ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2019 р. Справа№ 910/9044/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Хрипуна О.О.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача - Лесечко О.М.;

від відповідача - Власенко І.І.;

від третьої особи - Штода І.В.;

вільний слухач - ОСОБА_5;

розглянувши апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Блакитна хвиля"

на рішення господарського суду міста Києва від 04.12.2018 (повний текст рішення складено 22.12.2018)

у справі № 910/9044/18 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Блакитна хвиля"

до Київської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (київської міської державної адміністрації)

про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим на той самий строк і на тих самих умовах

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Блакитна хвиля" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (київської міської державної адміністрації) про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим на той самий строк і на тих самих умовах.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач продовжує користуватись земельною ділянкою та належним чином виконує обов`язки орендаря, визначені договором, а відтак, у нього виникло переважне право на продовження дії договору оренди, відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Відтак, на думку позивача наявні всі підстави для визнання поновленим спірного договору оренди земельної ділянки з огляду на відсутність відповідних заперечень з боку відповідача протягом одного місяці після закінчення строку дії договору.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у задоволені позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач, звертаючись до відповідача з листом-повідомленням № 9 від 30.11.2017 року про поновлення договору оренди землі, не долучив до вказаного листа проект додаткової угоди та доказів протилежного суду не надав, що за приписами ч. 3 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" є обов'язковим для застосування процедури поновлення договору оренди землі на новий строк шляхом реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 вказаної статті). Окрім цього, у вищевказаному листі-повідомленні № 9 від 30.11.2017 про поновлення договору оренди позивач просив продовжити дію спірного договору оренди землі строком на 7 років, у той час, як умовами вказаного договору передбачено, що строк дії договору становить 10 років. Також, в рішенні суду першої інстанції зазначено, що ухвала Печерського районного суду міста Києва прийнята судом лише у 2018 році, а тому на момент надання Київрадою, як орендодавцем, відповіді позивачу на його лист-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди земельної ділянки, така земельна ділянка була обтяжена арештом, що унеможливлювало розпорядження нею та передання такої земельної ділянки у користування позивачу шляхом укладення додаткової угоди про продовження строку дії договору оренди. Таким чином, місцевий господарський суд дійшов висновку, що з урахуванням накладення арештів на земельну ділянку відповідь Київради(лист № 4 від 21.12.2017 року), як орендодавця, свідчить про наявність заперечень у останнього щодо можливості поновлення договору оренди землі та фактично носить характер відмови у продовженні строку дії договору оренди.

Не погодившись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Блакитна хвиля" звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, без належного з`ясування обставин справи. Зокрема апелянт звертає увагу, що прокурором постанову про арешт земельної ділянки було скасовано ще у 2014 році. Також на думку скаржника відповідач не надав жодних заперечень стосовно невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди позивача вимогам закону, відсутні конкретні посилання на порушення закону.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2019 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Хрипун О.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2019 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Блакитна хвиля" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі № 910/9044/18 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Блакитна хвиля" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі № 910/9044/18 та призначено її розгляд на 28.02.2019 року.

22.02.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла письмова заява в якій останній просив скасувати рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні 28.02.2019 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник відповідача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представник третьої особи надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22.11.2007 року між ТОВ "Блакитна хвиля" (орендарем) та Київською міською радою (орендодавцем) було укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. та зареєстрованим в реєстрі за № 335, а також зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 05.03.2008 за № 72-6-00493 у книзі записів державної реєстрації договорів (далі - договір оренди; т.1, а.с. 28-34).

Відповідно до п. 1.1 договору оренди орендодавець, на підставі рішення Київської міської ради від 12.07.2007 № 1111/1772 (т.1, а.с. 37-38), за актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку (далі - об'єкт оренди або земельна ділянка), визначену цим договором.

Згідно з п. 2.1 договору оренди об'єктом оренди відповідно до цього договору є земельна ділянка з наступними характеристиками:

- місце розташування - АДРЕСА_1;

- розмір - 8,4300 га;

- цільове призначення - для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу з вбудованими приміщеннями та об'єктами громадського обслуговування, торгівлі, підземними та наземними паркінгами;

- кадастровий номер - НОМЕР_1.

Згідно з витягом з технічної документації № 10-1179.9/2007 Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 13.11.2007 за № 459 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 15 410 427,27 грн. (п. 2.2 договору оренди).

Пунктом 3.1 договору передбачено, що договір укладено на 10 (десять) років.

Відповідно до п. 6.1 договору оренди передача земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі об'єкта оренди в день державної реєстрації цього договору.

Згідно з п. 6.2 договору оренди право на оренду земельної ділянки виникає після державної реєстрації цього договору.

На виконання умов укладеного сторонами договору оренди земельна ділянка була передана у користування позивача, що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки від 05.03.2008 року. (т.1, а.с. 35).

