ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

04 березня 2019 року                                                   Справа № 913/15/19

Провадження №16/913/15/19

Суддя господарського суду Луганської області Шеліхіна Р.М., розглянувши справу №913/15/19 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до Комунального підприємства "Міське домоуправління Зимогір’ївської міської ради", м.Зимогір’я Слов’яносербського району Луганської області

про стягнення 950 грн 73 коп.

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення пені у сумі 772,47 грн за період з 15.02.2014 по 26.03.2014 та 3% річних у сумі 178,26 грн за період з 15.02.2014 по 26.03.20154 за договором купівлі - продажу природного газу від 23.12.2013 №1427/14-БО-20, у зв'язку з несвоєчасною оплатою поставленого у 2014 році газу на суму 190 209,16 грн.

Розрахунок заявлених до стягнення сум здійснено позивачем за кожним актом приймання-передачі окремо.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 03.01.2019 відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання без виклику сторін.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи – також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Жодних пояснень, відзиву на позовну заяву чи заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи до суду не надходило.

З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку частини 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Між Національною акціонерною компанією “Нафтогаз України” (позивач-продавець) та відповідачем у справі укладено договір купівлі-продажу природного газу від 23.12.2013 №1427/14-БО-20 на підставі якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ – за ціною, у кількості та за якістю, вказаних в договорі, а покупець (відповідач) зобов'язується прийняти та оплатити газ в порядку та на умовах, встановлених даним договором, - остаточний розрахунок здійснити до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (п.6.1. договору).

За своєю правовою природою вказаний договір є договором поставки і відповідає вимогам правового інституту поставки (ст.ст.265-267 ГК України) з відстрочкою платежу.

Сторони виконали договір у 2014 році наступним чином.

Позивач поставив газ:

-у січні 2014 року на суму 73 212,59 грн, що підтверджено реєстром обсягів природного газі з ресурсів позивача газорозподільними мережами ПАТ “Луганськгаз” (а.с.24);

-у лютому 2014 року на суму 61 880,75 грн, що підтверджено реєстром обсягів природного газі з ресурсів позивача через газорозподільні мережі ПАТ “Луганськгаз” (а.с.26);

-у березні 2014 року за актом приймання-передачі від 31.03.2014 на суму 35 983,25 грн (а.с.30);

-у квітні 2014 року за актом приймання-передачі від 30.04.2014 на суму 19 132,57 грн (а.с.31).

Відповідач оплатив поставку газу:

-31.01.2014 у сумі 16 000 грн, 12.02.2014 у сумі 20 000 грн, 26.03.2014 у сумі 62 212,59 грн, 27.03.2014 у сумі 66 880,75 грн, 14.04.2014 у сумі 5 983,25 грн, 30.04.2014 у сумі 19 132,57 грн.

Позивач, як кредитор, права якого порушені несвоєчасним виконанням відповідачем строків оплати газу, звернувся з даним позовом до суду, вказуючи про порушення відповідачем вимог закону і умов укладеного договору, і просить стягнути з відповідача пеню у сумі 772,47 грн за загальний період з 15.02.2014 по 26.03.2014 та 3% річних у сумі 178,26 грн за загальний період з 15.02.2014 по 26.03.2014.

Відповідач правом на захист своїх інтересів не скористався.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані докази своїх вимог до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Зобов’язання між суб'єктами господарювання виникають з підстав закону або умов договору (ст.ст.173,193 ГК України).

В даному спорі правовідносини сторін врегульовані договором купівлі-продажу природного газу від 23.12.2013 №1427/14-БО-20, який був чинним і обов’язковим для сторін під час його виконання.

Згідно з правилами ст.ст. 530,627,629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для сторін, що його уклали, і виникнення прав та обов’язків у сторін відбувається на підставі умов укладеного договору.

Договором купівлі-продажу природного газу від 23.12.2013 №1427/14-БО-20, укладеним між позивачем та відповідачем у справі, встановлено, що покупець (відповідач) зобов’язаний оплатити вартість поставленого газу до 14 числа місяця (включно), наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1 договору).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами. Договором, укладеним сторонами по справі, визначено порядок виконання відповідачем зобов’язань по сплаті вартості поставленої продукції.

Позивач поставив відповідачу газ на суму 190 209,16 грн і позивач, як кредитор, належним чином – в порядку ст.ст.73-79 ГПК України - довів суду факт поставки на вказану суму грошей і у вказаний період. Таким чином, постачальник газу виконав свої обов’язки перед відповідачем у відповідності до умов договору та вимог закону.

Статті 265-267 Господарського кодексу України зобов’язують відповідача виконати обов’язок по оплаті поставленого газу у відповідності до вимог закону та умов договору.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач обов’язок по сплаті поставленого газу виконав несвоєчасно, чим порушив умови договору та закону.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору, у відповідності до норм ст.625 ЦК України позивачем було нараховано 3% річних в розмірі 178,26 грн:

- за зобов’язаннями січня 2014 – за період з 15.02.2014 по 25.03.2014 у сумі 119,28 грн;

- за зобов’язаннями лютого 2014 – за період з 15.03.2014 по 26.03.2014 у сумі 58,98 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних позивача, суд встановив, що розрахунок є арифметично вірним, а тому вимога позивача про стягнення 3% річних за загальний період з 15.02.2014 по 26.03.2014 підлягає задоволенню повністю на суму 178,26 грн

Відповідно до п. 7.2 договору у разі невиконання покупцем умов п. 6.1. цього договору він зобов’язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору, позивачем нараховано пеню в розмірі 772,47 грн:

- за зобов’язаннями січня 2014 – за період з 15.02.2014 по 25.03.2014 у сумі 516,90 грн;

- за зобов’язаннями лютого 2014 – за період з 15.03.2014 по 26.03.2014 у сумі 255,57 грн.

Перевіривши розрахунок пені позивача, суд встановив, що розрахунок є арифметично вірним, а тому вимога позивача про стягнення пені за загальний період з 15.02.2014 по 26.03.2014 підлягає задоволенню повністю на суму 772,47 грн

А всього до стягнення підлягає 950,73 грн.

Відповідно до приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.232, 265-267 ГК України, ст.ст.526,625,629 ЦК України, ст.ст.46, 73-74, 76-80, 129, 233, 236-238, 240-242 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Комунального підприємства "Міське домоуправління Зимогір’ївської міської ради", 93741, Луганська область, Слов’яносербський район, м. Зимогір’я, вул. Свободи, 3, ід. код 34767322, на користь Публічного акціонерного товариства “Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”, 01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ід. код 20077720, 3% річних в сумі 178,26 грн за період з 15.02.2014 по 26.03.2014, пеню в сумі 772,47 грн за період з 15.02.2014 по 26.03.2014 витрати на судовий збір у сумі 1762 грн, видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Повний текст рішення складено і підписано 04.03.2019.

Суддя                                                                                Р.М. Шеліхіна