РІШЕННЯ

м. Київ

12.03.2019Справа № 910/17236/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу №910/17236/18

за позовом комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управляння по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва», м. Київ,

до фізичної особи-підприємця Бикоріза Віктора Васильовича, м. Київ,

про стягнення 10 381,23 грн.,

без виклику представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

21.12.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управляння по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва» (далі - Підприємство) до фізичної особи-підприємця Бикоріза Віктора Васильовича (далі - Підприємець) про стягнення заборгованості за договорами на вивезення, утилізацію побутового сміття від 01.04.2015 №36 (далі - Договір №36) та від 01.02.2018 №23 (далі - Договір №23), а саме: 9 700 грн. основного боргу та 681,23 грн. пені, а всього 10 381,23 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

- 01.04.2015 та 01.02.2018 Підприємством (виконавець) і Підприємцем (замовник) було укладено Договори №36 і №23, за умовами розділу 1 яких замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання послуг з вивезення та утилізації побутового сміття біля зупинкових комплексів;

- на виконання умов Договорів №36 і №23 сторонами було підписано акти виконаних робіт;

- Підприємство неодноразово зверталося до Підприємця з вимогою сплатити суму заборгованості;

- так, на адресу відповідача було надіслано претензію з вимогою сплатити борг у сумі 9 700 грн.;

- позивач відповіді на претензію не отримав, оскільки конверт з претензією було повернуто Підприємству з відміткою відділення поштового зв'язку «за закінченням встановленого строку зберігання»;

- крім того, позивач телефонував відповідачу на номер телефону, зазначений у Договорах №36 і №23;

- оскільки відповідачем не сплачено заборгованість у сумі 9 700 грн., позивачем нараховано Підприємцю 681,23 грн. пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2018 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

03.01.2019 позивач подав суду документи на виконання вимог ухвали суду від 26.12.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалу суду від 03.01.2019 було надіслано відповідачу на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується відміткою канцелярії суду на звороті такої ухвали.

Що ж до належного повідомлення відповідача, то слід вказати таке.

До матеріалів справи долучено конверт-повернення з адреси місцезнаходження відповідача з відміткою відділення поштового зв'язку «за закінченням встановленого строку зберігання».

Положення статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлюють те, що якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня (частина п'ята).

В силу приписів частини шостої вказаної статті днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).

За правилами статті 13 Закону України «Про поштовий зв'язок» послуги поштового зв'язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв'язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості.

Порядок надання послуг поштового зв'язку та порядок оформлень поштових відправлень, зокрема рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення встановлено «Правилами надання послуг поштового зв'язку», які затверджено постановою Кабінетів Міністрів України від 05.03.2009 № 270 та «Порядком оформлення поштових відправлень з вкладенням матеріалів звітності, розрахункових документів і декларацій» затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.1997 № 799 (із змінами і доповненнями).

Пунктом 17 Правил встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка» приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення.

Виходячи з наведених норм законодавства, на ПАТ «Укрпошта» лежить функція доставки поштових відправлень з позначкою «Судова повістка» як національного оператора.

Правилами надання послуг поштового зв'язку, а саме пунктом 116 встановлено, що у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Разом з тим, відповідно до пункту 106 Правил надання послуг поштового зв'язку бланк повідомлення про вручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» повертається за зворотною адресою у першочерговому порядку.

Слід зазначити, що бланки рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (ф. 119) та довідки (ф.20), затверджуються ПАТ «Укрпошта», зокрема, Наказом від 12.05.2006 № 211 «Про затвердження та введення в дію Порядку пересилання поштових відправлень».

Так, бланк рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (ф. 119) містить такі графи для заповнення у випадку невручення: «відмови адресата від одержання»; «закінчення терміну зберігання»; «неправильно зазначена або відсутня адреса»; «інші причини».

У свою чергу, довідка (ф.20) містить такі графи причин повернення (досилання): «для оплати за тарифом»; «порушений порядок відправлення»; «вийнято з поштової скриньки пошкодженим»; «для перепакування через наявність надписів (наклейок, знаків)»; «неповна адреса»; «за зазначеною адресою не проживає»; «за відмовою адресата від одержання»; «за заявою відправника (одержувача)»; «за закінченням терміну зберігання»; «за місцем обслуговування».

Таким чином, положення Правил і Наказу не містять відомостей, які встановлюють норми Господарського процесуального кодексу України, які в свою чергу не кореспондуються зі спеціальними нормами, які регулюють поштові пересилання.

