ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" лютого 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2097/18
Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловська Ю.М.

при секретарі судового засідання: Карагяур В.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Масін О.В., ордер серія ОД № 397328, дата видачі : 04.12.18;

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (68141,Одеська обл., Татарбунарський р-н, с. Лиман, вул. Героїв України, 47 А);

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Бабенко Олексія Вікторовича (65020, АДРЕСА_1);

про стягнення 224 069,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 28.09.2018 року позивач - Лиманська сільська рада Татарбунарського району Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою вх. ГСОО №2264/18 до відповідача - Фізичної особи-підприємця Бабенко Олексія Вікторовича, в якій просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі - 224 069,21 грн., з яких: 181003,10 грн. - основний борг, 4425,00 - 3% річних, 20652,57 грн. - пеня, 17988,54 грн. - інфляційні втрати, а також покласти на відповідача судові витрати.

Підставою для звернення з відповідним позовом Лиманською сільською радою Татарбунарського району Одеської області визначено невиконання спадкоємцем орендаря договору оренди земельної ділянки №11 від 09.02.2012р. в частині сплати орендних платежів.

Ухвалою суду від 01.10.2018 року (суддя Д'яченко Т.Г.) за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/2097/18 за правилами загального позовного провадження із призначення підготовчого засідання.

Розпорядженням керівника апарату суду від 05.11.2018р., у зв'язку з перебуванням судді Д'яченко Т.Г. з 05.11.2018р. на тривалому лікарняному, призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/2097/18, за результатами якого справу №916/2097/18 розподілено судді Невінгловській Ю.М.

Ухвалою суду від 08.11.2018 року суддею Невінгловською Ю.М. справу №916/2097/18 було прийнято до свого провадження із призначенням розгляду справи спочатку та проведенням підготовчого засідання на 05.12.2018 року.

Ухвалою суду 06.12.2018р. повідомлено Фізичну особу-підприємця Бабенко Олексія Вікторовича на адресу: 65020, АДРЕСА_1 про оголошення у судовому засіданні по справі №916/2097/18 відкладення на 02.01.2019р.

02.01.2019р. до Господарського суду Одеської області представником позивача супровідним листом були залучені копії документів.

Ухвалою суду від 02.01.2019р. строк підготовчого провадження у справі № 916/2097/18 продовжити до 22.01.2019 року.

Ухвалою суду від 02.01.2019р. закрито підготовче провадження у справі № 916/2097/18, призначено справу до розгляду по суті в засіданні суду на "21" січня 2019 р. о 10:30.

У судовому зсіданні, яке відбулось 21.01.2019р. судом було оголошено перерву по справі до 18.02.2019р. о 10:30, про що представника позивача повідомлено під розпис.

Ухвалою суду від 22.01.2019р. повідомлено Фізичну особу-підприємця Бабенко Олексія Вікторовича на адресу: 65020, АДРЕСА_1 про оголошення у судовому засіданні по справі №916/2097/18 перерви до 18.02.2019р. о 10:30.

Представник позивача в судовому засіданні 18.02.2019р. підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та просив суд позов задовольнити.

Відповідач - Фізична особа-підприємець Бабенко Олексій Вікторович про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом направлення ухвал суду на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого станом на 08.11.2018р. за №, у судові засідання не з'являвся, про поважність причин відсутності не повідомляв, відзив на позовну заяву не надав.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частин 4, 5 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Водночас, ч. 10 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою у довідках поштової установи "за закінченням встановленого строку зберігання", а також відсутність жодних повідомлень щодо іншої адреси відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до п. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні від 18.02.2019р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 28.02.2019 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:

У відповідності до ч. 1 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. (ч. 2 ст. 11 Цивільного Кодексу України).

Відповідно до ч. 1 Закону України „Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (ст. 6 Закону України „Про оренду землі").

Згідно із ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі статтею 18 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Як встановлено матеріалами справи, 09 лютого 2012 року між Лиманською сільською радою Татарбунарського району Одеської області (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (Орендар) було укладено Договір оренди №11 (надалі - Договір), за умовами якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі рекреаційного призначення, яка знаходиться - рекреаційна зона „Катранка" в межах с. Лиман, Лиманської сільської ради, Татарбунарського району, Одеської області.

Відповідно до п. 2. Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,4882 га, земель рекреаційного призначення.

Умовами п. 5. Договору визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на період будівництва - 587 183,98 грн. (станом на 23.01.2012р.), після вводу в експлуатацію - 2 935 919,90 грн. (станом на 23.01.2012р.)

Згідно до п. 8. Договору визначено, що Договір укладено на 25 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. 9. Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 35 524,63 грн., що складає 6,05% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки згідно рішення сесії Лиманської ради №216-I від 25.11.2011р. „Про затвердження ставок оренди землі державної власності в межах села Лиман на 2012 рік."

Згідно до п. 10. Договору обчислення орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, сплавляється пеня у розмірі 0,03 відсотків несплаченої суми за кожний день прострочення.

Умовами п. 15. Договору встановлено, що земельна ділянка передається в оренду для експлуатації та обслуговування бази відпочинку „ІНФОРМАЦІЯ_1".

Відповідно до п. 36. Договору зміна умов здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується в судовому порядку.

Положеннями п. 37. Договору визначено, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, придбання орендарем земельної ділянки у власність, викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом, ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір також припиняється в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 38. Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п. 40. Договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку в разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження її в дієздатності за рішенням суд переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку з орендарем.

Згідно з п. 41. Договору за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

Ґрунтуючи позовні вимоги позивачем було зазначено суду, що орендар починаючи з 2015 року систематично не виконував передбачені договором обов'язки, внаслідок чого виникла основна заборгованість перед Лиманською сільською радою Татарбунарського району Одеської області у розмірі 181 003,10 грн., заборгованість зі сплати 3% річних у сумі 4 425 грн., пені у сумі 20 652,57 грн. та інфляційних втрат у сумі 17 988,54 грн., що разом складає грошову суму у розмірі 224 069,21 грн.

