УХВАЛА

07 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 916/1908/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2018 (головуючий суддя Головей В.М., судді Діброва Г.І., Ярош А.І.)

у справі № 916/1908/17 Господарського суду Одеської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" та Селянського (фермерського) господарства "Павел"

про стягнення солідарно 104 907,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

30.09.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Совагро" через Південно - західний апеляційний господарський повторно подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2018 у справі № 916/1908/17.

Перевіривши матеріали касаційної скарги на відповідність вимогам параграфу 1 глави 2 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) Суд зазначає таке.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини 3 статті 3 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VІІІ) судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "Совагро" вже подавалась касаційна скарга на оскаржуване судове рішення, проте ухвалою Верховного Суду від 12.09.2018 було відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 916/1908/17 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2018 на підставі пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Верховного Суду від 12.11.2018 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 916/1908/17 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2018 на підставі пункту 3 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України та попереджено скаржника, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживання процесуальними правами дії, що суперечить завданню господарського судочинства, зокрема, вчинення дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Таким чином описані у цій ухвалі обставними могли би стати підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у даній справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ), однак Суд вважає за необхідне повернути касаційну скаргу без розгляду на підставі статті 43 Господарського процесуального кодексу України через те, що розцінює її подання зловживанням процесуальними правами і в обґрунтування своєї позиції зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).

Колегія суддів Касаційного господарського суду звертає увагу скаржника, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Таким чином, подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Совагро" касаційної скарги на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2018 у справі № 916/1908/17, враховуючи, що ухвалою Верховного Суду від 12.09.2018 було відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 916/1908/17 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2018 на підставі пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Верховного Суду від 12.11.2018, якою також відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 916/1908/17 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2018 на підставі пункту 3 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, та повторним поданням аналогічної за змістом касаційної скарги з численними недоліками встановлених статтею 290 Господарського процесуального кодексу України, розцінюються колегією суддів як дії, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчать про зловживання процесуальними правами учасника справи щодо касаційного оскарження судових рішень.

Чергове подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Совагро" касаційної скарги на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2018 є яскравим прикладом зловживання процесуальними правами і полягає у їх недобросовісному використанні, яке можна кваліфікувати через критерій відсутності серйозного законного інтересу, тобто легітимного прагнення до отримання певних переваг, передбачених процесуальним законом.

До того ж, Судом встановлено, що під час розгляду цієї справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Совагро" неодноразово зверталося до судів з безпідставними апеляційними та касаційними скаргами.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов'язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб'єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Частиною 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Крім цього, Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина 4 статті 43 Господарського процесуального кодексу).

Відповідно до статті 132 Господарського процесуального кодексу України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Частиною 1 статті 133 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) штраф.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 135 Господарського процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Суд дійшов висновку про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" за зловживання процесуальними правами, заходу процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 19 210,00 грн.

Відповідно до частини 5 статті 135 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

Суд попереджає Товариство з обмеженою відповідальністю "Совагро", що у разі повторного звернення із завідомо безпідставною касаційною скаргою чи інших зловживань процесуальними правами будуть вжиті більш жорсткі заходи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про повернення касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2018 у справі № 916/1908/17 на підставі частини 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 42, 43, 132, 133, 135, 234 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ), суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати подання касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2018 у справі № 916/1908/17 зловживанням процесуальними правами.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 01.08.2018 у справі № 916/1908/17 повернути.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро" (65012, Одеська область, місто Одеса, вул. Мала Арнаутська, 2-А, ) в дохід державного бюджету (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) штраф у розмірі 19 210,00 грн. (дев'ятнадцять тисяч двісті десять гривень нуль копійок).

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з моменту її підписання, не може бути оскаржена та підлягає негайному виконанню.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.