ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. ОдесаСправа № 915/720/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання за участю представників учасників процесу: Від ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 Адвокат ОСОБА_5, довіреність № 14, дата видачі: 21.05.2018
розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт»
на рішення господарського суду Миколаївської області
від13.12.2018року (суддя суду першої інстанції: ОСОБА_6; час і місце оголошення рішення: 13.12.2018 об 11:21, вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв, Господарський суд Миколаївської області)
у справі за позовом№ 915/720/18 Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт»
до відповідача про Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» стягнення заборгованості в розмірі 595 402 грн. 08 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Миколаївський морський торговельний порт» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №06/937 від 10.07.2018 року, в якій просить суд стягнути з Відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» 595402 грн. 08 коп. понесених витрат, у звязку із вчиненням дій в його майнових інтересах.

В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначає, що має право на відшкодування з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» вартості витрат, понесених Державним підприємством «Миколаївський морський торговельний порт» у звязку із вчиненням дій в майнових інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» без його доручення в сумі 595402 грн. 08 коп.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 13.12.2018 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач всупереч вимогам ч. 2 ст. 1158 Цивільного кодексу України не довів, що небезпека є реальною, а не уявною (гіпотетична можливість викрадення майна); небезпека загрожує саме майновим інтересам ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» та дії, вчинені ДП «Миколаївський морський торговельний порт» містять очевидну користь для Відповідача; повідомлення про здійснення дій в майнових інтересах ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» вчинено при першій нагоді.

Також, суд першої інстанції зазначає, що на час спірних правовідносин не існувало правових та фактичних підстав для додаткової охорони майна на території ДП «Миколаївський морський торговельний порт», яке є режимним обєктом з обмеженим доступом, з покладенням обовязку з оплати на ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ».

Наявність інших обставин, існування яких складає підставу для заявлених вимог Позивача, не доведені належними засобами доказування, не підтверджуються документально. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги Позивача щодо відшкодування витрат, повязаних з охороною арештованого майна, що перебуває у користуванні Відповідача, є такими, що не підлягають задоволенню.

16.01.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Миколаївської області надійшла апеляційна скарга Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» на рішення господарського суду Миколаївської області від 13.12.2018 року у справі № 915/720/18, в якій скаржник просить скасувати повністю рішення Господарського суду Миколаївської області від 13.12.2018 по справі № 915/720/18 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги Апелянта; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» на користь Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» вартість витрат, понесених Державним підприємством «Миколаївський морський торговельний порт» у звязку із вчиненням дій в майнових інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» без його доручення у загальному розмірі 595 402,08грн., суму сплаченого судового збору за подачу позовної заяви до суду першої інстанції у розмірі 8 931,03грн., суму сплаченого судового збору за подачу цієї апеляційної скарги у розмірі 13 396,55грн.

Як на підставу викладених у скарзі вимог, апелянт посилається на те, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт зазначає, що 24.05.2017 року Печерським районним судом міста Києва було винесено ухвалу по справі № 757/28711/17-к, відповідно до якої майно, а саме портальні крани та бункерні установки, якими користується Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» відповідно до договору оренди № 11-А від 30.12.2008, арештовано та передано на відповідальне зберігання Державному підприємству «Миколаївський морський торговельний порт».

На виконання вищевказаної ухвали Печерського районного суду міста Києва 05.07.2017 наказом № 162 в.о. директора ДП «Миколаївський морський торговельний порт» було утворено комісію з приймання на відповідальне зберігання майна.

Листом від 06.07.2017 № 09/632 ДП «Миколаївський морський торговельний порт» повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» про необхідність виконання ухвали та передачі арештованого майна на відповідальне зберігання.

06.07.2017 комісією були підписані протоколи №№ 1-11, відповідно до яких ДП «Миколаївський морський торговельний порт» вирішив прийняти арештоване майно на відповідальне зберігання.

Як зазначає апелянт, з метою сумлінного виконання ухвали, забезпечення належної схоронності арештованого майна, зазначеного в ухвалі, та недопущення настання невигідних для Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» майнових наслідків у звязку з можливим викраденням майна (так як договір оренди майна не припинив свою дію), Державне підприємство «Миколаївський морський торговельний порт» залучило на договірних засадах (договір № 2710/34/17-2016/70-Р від 26.12.2016 про надання послуг з охорони публічної безпеки та порядку) Управління поліції охорони в Миколаївській області, а з 11.10.2017 було укладено договір з Товариством з обмеженою відповідальністю «ОХОРОННА КОМПАНІЯ «АЛЬФА БЕЗПЕКА» (договір 65-Р від 11.10.2017).