Також Лиманською сільською радою Татарбунарського району Одеської області було зазначено суду, що позивач належним чином виконав взяті за договором обов'язки з передачі у користування земельної ділянки у стані, що відповідає умовам договору та не вчиняв дії, які б перешкоджали орендарю користуватися земельною ділянкою.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 19 червня 2015р. №39370951, копія якої міститься в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_3 померла, про що Відділом державної РАЦС Ізмаїльського МУЮ Одеської області було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 05 березня 2013р.

За матеріалами справи судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер №4555, виданого 25 грудня 2013р., виданого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д., спадкоємцем та власником комплексу бази відпочинку „ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованої на орендованій земельній ділянці є Бабенко Олексій Вікторович, про що вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №112754071 від 04.02.2018р.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 08.11.2018р. № судом встановлено, що Бабенко Олексій Вікторович є фізичною особою-підприємцем.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до Витягу про Реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого ТОВ „Татарбунарське районне бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості №22283767 від 26.03.2009р. власником комплексу, бази відпочинку „ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою АДРЕСА_2 є ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (ст. 1217 Цивільного кодексу України).

Приписами ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі викладеного позивач вважає, що саме фізична особа-підприємець Бабенко Олексій Вікторович є належним відповідачем у даній справі та до нього, як до спадкоємця перешли права та обов'язки колишнього орендаря за Договором оренди №11 від 09.02.2012р., укладеного між Лиманською сільською радою Татарбунарського району Одеської області та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 у зв'язку зі смертю ОСОБА_3.

З наведених обставин, позивач вважає що заборгованість за Договором оренди №11 від 09.02.2012р. у розмірі - 224 069,21 грн., з яких: 181003,10 грн. - основний борг, 4425,00 - 3% річних, 20652,57 грн. - пеня, 17988,54 грн. - інфляційні втрати підлягає стягненню саме з Фізичної особи-підприємця Бабенко Олексія Вікторовича.

Між тим, дослідивши матеріали справи та подані позивачем докази та документи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області з огляду на такі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Дослідивши положення укладеного Договору оренди №11 від 09.02.2012р. судом встановлено, що п. 37 даного правочину узгоджено, що дія договору припиняється, зокрема, у разі ліквідації юридичної-особи орендаря.

Відповідно до ст. 46 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (у редакція від 03.02.2013р., яка діяла на момент видачі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05 березня 2013р. ОСОБА_3) державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі: прийняття фізичною особою - підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності; смерті фізичної особи - підприємця; постановлення судового рішення про оголошення фізичної особи померлою або визнання безвісно відсутньою; постановлення судового рішення про визнання фізичної особи, яка є підприємцем, недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності; постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України „Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).

Отже, на підставі викладеного, враховуючи настання факту ліквідації юридичної особи-орендаря, в даному випадку смерті ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05 березня 2013р., дія Договору оренди №11 від 09.02.2012р. припинилася, як то обумовлено сторонами в укладеному між ними правочині.

Судом враховано, що дійсно, умовами Договору оренди №11 від 09.02.2012р. сторонами узгоджено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку в разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження її в дієздатності за рішенням суд переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку з орендарем.

Отже, умовами Договору оренди №11 від 09.02.2012р. сторонами було визначено, що право на орендовану земельну ділянку переходить, зокрема, до спадкоємців.

Між тим, суд зазначає, що позивачем зроблено помилковий висновок, що право на оренду земельної ділянки ї договір оренди це тотожні поняття.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України). Отже, саме в договорі сторони викладають його зміст, умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Між тим, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України).

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що у даному випадку у Фізичної особи-підприємця Бабенко Олексія Вікторовича дійсно існує право оренди земельної ділянки площею 1,4882 га, земель рекреаційного призначення, розташованої в рекреаційна зона „Катранка" в межах с. Лиман, Лиманської сільської ради, Татарбунарського району, Одеської області, між тим дане право на даний час не засновано на договорі, укладеному відповідно до вимог чинного законодавства, отже суд доходить висновку, що на момент звернення з даним позовом договірних відносин у позивача з відповідачем з приводу оренди вищевказаної земельної ділянки не існує.

З урахуванням норм діючого законодавства, а також враховуючи умови укладеного договору оренди землі №11 від 09.02.2012р., суд зазначає, що в даному випадку не відбулось автоматичної заміни сторони орендаря, в зв'язку з чим у позивача відсутні підстави для стягнення орендної плати на підставі договору оренди землі №11 від 09.02.2012р. який припинив свою дію в силу умов договору та закону.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Лиманської сільською радою Татарбунарського району Одеської області про стягнення з Фізичною особою-підприємцем Бабенко Олексія Вікторовича основної заборгованості за Договором оренди №11 від 09.02.2012р. у розмірі 181 003,10 грн., не підлягають задоволенню судом у зв'язку з їх не відповідністю фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства, недоведеністю та безпідставністю, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з Фізичної особи-підприємця Бабенко Олексія Вікторовича пені у розмірі 20 652,57 грн., 3% річних у розмірі 4 425 грн. та інфляційні втрати у розмірі 17 988,54 грн, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги про стягнення пені, індексу інфляції та трьох процентів річних є похідними від позовної вимоги про стягнення основного боргу, у задоволенні якої судом відмовлено, вимоги позивача щодо стягнення пені, індексу інфляції та трьох процентів річних також задоволенню судом не підлягають.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог Лиманської сільської ради Татарбунарського району в повному обсязі.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

2. Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28 лютого 2019 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська