Р І Ш Е Н Н Я

28 лютого 2019 року Справа № 913/590/18

Провадження №1пд/913/590/18

За позовом керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органів, уповноважених здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, позивачів:

Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, м. Київ

Департаменту освіти і науки Луганської обласної державної адміністрації, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до 1-го відповідача - Новопсковського професійного аграрного ліцею Луганської області, смт. Новопсков Луганської області,

2-го відповідача - фізичної особи-підприємця Давидової Катерини Олександрівни, м. Харків

про визнання недійсними договорів про закупівлю товарів за державні кошти

Суддя Зюбанова Н.М.

Секретар судового засідання - Сокрута Н.М.

В засіданні брали участь:

від прокуратури - Полякова С.О., прокурор відділу прокуратури Харківської області, посвідчення № 048615 від 10.11.2017;

від позивача та 2-го відповідача представники не викликались;

від 1-го відповідача - представник не прибув.

Суть спору: про визнання недійсними договорів, укладених між Новопсковським професійним аграрним ліцеєм Луганської області та фізичною особою-підприємцем Давидовою Катериною Олександрівною № 121 від 08.11.2018 та № 122 від 09.11.2018.

Дослідивши матеріали справи, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, вислухавши прокурора, суд дійшов наступних висновків щодо причин виникнення спору.

Так, керівник Старобільської місцевої прокуратури Луганської області просить суд визнати недійсними договори, які укладені між Новопсковським професійним аграрним ліцеєм Луганської області, смт. Новопсков Новопсковського району Луганської області та фізичною особою-підприємцем Давидовою Катериною Олександрівною, м. Харків № 121 від 08.11.2018 та № 122 від 09.11.2018.

Таким чином, має місце звернення до суду Старобільської місцевої прокуратури Луганської області, а правове регулювання участі прокурора у розгляді справ у господарському процесі регулюється ст. 53 ГПК України, згідно з якою прокурор для представництва інтересів держави в господарському суді повинен обґрунтувати, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з положеннями статті 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Також ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 з урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 року № 3-рп/99 також встановлено, що прокурори подають до господарського суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Ухвалою від 03.12.2018 суд підтвердив підстави представництва керівником Старобільської місцевої прокуратури Луганської області інтересів держави в особі органів, уповноважених здійснювати функції держави, у спірних правовідносинах - позивачів: Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Департаменту освіти і науки Луганської обласної державної адміністрації за позовною заявою від 19.11.2018 № 05/100-1605вих18 та відкрито провадження у справі № 913/590/18.

Позивачами у справі виступили Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, м. Київ та Департамент освіти і науки Луганської обласної державної адміністрації з огляду на реалізацію Міністерством державної політики у сфері публічних закупівель та здійснення Департаментом оперативного управління майном, матеріально-технічного забезпечення закладів профтехосвіти, забезпечення ефективного використання бюджетних коштів, що передбачено відповідними Положеннями про вказані установи.

Суд погоджується з думкою прокурора, що правовідносини, пов'язані з використанням бюджетних коштів становлять суспільний інтерес, а незаконність договору, на підставі якого ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 44 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" обласні ради делегують відповідним місцевим державним адміністраціям (в даному випадку Луганській обласній державній адміністрації) повноваження щодо забезпечення збалансованого економічного і соціального розвитку відповідної території, ефективного використання природних, трудових і фінансових ресурсів.

Отже, враховуючи, що джерелом фінансування за спірними договорами поставки є обласний бюджет, а розпорядником бюджетних коштів щодо фінансування видатків за - Департамент освіти і науки Луганської обласної державної адміністрації за рахунок обласного бюджету Луганської області, а відтак саме до відання Луганської обласної державної адміністрації належить забезпечення ефективного використання фінансових ресурсів в спірних правовідносинах.

Таким чином, у ході розгляду справи суд дійшов до висновку, що прокурор помилково у даній справі визначив позивачем - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, інтереси якого як державного органу, що здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом, спірними договорами поставки, укладеними між відповідачами, жодним чином не порушені.

За таких обставин справа розглядається за позовом керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, позивача: Департаменту освіти і науки Луганської обласної державної адміністрації, м. Сєвєродонецьк Луганської області до Новопсковського професійного аграрного ліцею Луганської області, смт. Новопсков Луганської області та фізичної особи-підприємця Давидової Катерини Олександрівни, м. Харків про визнання недійсними договорів про закупівлю товарів за державні кошти.