За період липень грудень місяці 2017 року Управлінням поліції охорони в Миколаївській області та ТОВ «ОХОРОННА КОМПАНІЯ «АЛЬФА БЕЗПЕКА» були надані послуги з охорони арештованого майна, переданого ухвалою на відповідальне зберігання ДП «Миколаївський морський торговельний порт» на загальну суму 595 402,08грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд у своєму рішенні зазначив, що для виникнення у особи права на відшкодування фактично зроблених витрат при вчиненні дій в майнових інтересах іншої особи, необхідною є наявність ряду певних умов. На думку суду позивачем не доведено, що небезпека є реальною, а не уявною (гіпотетична можливість викрадення майна); небезпека загрожує саме майновим інтересам ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» та дії вчинені ДП «Миколаївський морський торговельний порт» містять очевидну користь для відповідача; повідомлення про здійснення дій в майнових інтересах ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» вчинено при першій нагоді.

На думку апелянта, судом не надано належної правової оцінки наявним обставинам справи, що перелічені вище.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Тобто, як зазначає апелянт, при вирішенні питання щодо накладення арешту, Печерським районним судом міста Києва вже було вивчено питання щодо наявності підстав для запобігання пошкодження, псування, знищення, та т.ін. майна, на яке було накладено арешт.

Апелянт стверджує, що договір оренди від 30.12.2008 № 11-А, всупереч думки відповідача, не припинив свою дію одночасно з накладенням арешту на майно. Таким чином, охорона арештованого майна була цілком в інтересах Відповідача, так як після скасування арешту останній зміг би продовжувати користуватись майном.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, у підготовчому засіданні суд вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішенні раніше. На думку апелянта суд не виконав вищезазначені приписи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.01.2019року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» на рішення господарського суду Миколаївської області від 13.12.2018року у справі № 915/720/18.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 призначено справу № 915/720/18 до розгляду на 26 лютого 2019 року.

13.02.2019 року до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій Товариство просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області від 13.12.2018 року по справі № 915/720/18 залишити без змін.

У судове засідання 26.02.2019 зявився лише представник Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ». Представник ДП «Миколаївський морський торговельний порт» у судове засідання, призначене на 26.02.2019 не зявився без повідомлення причин неявки. Рекомендовані повідомлення були направлені Південно-західним апеляційним господарським судом на відому адресу ДП «Миколаївський морський торговельний порт», яка була зазначена в матеріалах справи, та ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 була отримана ДП «Миколаївський морський торговельний порт» - 11.02.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке є в матеріалах справи.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 26.02.2019, не визнавалась апеляційним господарським судом обовязковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу по суті, до суду не повідомлялося.

Таким чином, на думку колегії суддів, в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги по суті, не дивлячись на відсутність представника позивача (апелянта), повідомленого про судове засідання належним чином. Відсутність представника сторони у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Фактичні обставини справи, встановлені судом:

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази та доводи апеляційної скарги, а також заслухавши пояснення представника відповідача, апеляційний господарський суд встановив наступне.

30.12.2008 року між Державним підприємством «Миколаївський морський торговельний порт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська транспортна стивідорна компанія» за результатами конкурсу було укладено Договір оренди портальних кранів та бункерних установок № 11-А (далі по тексту Договір), а саме:

- портальний кран «Альбатрос» № 81 в/п 10/20т, зав.№1315, рег. №7512, бух. Інв. №3835, виготовлений у 1985 році заводом «Кранбау Еберсвальде», Німеччина, встановлений на фронті причалу №12;

- портальний кран «Альбатрос» № 72 в/п 10/20т, зав. №0612, рег. №7089, бух. інв №3654, виготовлений у 1981 році заводом «Кранбау Еберсвальде», Німеччина, встановлений на фронті причалу №12;

- портальний кран «Альбатрос» № 88 в/п 10/20т, зав. №1818, рег. №8438, бух. інв №8149, виготовлений у 1988 році заводом «Кранбау Еберсвальде», Німеччина, встановлений на фронті причалу №13;

- портальний кран «Альбатрос» № 73 в/п 10/20т, зав. №0614, рег. №7107, бух. інв №3632, виготовлений у 1981 році заводом «Кранбау Еберсвальде», Німеччина, встановлений на фронті причалу №13;

- портальний кран «Альбатрос» № 71 в/п 10/20т, зав. №0551, рег. №7033, бух. інв №3662, виготовлений у 1981 році заводом «Кранбау Еберсвальде», Німеччина, встановлений на фронті причалу №13;

- портальний кран «Альбатрос» № 57 в/п 10/20т, зав. № 1096877, рег. №5640, бух. інв №3194, виготовлений у 1974 році заводом «Кранбау Еберсвальде», Німеччина, встановлений на фронті причалу №13;

- портальний кран «Альбрехт» № 44 в/п 10т, зав. №1072379, рег. №4209, бух. інв №3201, виготовлений у 1967 році заводом «Кранбау Еберсвальде», Німеччина, встановлений на фронті причалу №12;

- портальний кран «Альбрехт» № 51 в/п 10т, зав. № 073285, рег. №5029, бух. інв №3189, виготовлений у 1970 році заводом «Кранбау Еберсвальде», Німеччина, встановлений на фронті причалу №12;

- портальний кран «Сокіл» № 93 в/п 16/25/32т, зав. № 1882, рег. № 8811, бух. інв №4023, виготовлений у 1988 році заводом «Кранбау Еберсвальде», Німеччина, встановлений на фронті причалу №13;

- бункерну установку № 3 V=70 м, бух. інв. №541, виготовлену у 1983 році Миколаївським морським торговельним портом, встановлену в тилу причалу №13;

- портальну бункерну установку для сипучих вантажів № 18 V=120 м, бух. інв. №19199, виготовлену у 2004 році Миколаївським морським торговельним портом, встановлену в тилу причалу № 12.

Відповідно до п. 1.2. Договору, майно передається в оренду з метою використання його за цільовим призначенням використання у господарській діяльності для виконання навантажувально розвантажувальних робіт на території ДП «Миколаївський морський торговельний порт».

Пунктом 11.1. Договору встановлено, що цей договір укладено строком на 10 (десять) років, що діє з 01.01.2009 до 31.12.2018 включно.

В матеріалах справи містяться акти прийому-передачі майна за договором № 11-А від 30.12.2008 від ДП «Миколаївський морський торговельний порт» до ТОВ «Європейська транспортна стивідорна компанія».

В пункті 7.4. Договору зазначено, що у випадку реорганізації Орендаря (ТОВ «Європейська транспортна стивідорна компанія») до припинення чинності цього Договору, переукласти цей Договір на таких самих умовах з повним правонаступником, якщо останній згоден стати Орендарем.

Як встановлено судом першої інстанції, 05.02.2013 року шляхом виділу з ТОВ «Європейська транспортна стивідорна компанія» було утворено Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова європейська Компанія», яке згідно Розподільчого балансу стало правонаступником ТОВ «Європейська транспортна стивідорна компанія» щодо прав та обовязків, передбачених Договором № 11-А від 30.12.2008 року.

Державну реєстрацію ТОВ «Нова європейська Компанія» проведено 05.02.2013 року. Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Нова європейська Компанія» є правонаступником ТОВ «Європейська транспортна стивідорна компанія».

12.02.2013 року між ТОВ «Нова європейська Компанія» та ДП «Миколаївський морський торговельний порт» укладено додаткову угоду № 3 до Договору № 11-А від 30.12.2008, якою окрім іншого, здійснено заміну «Європейська транспортна стивідорна компанія» на «Нова європейська Компанія».

01.07.2016 року шляхом виділу з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова європейська Компанія» було утворено Товариство з обмеженою відповідальністю «Метал стивідорінг компані», яке згідно Розподільчого балансу стало правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова європейська Компанія» щодо прав та обовязків, передбачених Договором №11-А від 30.12.2008 року.

Державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал стивідорінг компані» проведено 01.07.2016 року. Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Метал стивідорінг компані» є правонаступником ТОВ «Нова європейська Компанія».

28.07.2016 між ТОВ «Метал стивідорінг компані» та ДП «Миколаївський морський торговельний порт» укладено додаткову угоду № 4 до Договору № 11-А від 30.12.2008, якою окрім іншого, здійснено заміну «Нова європейська Компанія» на «Метал стивідорінг компані».

Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал стивідорінг компані» як до законного правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова європейська Компанія» згідно Розподільчого балансу від 01.07.2016 перейшли права та обовязки за Договором оренди № 11-А від 30.12.2008 року.

Укладення додаткових угод № 3 від 12.02.2013 року та № 4 від 28.07.2016 року до договору № 11-А від 30.12.2008 року, свідчить про те, що сторони погодили перехід прав та обовязків орендаря від ТОВ «Європейська транспортна стивідорна компанія» до ТОВ «Нова європейська Компанія», та від ТОВ «Нова європейська Компанія» до ТОВ «Метал стивідорінг компані».

Як зазначає позивач в позовній заяві та апеляційній скарзі, 24.05.2017 року Печерським районним судом міста Києва було винесено ухвалу по справі № 757/28711/17-к, відповідно до якої майно, а саме портальні крани та бункерні установки, якими користується Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» відповідно до договору оренди № 11-А від 30.12.2008, арештовано та передано на відповідальне зберігання Державному підприємству «Миколаївський морський торговельний порт».

На виконання ухвали районного суду про арешт та передачу майна на відповідальне зберігання 05.07.2017 наказом № 162 в.о. директора ДП «Миколаївський морський торговельний порт» було утворено комісію з приймання на відповідальне зберігання майна.

Листом від 06.07.2017 № 09/632 ДП «Миколаївський морський торговельний порт» повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» про необхідність виконання ухвали та передачі арештованого майна на відповідальне зберігання.

06.07.2017 комісією були підписані протоколи №№ 1-11, відповідно до яких ДП «Миколаївський морський торговельний порт» прийняло арештоване майно на відповідальне зберігання.

В Протоколі спільної наради від 24.10.2017 ДП «Миколаївський морський торговельний порт» та ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ», який підписаний представниками обох підприємств, зазначено про те, що 06.07.2017 на виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 24.05.2017 було опломбовано та передано на відповідальне зберігання Відповідачем Позивачу портальні крани та бункерні установки. З 07.07.2017 ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» не мало можливості користуватися орендованим майном.

Вказані обставини не заперечуються представниками обох сторін в судовому процесі по даній справі.

Для забезпечення надійної охорони вказаного майна, переданого на відповідальне зберігання, Державне підприємство «Миколаївський морський торговельний порт» залучило на договірних засадах (договір № 2710/34/17-2016/70-Р від 26.12.2016 про надання послуг з охорони публічної безпеки та порядку) Управління поліції охорони в Миколаївській області, а з 11.10.2017 було укладено договір з Товариством з обмеженою відповідальністю «ОХОРОННА КОМПАНІЯ «АЛЬФА БЕЗПЕКА» (договір 65-Р від 11.10.2017).

За період липень грудень місяці 2017 року Управлінням поліції охорони в Миколаївській області та ТОВ «ОХОРОННА КОМПАНІЯ «АЛЬФА БЕЗПЕКА» були надані послуги з охорони арештованого майна, переданого ухвалою на відповідальне зберігання ДП «Миколаївський морський торговельний порт», на загальну суму 595 402,08грн.

Відмова відповідача від сплати позивачу послуг з охорони арештованого майна, переданого ухвалою на відповідальне зберігання ДП «Миколаївський морський торговельний порт», на загальну суму 595 402,08грн. стало підставою для звернення до господарського суду з відповідним позовом.

Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що в матеріалах справи міститься ухвала Печерського районного суду міста Києва від 24.05.2017 по справі № 757/28711/17-к.

Відповідно до даної ухвали арешт на майно накладено в межах кримінального провадження відповідно до норм Кримінального процесуального кодексу України, на підставі клопотання сторони кримінального провадження прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України про арешт майна у кримінальному провадженні.

Вимоги щодо зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов'язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, повязаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

Як зазначено в п. 32 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, повязаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104, фінансування витрат, повязаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання. Граничний розмір таких витрат не може перевищувати суми, обчисленої на підставі первинних документів, які підтверджують витрати.

Виходячи з вищезазначених норм діючого законодавства, судова колегія наголошує, що дійсно позивач має право на відшкодування за рахунок коштів державного бюджету понесених витрат, повязаних із зберіганням, але які повинні бути підтверджені відповідними первинними документами.

