами у відповідності до Порядку доступу до Єдиної газотранспортної системи України, затвердженого Національною комісією регулювання електроенергетики України.

Пунктом 3.1 передбачено, що послуги в межах даного договору оформляються актами наданих послуг.

Згідно п. 3.2. Газотранспортне підприємство до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірника акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою ОСОБА_3 підприємства.

Поряд з цим, п .3.3 передбачено, що Замовник протягом 2 днів з моменту одержання акту наданих послуг зобовязується повернути ОСОБА_3 підприємству один примірник оригінала акту наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту наданих послуг. У випадку відмови від підписання акту наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню у відповідності з умовами або у судовому порядку. До прийняття рішення судом обсяг газу та вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами встановлюється у відповідності до даних ОСОБА_3 підприємства.

Згідно п. 3.4. акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з ОСОБА_3 підприємством.

Пунктом 4.2. передбачено, що кількість протранспортованого газу ОСОБА_3 підприємством, у тому числі газу Замовника до мережі газорозподільного підприємства визначається приладами обліку, які встановлені на ГРС.

Порядок оплати наданих послуг врегульований розділом 5, де п .5.4. передбачає, що вартість фактично наданих ОСОБА_3 підприємством Замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акту наданих послуг.

Відповідно до п. 5.5. оплата послуг за транспортування природного газу здійснюється Замовником (крім Гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ОСОБА_3 підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Поряд з цим, відповідно до п. 5.8., сторони зобовязуються щоквартально до двадцять пятого числа першого місяця, наступного за кварталом, на підставі відомостей про фактичну оплату послуг по транспортуванню газу та актів наданих послуг здійснювати звірку розрахунків. Звірка розрахунків оформляється сторонами актом звірки.

Згідно п. 11.1. передбачено, що договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами, умови застосовуються до відносин сторін, як виникли до його укладення, а саме з 01 жовтня 2011 року. Договір діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за надані ОСОБА_3 підприємством послуги до повного виконання Замовником своїх зобовязань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Листом від 23.06.2016 року з № 9132/12 позивач скерував відповідачу два примірники коригуючого акту наданих послуг № 10-15-/П04/ВТВ/КОР по транспортуванню природного газу магістральними трубопроводами у жовтні 2015 року в обсязі 6773,650 тис. куб .м. на суму 36577,72 грн.(а.с.12-13).

Відповідач 07.07.2016 року листом №1047/12-08 надав відповідь позивачу вказавши, що підстави для підписання коругуючих актів відсутні, оскільки підписані між сторонами акти наданих послуг у жовтні 2015 року повністю включають обсяги природного газу, які були фактично протранспортовані для потреб промислових споживачів ПАТ «Волиньгаз»; зазначені в даних актах обсяги транспортованого природного газу магістральними газопроводами є обсягами газу закупленими для потреб ВТВ на підставі договору купівлі-продажу між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Волиньгаз» від 01.01.2013р. № 13-167-ВТВ; за умовами договору (п.5.2) в ціну газу включено оплату послуг транспортної організації(а.с.14).

Суд, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно і обєктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи, між сторонами виникли цивільно-правові відносини на підставі Договору, за змістом якого позивач взяв на себе зобов'язання надати послуги з транспортування природного газу, а відповідач взяв на себе обов'язок сплатити за надані послуги з транспортування природного газу.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Частиною 2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та об0ов'язків, в тому числі, є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов'язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

За приписами частини 1 ст. 32 ЗУ «Про ринок природного газу», транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок, строки оформлення та підписання актів наданих послуг по транспортуванню природного газу магістральними трубопроводами, наслідки відмови від його підписання, урегулювання розбіжностей визначаються п. 3.2, 3.3, 3.4, 5.4 Додаткової угоди №3 від 17.01.2013р. до Договору № /П04 від 28.09.2011р.

Зазначеними вище та іншими пунктами Договору №/П04, покладеного в обґрунтування заявленого позову, не передбачено складання позивачем в односторонньому порядку коригуючих актів послуг транспортування для промислових споживачів щодо обсягів газу для виробничо-технологічних витрат та нормованих витрат відповідача, не надано й обґрунтувань, який саме акт наданих послуг підлягає коригуванню актом № 10-15-/П04/ВТВ/КОР.