Підставою позову прокурор зазначає порушення тендерного законодавства під час проведення Новопсковським професійним аграрним ліцеєм Луганської області закупівлі комп'ютерів, мультимедійних дощок, принтерів та веб-камер для навчального закладу. Як стверджується у позові, за наведеними вище договорами здійснено закупівлю комп'ютерного обладнання та приладдя без застосування визначених Законом України "Про публічні закупівлі" № 922-VIII від 25.12.2015 процедур закупівлі на загальну суму 398750 грн., чим порушено ч. 7 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі". На думку прокурора, за оспорюваними договорами купівлі-продажу на загальну суму 398750 грн. 00 коп. здійснено закупівлю комп'ютерів та дисплеїв, але, яких саме не зазначено, не відображено розмежування товару згідно з договорами.

У відзиві на позовну заяву за листом від 18.12.2018 1-й відповідач - Новопсковський професійний аграрний ліцей Луганської області проти позову заперечує з посиланням на Порядок визначення предмета закупівлі, затв. наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 454 від 17.03.2016 (із змінами відповідно до наказу від 19.12.2016 № 2092), яким передбачено, що предмет закупівлі визначається за показниками третьої-п'ятої цифр основного словника. Згідно інформації, яка міститься в Єдиному закупівельному словнику, показники четвертої цифри з врахуванням яких необхідно визначити предмет закупівлі характеризують, зокрема, за договором від 08.11.2018 № 121 Персональні комп'ютери (ДК 021:2015 - 30213000-5 "Персональні комп'ютери") на загальну суму 199650 грн. 00 коп.; за договором від 09.11.2018 № 122 на "Дисплейні екрани" (ДК 021:2015-30231300-0), "Принтери та плотери" (ДК 021:2015-30232100-5), "Веб-камери" (ДК 021:2015-30237240-3). На думку 1-го відповідача, вказана вище продукція не повинна бути включена до одного предмета закупівлі, оскільки з огляду на показники третьої- п'ятої цифр не відносяться до однієї категорії предметів. До того ж, жоден з договорів купівлі-продажу не перевищує суму більше 200 тис. грн., в результаті чого не вбачається порушення вимог ч. 3 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі". Відповідно до ст. 2 цього Закону він застосовується до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень. Таким чином, замовник здійснює процедури закупівлі, передбачені ч. 1 ст. 12 Закону шляхом використання електронної системи закупівель, керуючись вартісними межами, визначеними в статті 2 Закону.

У відповіді на відзив за листом від 10.01.2019 № 05/97-42вих19 керівник Старобільської місцевої прокуратури Луганської області зазначає, що Новопсковський професійний аграрний ліцей, як замовник, укладаючи договори на закупівлю товару на загальну суму, що перевищує 200 тис. грн., повинен був діяти на підставі Закону України № 922-VIII та здійснити закупівлю вказаних товарів за результатами однієї з процедур, передбачених ч. 1 ст. 12 відповідного закону.

Відповідач 2 не надав відзив на позовну заяву у встановлений судом строк, тому на підставі ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Оцінивши обставини справи та доводи сторін у сукупності, надані ними докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та його задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, правове регулювання спірних правовідносин здійснюється Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Законом України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 року № 922-VIII (далі - Закон № 922-VIII), Порядком визначення предмета закупівлі, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 17.03.2016 № 454, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.03.2016 за № 448/28578.

При розгляді справи судом встановлено, що 08.11.2018 між Новопсковським професійним аграрним ліцеєм Луганської області (покупець) та фізичною особою-підприємцем Давидовою Катериною Олександрівною (продавець) був підписаний договір № 121 купівлі-продажу, за умовами якого продавець зобов'язався поставити, а покупець прийняти та оплатити товар: комп'ютер в зборі (блок живлення, монітор, клавіатура, мишка). Код продукції згідно з Державним класифікатором продукції ДК 021:2015-30213000-5 персональні комп'ютери, згідно специфікації, яка є невід'ємною частиною цього договору та накладної № 121 від 08.11.2018 в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору сума договору складає 199650 грн. 00 коп.

Розрахунки за поставлений товар здійснюються за фактом отримання товару в повному обсязі згідно накладної в термін 15 банківських днів (п. 4.1 договору).

Термін дії договору встановлюється з моменту його підписання до 31.12.2018, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п.7.1 договору).

Того ж дня опубліковано звіт про вказаний договір на сайті "Prozorro" за № UA-2018-11-08-001639-c.