Як встановлено судом першої інстанції на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2017 року по справі № 757/28711/17-к наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» № 218 від 05.07.2017 року створено комісію з підготовки майна до передачі Державному підприємству «Миколаївський морський торговельний порт», а наказом № 219 заборонено експлуатацію кранів та бункерних установок згідно переліку та розпочато підготовку до передачі майна за актами прийому-передачі на відповідальне зберігання Державному підприємству «Миколаївський морський торговельний порт».

06.07.2017 року арештоване майно було спільно опломбовано та передано на відповідальне зберігання Позивачу, про що свідчать протоколи №1-11 від 06.07.2017 року засідання комісії з приймання майна на відповідальне зберігання.

Суд погодився з твердженнями відповідача, що прийняття ухвали про арешт майна від 24.05.2017 року по справі № 757/28711/17-к та подальша його передача на відповідальне зберігання Державному підприємству «Миколаївський морський торговельний порт» фактично призвело до неможливості Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» користуватися орендованим за Договором №11-А від 30.12.2008 року майном.

12.06.2017 року ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» подано до Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2017 року по справі № 757/28711/17-к.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.08.2017 року апеляційну скаргу ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» задоволено частково, ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2017 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України та накладено арешт на майно, а саме портальні крани та бункерні установки, із забороною ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ», його представникам за дорученням, будь-яким чином відчужувати майно, починаючи з дня винесення ухвали слідчим суддею, скасовано в частині передачі з можливістю використання на відповідальне зберігання власнику майна ДП «Миколаївський морський торговельний порт»; в іншій частині ухвалу слідчого судді залишено без змін.

03.08.2017 року листом №01-3/921 ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» звернулось до прокурора Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки ГПУ ОСОБА_7 з проханням забезпечити виконання ухвали Апеляційного суду м. Києва від 01.08.2017 року по справі № 757/28711/17-к та надати можливість ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» використовувати портальні крани та бункерні установки у своїй господарській діяльності.

Того ж дня листом № 01-3/922 на імя прокурора Бедрековського М.М., слідчого Пахолюка О.І., звернувся трудовий колектив ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» з проханням втрутитись в ситуацію та посприяти відновленню роботи підприємства.

11.08.2017 року листом №07/1/2-19334-17 слідчий в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важких справ у сфері економіки ГПУ ОСОБА_8 з посиланням на вже скасовану на той час ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2017 року по справі № 757/28711/17-к зазначає, що рухоме майно передано власнику ДП «Миколаївський морський торговельний порт» та з приводу здійснення господарської діяльності ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» необхідно звертатись до керівництва вказаного підприємства.

18.08.2017 року листом № 01-3/954 ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» повторно звернулось до прокурора Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної Прокуратури України ОСОБА_7 з проханням забезпечити виконання ухвали Апеляційного суду м. Києва від 01.08.2017 року та надати можливість ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» використовувати портальні крани та бункерні установки у своїй господарській діяльності.

21.08.2017 року листом за № 07/1/2-19334-17 слідчий в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важких справ у сфері економіки ГПУ ОСОБА_8 надав відповідь, яка є абсолютно ідентичною відповіді, викладеній в листі від 18.08.2017 року.

Двома ідентичними листами від 28.08.2017 року за одним номером 07/2-19334-17 на імя ОСОБА_9, ОСОБА_10 та інших, а також Директора ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» прокурор Бедрековський М. повідомив, що згідно ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Лист з ідентичним змістом за тим самим номером 07/2-19334-17 на адресу ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» направив слідчий Генеральної Прокуратури України ОСОБА_8

28.08.2017 року листом №01-3/921 ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» вкотре звернулось до прокурора Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки ГПУ ОСОБА_7 з проханням забезпечити виконання ухвали Апеляційного суду м. Києва від 01.08.2017 року та надати можливість ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» використовувати портальні крани та бункерні установки у своїй господарській діяльності.

13.09.2017 року листом за номером 07/2-19334-17 заступник начальника управління - начальник відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важких справ у сфері економіки ОСОБА_11 повторно надав пояснення на аналогічні звернення ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ», що згідно ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим для ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ», воно має право звернутись до Апеляційного суду м. Києва для отримання відповідних розяснень.

Таким чином, за результатами листувань, незважаючи на неодноразові звернення Відповідача, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01.08.2017 року не було виконано, майно з відповідального зберігання не повернуто.

Станом на теперішній час, як вбачається з матеріалів справи, Відповідач фактично не отримав майно в законне користування відповідно до умов договору оренди.