Відповідно до п. 11.1 договору оренди всі зміни та/або доповнення до цього договору вносяться за згодою сторін. Згодою або запереченням орендодавця на зміни та/або доповнення до цього договору, є його рішення, прийняте в установленому законодавством порядку.

Згідно з п. 11.7 договору оренди поновлення договору:

- після закінчення строку, на який було укладено цей договір, орендар, за умови належного виконання своїх обов'язків, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

- у разі поновлення Договору на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

В матеріалах справи наявний лист № 9 від 30.11.2017 року відповідно до якого позивач звернувся до відповідача про продовження строку оренди земельної ділянки. (т.1, а.с. 39-40).

Також, в матеріалах справи наявна відповідь відповідача № 4 від 21.12.2017 року на вищевказаний лист, зі змісту якої вбачається, що відповідно до постанов Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області від 03.09.2010 року та 15.11.2012 року вказану в листі позивача (спірну) земельну ділянку визнано речовим доказом у кримінальних справах № 1601 та № 1663 та накладено на неї арешт. Крім цього, відповідно до детального плану території в межах вулиць Народного ополчення, Ернста, Івана Пулюя, вздовж річки Совки та верхнього каскаду Совських ставків у Солом'янському районі м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 20.12.2016 року № 681/1685, територія за функціональним призначенням належить до території парку "Балка Проня". Відповідно до Генерального плану міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 року № 370/1804 "Про затвердження "Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року", територія за функціональним призначенням відноситься до території зелених насаджень загального користування. Враховуючи викладене, лист ТОВ "Блакитна хвиля" від 05.08.2017 року №7 не підлягає розгляду по суті. (т.1, а.с. 41).

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом України "Про оренду землі" визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Колегія суддів зазначає, що ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системності та послідовності у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб'єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії. Для оцінки правовідносин у даному спорі колегія керується правилами, викладеними Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі Sunday Times v. United Kingdom. У цій справі ЄСПЛ зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку.

У справі Steel and others v. The United Kingdom ЄСПЛ наголосив, що Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, аби дати змогу громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне застосовувати правові норми та судову практику таким чином, яким вона є найбільш очевидною та передбачуваною для учасників цивільного обороту в Україні.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв'язку з належним виконанням договору оренди землі.

Відсутність такого заперечення, може мати прояв у "мовчазній згоді".

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов'язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

Правову позицію щодо розрізнення цих підстав було сформульовано Верховним Судом України, зокрема у постанові від 25.02.2015 у справі № 6-219цс14 і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц.

Отже, підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1- 5 і частині 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не пов'язані одна з іншою.

Суд першої інстанції установив, що позивач більше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору оренди землі (30.11.2017) направив до голови Київради лист-повідомлення про поновлення цього договору разом із проектом відповідної додаткової угоди. Таким чином, орендар земельної ділянки належним чином виконав свій обов'язок щодо повідомлення орендодавця не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору про намір його поновити, як це передбачено умовами договору оренди та не суперечить положенням частини 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Крім того, з матеріалів справи вбачається та відповідачем не спростовано, що протягом строку дії договору оренди, а також після закінчення строку його дії, позивач продовжував користуватися земельною ділянкою та сплачувало орендну плату за неї. (докази сплати - т.1, а.с. 62-83).

Відповідачем факт продовження належного користування позивачем земельною ділянкою після закінчення терміну дії договору не спростовано, доказів заперечення протягом строку, встановленого частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не надано.

Законодавцем у частині 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" визначено алгоритм дій, який зобов'язує орендодавця після отримання листа-повідомлення орендаря:

1) розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону;

2) узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору;

3) за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності);

4) укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендареві направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Зазначені положення слід розуміти таким чином:

а) орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря;

б) може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі.

При цьому необхідно мати на увазі, що заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, лист № 4 від 21.12.2017 року Київради не містить конкретні посилання на порушення закону позивачем, а також не містить жодних заперечень щодо умов договору, що спростовує висновок суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в листі № 4 від 21.12.2017 року Київради не міститься заперечень щодо відсутності проекту додаткової угоди, що також спростовує висновок суду першої інстанції щодо не направлення позивачем проекту додаткової угоди.

Як вбачається з листа №9 від 30.11.2017 року додатком до нього є проект додаткової угоди.

Насамкінець, лист № 4 від 21.12.2017 року Київради не може вважатися, як відмова у поновленні договору або наявність заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди, оскільки останній не містить таких заперечень, а лише містить посилання на те, що лист-повідомлення позивача не підлягає розгляду по суті, тобто звернення позивача не було розглянуто по суті взагалі, що є грубим порушенням норм чинного законодавства.