Також, 09.11.2018 між Новопсковським професійним аграрним ліцеєм Луганської області (покупець) та фізичною особою-підприємцем Давидовою Катериною Олександрівною (продавець) був підписаний подібний договір № 122 купівлі-продажу, за умовами якого продавець зобов'язався поставити, а покупець прийняти та оплатити товар: мультимедійна дошка, принтер, веб-камера. Код продукції згідно з Державним класифікатором продукції ДК 021:2015-30213000-0 дисплейні екрани, 30232100-5 принтери та плотери, 30237240-3 веб-камери, згідно специфікації, яка є невід'ємною частиною цього договору та накладної № 122 від 09.11.2018 в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п.2.1 договору сума договору складає 199100 грн. 00 коп.

Розрахунки за поставлений товар здійснюються за фактом отримання товару в повному обсязі, згідно накладної в термін 15 банківських днів (п. 4.1 договору).

Термін дії договору встановлюється з моменту його підписання до 31.12.2018, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п.7.1 договору).

Того ж дня опубліковано звіт про вказаний договір на сайті "Prozorro" за № UA-2018-11-09-000458-c.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади регулює Закон України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 року № 922-VIII.

Суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності укладання договору поставки у відповідності до вимог Закону України "Про публічні закупівлі".

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України № 922-VIII він застосовується до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень.

Згідно з ч. 3 ст. 36 вказаного Закону забороняється укладання договорів, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 ст. 2 Закону № 922-VIII визначено, що умови, порядок та процедури закупівель товарів, робіт і послуг можуть установлюватися або змінюватися виключно цим Законом та/або Законом України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", крім випадків передбачених цим Законом. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Закону та/або до Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони".

На підставі ст. 3 Закону № 922-VIII закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об'єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону № 922-VIII закупівля може здійснюватися шляхом застосування однієї з таких процедур: відкриті торги; конкурентний діалог; переговорна процедура закупівлі.

Згідно ч. 7 ст. 2 Закону № 922-VIII забороняється придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом, та укладання договорів, які передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, визначених цим Законом. Замовник не має права ділити предмет закупівлі на частині з метою уникнення проведення процедури відкритих торгів або застосування цього Закону.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону № 922-VIII передбачено, що замовники це органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об'єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак: юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів; органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи; у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.

Відповідно до п. 32 ч. 1 ст. 1 Закону № 922-VIII товаром є продукція, об'єкти будь-якого виду та призначення, у тому числі сировина, вироби, устаткування, технології предмети у твердому, рідкому і газоподібному стані, а також послуги, пов'язані з постачанням таких товарів, якщо вартість таких послуг не перевищує вартості самих товарів.

Пунктом 18 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону визначено, що предмет закупівлі це товари, роботи чи послуги, які закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати пропозиції конкурсних торгів (кваліфікаційні цінові пропозиції) або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі).

Відповідно до п. 1 Порядку визначення предмету закупівлі, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 17 березня 2016 року № 454, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 березня 2016 року за № 448/28578 (із змінами) предмет закупівлі товарів і послуг визначається замовником згідно з п.п. 17, 18, 32 ч. 1 ст. 32 Закону № 922-VIII та на основі Національного класифікатора України ДК 021:2015, "Єдиний закупівельний словник", затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 23 грудня 2015 року № 1749, за показником четвертої цифри основного словника із зазначенням у дужках конкретної назви товару чи послуги.

Національний класифікатор України "Єдиний закупівельний словник" ДК 021:2015, затверджений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 23 грудня 2015 року № 1749, призначений для стандартизації опису в договорах (контрактах) предмета державних закупівель, забезпечування більшої прозорості процедур закупівель товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти.

Відповідно до Національного класифікатора України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник", офісна та комп'ютерна техніка, устаткування та приладдя, крім меблів та пакетів програмного забезпечення за предметом закупівлі відносяться до Розділу 30000000-9.

Частиною 3 ст. 36 Закону № 922-VIII заборонено укладання договорів, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель відповідно до цього Закону.

Таким чином, законодавцем чітко визначено необхідність проведення процедури відкритих торгів в разі, коли загальна вартість предмету закупівлі перевищує 200 тис. грн.

Таким чином, за оспорюваними договорами Новопсковським професійним аграрним ліцеєм було здійснено закупівлю товарів, що відповідають окремим частинам предмету закупівлі (лотам) згідно з основним словником Національного класифікатору України "Єдиний закупівельний словник" ДК 021:2015.