Позивач, в позовній заяві, зазначив, що з метою сумлінного виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/28711/17-к від 24.05.2017 року, забезпечення належної схоронності арештованого майна, зазначеного в ухвалі, та недопущення настання невигідних для ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» майнових наслідків у звязку з можливим викраденням майна, Державним підприємством «Миколаївський морський торговельний порт» залучено на договірних засадах Управління поліції охорони Миколаївської області, а з 11.10.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Охоронна Компанія «АЛЬФА БЕЗПЕКА».

На підтвердження фактів, викладених в позовній заяві, позивачем долучено копію договору № 2710/34/17-2016/70-Р від 26.12.2016 року, термін дії - до 31.12.2017 року, та копію договору № 65-Р від 11.10.2017 року, термін дії - до 31.12.2017 року, а також рахунки, які направлялись відповідачу за охорону майна за період з липня 2017 по грудень 2017 року, а саме:

- рахунок № 13508331 від 31 липня 2017 року з призначенням платежу відшкодування витрат ДП «ММТП» за липень 2017 року по охороні об'єктів відповідно ухвали суду (справа №757/28711/17-к);

- рахунок № 17008331 від 31 серпня 2017 року з призначенням платежу - відшкодування витрат ДП «ММТП» за серпень 2017 року по охороні обєктів відповідно ухвали суду (справа №757/28711/17-к);

- рахунок № 18208331 від 13 вересня 2017 року з призначенням платежу - відшкодування витрат ДП «ММТП» з 01 по 13 вересня 2017 року по охороні об'єктів відповідно ухвали суду (справа №757/28711/17-к);

- рахунок № 24048331 від 28 листопада 2017 року з призначенням платежу - відшкодування витрат ДП «ММТП» з 23 по 31 жовтня 2017 року по охороні об'єктів відповідно ухвали суду (справа №757/28711/17-к);

- рахунок № 27308331 від 31 грудня 2017 року з призначенням платежу - відшкодування витрат ДП «ММТП» за листопад 2017 року по охороні обєктів відповідно ухвали суду (справа №757/28711/17-к);

- рахунок № 27318331 від 31 грудня 2017 року з призначенням платежу - відшкодування витрат ДП «ММТП» за грудень 2017 року по охороні об'єктів відповідно ухвали суду (справа №757/28711/17-к).

Крім того, в позовній заяві в обґрунтування підстав заявлення позову ДП «Миколаївський морський торговельний порт» посилається на вимоги ст. 1158 та ст. 1160 Цивільного кодексу України.

Зобовязання, що виникають із вчинення дій у майнових інтересах іншої особи без її доручення врегульовано главою 79 ЦК України (ст. ст. 1158 - 1160 ЦК України). Правовим регулюванням глави 79 ЦК України охоплюються відносини щодо:

1) рятування чужого майна;

2) ведення чужих справ без доручення.

Так, відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 1158 Цивільного кодексу України, якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення. Особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобовязана при першій нагоді повідомити її про свої дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою особою, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір.

Отже, інститут ведення чужих справ без доручення належить до зобовязань, які виникають із односторонніх дій. Зобовязання з ведення чужих справ без доручення виникають у випадках, коли існує нагальна потреба у вжитті заходів, спрямованих на попередження, усунення або зменшення негативних наслідків певних обставин для майна іншої особи.

Субєктами вказаного зобовязання є особа, майновим інтересам якої загрожує небезпека (господар, домінус) та особа, яка вчинила дії в інтересах господаря без його доручення (гестор).

Відповідно до частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Гестор, приступаючи до виконання дій без доручення іншої особи, має враховувати конкретні обставини, які дають можливість припустити існування або відсутність бажання домінуса щодо захисту своїх інтересів.

Як передбачено ст. 1160 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії.

Висновки колегії суддів апеляційного господарського суду:

Таким чином, для виникнення у позивача права на відшкодування фактично зроблених витрат при вчиненні дій в майнових інтересах іншої особи, необхідною є наявність певних умов: небезпека має загрожувати саме майновим інтересам господаря; небезпека настання невигідних для господаря майнових наслідків має бути реальною, а не уявною; дії гестора щодо запобігання попередженню, усунення або зменшення небезпеки настання невигідних майнових наслідків здійснюються ним за власною ініціативою, а не у звязку з укладенням договору доручення чи іншого цивільно-правового договору; відповідні дії не мають бути повязаними з виконанням службових чи інших, покладених відповідно до вимог закону, обовязків; дії, вчинені гестором в інтересах іншої особи без її доручення, мають містити очевидну користь для заінтересованої особи.