Колегія суддів також звертає увагу, що в листі № 4 від 21.12.2017 року Київради можливо допущено описку в ідентифікації листа-повідомлення позивача, або ж розглянуто інший лист-повідомлення, а саме від 05.08.2017 року №7, хоча лист-повідомлення позивача був від 30.11.2017 року №9.

Колегія суддів також вважає за доцільне звернути увагу, що в листі № 4 від 21.12.2017 року Київради зазначено, що відповідно до постанов Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області від 03.09.2010 року та 15.11.2012 року вказану в листі позивача (спірну) земельну ділянку визнано речовим доказом у кримінальних справах № 1601 та № 1663 та накладено на неї арешт. Крім цього, відповідно до детального плану території в межах вулиць Народного ополчення, Ернста, Івана Пулюя, вздовж річки Совки та верхнього каскаду Совських ставків у Солом'янському районі м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 20.12.2016 року № 681/1685, територія за функціональним призначенням належить до території парку "Балка Проня". Відповідно до Генерального плану міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 року № 370/1804 "Про затвердження "Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року", територія за функціональним призначенням відноситься до території зелених насаджень загального користування. Враховуючи викладене. (т.1, а.с. 41).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, а саме відповідно до постанови прокуратури міста Києва від 15.12.2014 року слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури міста Києва молодший радник юстиції Куташі Ю.Ю. скасував арешт на земельну ділянку, розташовану в м. Києві за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2. (т.2, а.с. 3-4).

Зазначена постанова для виконання була направлена прокуратурою міста Києва супровідним листом №17/1/-21815-14 від 15.12.2014 року на адресу Головного управління Держземагентства у м. Києві, Київської міської філії Центру державного земельного кадастру, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Реєстраційній службі Головного управління юстиції в м. Києві. (т.2, а.с. 107-108).

Отже, вказане вище свідчить про відсутність процесуальних документів (рішень), що обтяжують спірну земельну ділянку.

Посилання суду першої інстанції на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 17.10.2018 року щодо встановлення факту зняття арешту з спірної земельної ділянки спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Колегія суддів дійшла висновку, що звернення позивачем до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про скасування арешту майна (земельної ділянки) зумовив лише той факт, що відповідач заперечував наявне скасування арешту з спірної земельної ділянки.

Отже, колегія суддів установила факт порушення відповідачем вимог закону стосовно надання заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення орендаря.

Таким чином, у разі встановлення обставин дотримання орендарем процедури і строків звернення до орендодавця із повідомленням про намір поновити договір оренди землі та невиконання орендодавцем установленого алгоритму дій частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" щодо надання заперечення після отримання листа-повідомлення орендаря, поведінку орендодавця не можна визнати добросовісною.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов'язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов'язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар.

За встановлених колегією суддів обставин належного виконання орендарем обов'язків за договором, своєчасного звернення до орендодавця із листом-повідомленням про поновлення договору з наданням проекту додаткової угоди орендодавець порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, а отже і на укладення додаткової угоди до договору.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що Закон України "Про оренду землі" не передбачає надання орендарем в обов'язковому порядку інших додаткових документів до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі, крім проекту додаткової угоди.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме відповідачем була порушена процедура реалізації позивачем переважного права на поновлення договору відповідно до вимог статті 33 Закону України "Про оренду землі".

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред'явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з'ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Для визначення предмета позову як способу захисту права чи інтересу важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 Цивільного кодексу України, за змістом якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес" як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовленого загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкованого у суб'єктивному праві простого легітимного дозволу, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Позивач звернулося до суду за захистом свого порушеного права на поновлення договору оренди землі в силу закону із дотриманням відповідної процедури та порядку. За результатами розгляду вимоги позивача колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відновлення порушеного права позивача, установивши належне виконання позивачем умов договору оренди земельної ділянки, продовження користування нею після закінчення дії договору, сплату орендної плати за користування спірною земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди та неспростування цих фактів відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову є необґрунтованим, суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції підлягає розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Блакитна хвиля" на рішення господарського суду міста Києва від 04.12.2018 року №910/9044/18 задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 04.12.2018 року №910/9044/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким:

« 1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати договір оренди земельної ділянки від 22.11.2007 року, укладений між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Блакитна хвиля" щодо земельної ділянки, площею 8,4300 га (кадастровий номер НОМЕР_2) по АДРЕСА_1, для будівництва експлуатації та обслуговування житлового комплексу з вбудованими приміщеннями та об'єктами громадського обслуговування, торгівлі, підземними та наземними паркінгами - поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

3. Стягнути з Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Блакитна хвиля" (04071, м. Київ, вул. Хорива, 25/12, ) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) 00 коп.»

3. Стягнути з Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Блакитна хвиля" (04071, м. Київ, вул. Хорива, 25/12, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 643 (дві тисячі шістсот сорок три гривні) 00 коп.

4. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.

5. Повернути до господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9044/18.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 07.03.2019 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

О.О. Хрипун