Посилання позивача у відповіді на відзив на п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України, як підставу оформлення корегуючого акту, на думку суду є помилковим, оскільки дані норми не регулюють правовідносин щодо оформлення послуг, які виникли з договору транспортування природного газу магістральними газопроводами від 28.09.2011р. з врахуванням додаткових угод.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як зазначалося вище, пунктом 3.1 договору (з врахуванням змін відповідно до укладеної Додаткової угоди № 3 від 17.01.2013 року до договору) передбачено, що послуги в межах даного договору оформляються актами наданих послуг, які є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з ОСОБА_3 підприємством (п. 3.4.) (а.с.25-27).

Позивач стверджує, що ним на виконання умов договору надано відповідачу послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами природного газу у жовтні 2015 року в обсязі 6773,650 тис. м. куб, на загальну суму 36577,72 грн., на підтвердження виписав коригуючий акт наданих послуг № 10-15-/П04/ВТВ/КОР, який був направлений відповідачу згідно листа № 9132/12 від 23.06.2016 р.

Суд звертає увагу на те, що згідно п. 3.2. (з врахуванням змін відповідно до укладених додаткових угод) Газотранспортне підприємство до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірника акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою ОСОБА_3 підприємства.

Тобто, позивач скерував два примірника корегуючого акта наданих послуг № 10-15-/П04/ВТВ/КОР за звітний місяць, а саме жовтень 2015 року, замість 15.11.2015 року лише 23.06.2016 року.

Факт проведення позивачем господарських операцій з надання комплексу послуг, що стосується виконання ним зобовязань за вказаним договором, повинен підтверджуватись первинними бухгалтерськими документами.

У відповідності до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо -безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назва документу (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Наведеним спростовуються доводи позивача про те, що обсяг протранспортованого Позивачем природного газу підтверджується Реєстром реалізації природного газу споживачам соціальної сфери тощо ПАТ «Волиньгаз» за жовтень 2015 підписаний Відповідачем, оскільки вказаний реєстр не є належним чином оформленим первинним бухгалтерським документом.

Інші первинні бухгалтерські документи, що підтверджують обставини та факти виникнення обовязку відповідача по оплаті акту № 10-15-/П04/ВТВ/КОР складеного позивачем на умовах договору № /П04 матеріали справи не містять, позивачем до позовних матеріалів не надано.

Надані позивачем судові рішення у справі №910/3487/17 не встановлюють факту існування надання послуг транспортування газу в обсязі 6773,650 тис. куб. м для ВТВ відповідача у жовтні 2015 року, договір № /П04 в підставу позову по справі №910/3487/17 не покладався, оцінка вчинених дій сторонами такого договору судами не вчинялась, а тому наведені судові рішення не є преюдиційними й судом відхиляються.

Інші докази сторін не впливають на зроблені судом висновки, а тому судом до уваги не приймаються.

З огляду на це суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту існування зобов"язання у відповідача по оплаті корегуючого акту № 10-15-/П04/ВТВ/КОР так і факту неправомірної несплати відповідачем у жовтні 2015 року обсягу газу 6773,650 тис. куб. м. саме за умовами договору № /П04 , а тому відсутні підстави для стягнення визначеної позивачем вартості основного боргу 36577,72 грн..

Позивачем заявлено до стягнення, окрім суми основного боргу 36577,72 грн, 3% річних 3204,81 грн. та інфляційних 13104,02 грн за порушення зобовязань з оплати відповідачем послуг за жовтень 2015 року по корегуючому акту № 10-15-/П04/ВТВ/КОР.

Приписами ст. ст. 13,14 ЦК України законодавчо закріплено, що цивільні права та цивільні обовязки здійснюються та виконуються в межах наданих договором або актами цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязкових для неї.

З огляду на встановлені судом факти відсутності за умовами договору № /П04 права позивача на здійснення коригувань обсягів газу для виробничо-технологічних витрати та нормованих втрат відповідача, відсутності прав на складання такого акту за умовами договору, а як наслідок відсутність обовязку відповідача на підписання та оплату такого акту, вимоги позивача про стягнення 36577,72 грн. основного боргу на підставі договору № /П04 та акту № 10-15-/П04/ВТВ/КОР є безпідставними, недоведеними та не ґрунтуються на умовах договору або актах законодавства, а тому і вимоги про стягнення 3204,81 грн. річних та 13104,02 грн. інфляційних збитків, обґрунтовані ст.625 ЦК України та наявністю невиконання відповідачем грошових зобовязань, задоволенню не підлягають.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтовані, не підтверджені матеріалами справи, та не підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, витрати позивача по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 77, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, ст. 526, 599, 901 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, господарський суд,-

в и р і ш и в:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено

01.03.2019

Суддя С. В. Костюк