Втім, замовник, укладаючи договори на закупівлю товару на загальну суму, що перевищує 200 тис. грн.. повинен був діяти на підставі вказаного Закону та здійснити закупівлю вказаних товарів за результатами однієї з процедур, передбачених ч. 1 ст. 12 Закону України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 року № 922-VIII.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що укладені між відповідачами договори поставки не відповідають нормам чинного законодавства, а саме Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України вбачається, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 207 ГК України передбачає, що господарське зобов'язання, яке не відповідає вимогам закону або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї з сторін чи відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи, що договори поставки суперечать вимогам Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки укладені з порушенням встановленої Законом процедури, позовні вимоги керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Департаменту освіти і науки Луганської обласної державної адміністрації судом задовольняються та визнаються недійсними договір № 121 від 08.11.2018 про закупівлю персональних комп'ютерів (код продукції: ДК 021:2015 - 30213000-5) на загальну суму 199650 грн. 00 коп. без ПДВ та договір № 122 від 09.11.2018 про закупівлю дисплейних екранів, принтерів та плотерів, веб-камери (код продукції: ДК 021:2015-30231300-0, ДК 021:2015-30232100-5, ДК 021:2015-30237240-3) на загальну суму 199100 грн. 00 коп. без ПДВ, які укладені Новопсковським професійним аграрним ліцеєм Луганської області та фізичною особою-підприємцем Давидовою Катериною Олександрівною, м. Харків.

У задоволенні позову керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, м. Київ до Новопсковського професійного аграрного ліцею Луганської області, смт. Новопсков Луганської області та фізичної особи-підприємця Давидової Катерини Олександрівни, м. Харків про визнання недійсними договорів про закупівлю товарів за державні кошти слід відмовити з підстав, вказаних вище.

Витрати по судовому збору покладаються на відповідачів порівну на підставі ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 53, 129, 165, 232-233, 236-241 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позову керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, м. Київ, ідент. код 37508596 до Новопсковського професійного аграрного ліцею Луганської області, смт. Новопсков Луганської області та фізичної особи-підприємця Давидової Катерини Олександрівни, м. Харків про визнання недійсними договорів про закупівлю товарів за державні кошти в і д м о в и т и.

2. Позов керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Департаменту освіти і науки Луганської обласної державної адміністрації, м. Сєвєродонецьк Луганської області, ідент. код 02141791 до Новопсковського професійного аграрного ліцею Луганської області, смт. Новопсков Луганської області та фізичної особи-підприємця Давидової Катерини Олександрівни, м. Харків, ідент. номер НОМЕР_1 про визнання недійсними договорів про закупівлю товарів за державні кошти задовольнити.

3. Визнати недійсним договір № 121 від 08.11.2018, укладений між Новопсковським професійним аграрним ліцеєм Луганської області, смт. Новопсков Новопсковського району Луганської області, вул. Українська, буд. 16, ідент. код 21770073 та фізичною особою-підприємцем Давидовою Катериною Олександрівною, АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1 про закупівлю персональних комп'ютерів (код продукції: ДК 021:2015 - 30213000-5) на загальну суму 199650 грн. 00 коп. без ПДВ.

4. Визнати недійсним договір № 122 від 09.11.2018, укладений між Новопсковським професійним аграрним ліцеєм Луганської області, смт. Новопсков Новопсковського району Луганської області, вул. Українська, буд. 16, ідент. код 21770073 та фізичною особою-підприємцем Давидовою Катериною Олександрівною, АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1 про закупівлю дисплейних екранів, принтерів та плотерів, веб-камери (код продукції: ДК 021:2015-30231300-0, ДК 021:2015-30232100-5, ДК 021:2015-30237240-3) на загальну суму 199100 грн. 00 коп. без ПДВ.

5. Стягнути з Новопсковського професійного аграрного ліцею Луганської області, смт. Новопсков Новопсковського району Луганської області, вул. Українська, буд. 16, ідент. код 21770073 на користь прокуратури Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Богдана Ліщини, 27, ідент. код 02909921 судовий збір у сумі 1762 грн. 00 коп., видати на виконання наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Стягнути з фізичної особи-підприємця Давидової Катерини Олександрівни, АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1 на користь прокуратури Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Богдана Ліщини, 27, ідент. код 02909921 судовий збір у сумі 1762 грн. 00 коп., видати на виконання наказ після набрання рішенням законної сили.

У відповідності до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно зі ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення - 06.03.2019.

Суддя Н.М.Зюбанова