Враховуючи дані норми законодавства, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено, що небезпека є реальною, а не уявною (гіпотетична можливість викрадення майна); небезпека загрожує саме майновим інтересам ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» та дії, вчинені ДП «Миколаївський морський торговельний порт» містять очевидну користь для Відповідача; повідомлення про здійснення дій в майнових інтересах ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» вчинено при першій нагоді. Наявність інших обставин, існування яких складає підставу для задоволення вимог Позивача, не доведені належними засобами доказування, не підтверджуються документально.

Колегія суддів апеляційного господарського суду також наголошує, що Державним підприємством «Миколаївський морський торговельний порт» прийнято на збереження майно, а саме портальні крани та бункерні установки, якими користується ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ», виключно на виконання вимог ухвали Печерського районного суду міста Києва від 24.05.2017 року по справі № 757/28711/17-к, винесеною в рамках кримінального провадження, а не за власною ініціативою. Порядок відшкодування витрат, повязаних із зберіганням майна, арештованого в межах кримінального провадження, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, повязаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

В матеріалах справи міститься ухвала Апеляційного суду м. Києва від 01.08.2017 року, якою частково скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2017 року в частині передачі майна, а саме портальних кранів та бункерних установок з можливістю використання на відповідальне зберігання власнику майна ДП «Миколаївський морський торговельний порт»; в іншій частині ухвалу слідчого судді залишено без змін.

Крім того, в листуванні між Позивачем та Відповідачем останній систематично наводить інформацію про те, що ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2017 року по справі № 757/28711/17-к в частині передачі майна з можливістю використання на відповідальне зберігання власнику майна ДП «Миколаївський морський торговельний порт» скасовано, а тому вбачається, що ситуація, за якої майно продовжує знаходитись на відповідальному зберіганні у ДП «Миколаївський морський торговельний порт», не відповідає чинному законодавству.

Матеріалами справи підтверджено, що з 07.07.2017 року ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ» як орендар позбавлено можливості користуватись майном згідно Договору № 11-А від 30.12.2008 року. У період з 07.07.2017 (день передачі майна Відповідачем Позивачу на відповідальне зберігання на виконання ухвали суду у кримінальному провадженні) до 01.08.2017 (день скасування апеляційним судом ухвали районного суду в частині передачі арештованого майна на відповідальне зберігання його власнику) Позивач здійснював заходи щодо охорони майна згідно вимог кримінально-процесуального закону. А у період часу з спочатку серпня 2017 та до кінця грудня 2017, незважаючи на відсутність правових підстав щодо подальшого утримання майна на відповідальному зберіганні, Позивач продовжив вживати заходи щодо охорони арештованого майна. При цьому ці заходи саме у цей період є власною ініціативою Позивача, що не узгоджена з Відповідачем та як вбачається з його письмових пояснень, не відповідає майновим інтересам Відповідача як орендаря вказаного майна.

Майнові інтереси орендаря майна згідно вимог діючого законодавства та умов договору оренди полягають у фактичному користуванні орендованим майном та його використанні у власній підприємницькій діяльності. Утримання орендованого майна його власником унеможливлювало у вказаний період користування предметом оренди з боку орендаря, що є порушенням його законних прав та майнових інтересів.

В матеріалах справи містяться наступні документи:

- Положення про забезпечення пропускного та внутрішньообєктового режиму на території Миколаївського морського порту ПП 18-34/01-02 від 2016 року;

- Технологічна схема пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів в міжнародному пункті пропуску через державний кордон України для морського вантажного сполучення «Миколаївський морський торговельний порт», затверджена наказом Херсонського прикордонного загону від 01 вересня 2015 року №72;

- Типове положення про загін охорони морського порту, затверджене наказом Міністерства інфраструктури України від 15.04.2013 року №220.

Зі змісту наведених нормативних актів вбачається, що на час спірних правовідносин не існувало правових та фактичних підстав для додаткової охорони майна на території Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт», яке є режимним обєктом з обмеженим доступом, з покладенням обовязку оплати на ТОВ «МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства та обставинам справи, а отже його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269-270, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 13.12.2018 року по справі № 915/720/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 01.03.2019.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: В.В. Бєляновський

ОСОБА_3