Вказана невідповідність унеможливлює проставлення працівником пошти такої відмітки, яка визначена у пунктах 4 та 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, у зв'язку із відсутністю у працівників пошти можливості проставляти відмітку, яка визначена Господарським процесуальним кодексом України, саме відмітка «за закінченням встановленого строку зберігання» чи «відсутність особи за адресою місцезнаходження» є доказом того, що відповідач не отримав судову кореспонденцію, не вжив відповідних заходів щодо її отримання та його дії свідчать про відмову отримати копію судового рішення.

Разом з тим, відповідач у даній справі обізнаний про наявність господарського спору та мав можливість ознайомлюватися з текстами ухвал на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Разом з тим, відповідач у строк, встановлений Господарським процесуальним кодексом України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

Позивач 14.01.2019 подав суду документи, підготовлені на виконання ухвали від 04.01.2019 та оригінали документів, долучених до позовної заяви.

Судом оглянуто оригінали документів, встановлено їх відповідність наявним в матеріалах справи копіям, та листом від 25.01.2019 повернуто такі оригінали позивачу.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.04.2015 Підприємством (виконавець) і Підприємцем (замовник) укладено Договір №36, за умовами якого:

- замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання послуг з вивезення та утилізації побутового сміття біля зупинкових комплексів (розділ 1 Договору №36);

- вартість виконаних робіт за місяць складає 300 грн. з ПДВ за один зупинковий комплекс, загальна вартість виконаних послуг за місяць складає 1 800 грн. з ПДВ (пункт 2.1 Договору №36);

- розрахунки між замовником і виконавцем проводяться кожен місяць згідно з актом виконаних робіт; оплата за виконані роботи здійснюється протягом 10 діб після підписання акта (пункт 2.2 Договору №36);

- замовник зобов'язується забезпечити своєчасну оплату; у випадку несвоєчасної оплати замовник виплачує пеню в розмірі 0,5% від суми платежу за кожний день прострочки, але не більше подвійної ставки НБУ (пункт 3.3 Договору №36);

- Договір набирає чинності з моменту підписання та діє до закінчення строку оренди зупинкового комплексу (розділ 5 Договору №36).

01.02.2018 Підприємством (виконавець) і Підприємцем (замовник) укладено Договір №23, за умовами якого:

- замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання послуг з вивезення та утилізації побутового сміття біля зупинкових комплексів (розділ І Договору №23);

- вартість виконаних робіт за місяць складає 400 грн. з ПДВ за один зупинковий комплекс, загальна вартість виконаних послуг за місяць складає 1 600 грн. з ПДВ (пункт 2.1 Договору №23);

- розрахунки між замовником і виконавцем проводяться кожен місяць згідно з актом виконаних робіт; оплата за виконані роботи здійснюється протягом 10 діб після підписання акта (пункт 2.2 Договору №23);

- замовник зобов'язується забезпечити своєчасну оплату; у випадку несвоєчасної оплати замовник виплачує пеню в розмірі 0,5% від суми платежу за кожний день прострочки, але не більше подвійної ставки НБУ (пункт 3.3 Договору №23);

- Договір набирає чинності з моменту підписання та діє до закінчення строку оренди зупинкового комплексу (розділ 5 Договору №23).

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, за своєю правовою природою укладений сторонами правочин є договором з надання послуг.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На виконання умов Договорів №36 і №23 позивачем було надано, а відповідачем було прийнято послуги на загальну суму 10 400 грн., що підтверджується актами приймання виконаних послуг, а саме: від 31.10.2017 №257 на суму 1 800 грн. (за Договором №36); від 30.11.2017 №279 на суму 1 800 грн. (за Договором №36); від 31.12.2017 №280 на суму 1 800 грн. (за Договором №36); від 31.01.2018 №12 на суму 1 800 грн. (за Договором №36); від 28.02.2018 №45 на суму 1 600 грн. (за Договором №23); від 31.03.2018 №46 на суму 1 600 грн. (за Договором №23).

Вказані акти підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками.

Таким чином, позивачем надані, а відповідачем прийняті без будь-яких зауважень послуги з вивезення сміття.

Претензією від 02.10.2018 №692 позивач вимагав сплатити заборгованість у сумі 9 700 грн.

Вказану претензію було надіслано відповідачу 03.10.2018, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фіскального чека від 03.10.2018 № та описом вкладення.

Разом з тим, конверт з претензією від 02.10.2018 №692 повернуто позивачу з відміткою відділення поштового зв'язку «за закінченням встановленого строку зберігання».

Отже, наявна у відповідача заборгованість у сумі 10 400 грн. станом на день прийняття рішення з даної справи не погашена Підприємцем.

Проте, позивач просить стягнути з відповідача 9 700 грн. заборгованості.

Згідно з частиною другою статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 9 700 грн. заборгованості є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Що ж до стягнення 681,23 грн. пені, то слід зазначити таке.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Пунктами 3.3 Договорів №36 і №23 передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати замовник виплачує пеню в розмірі 0,5% від суми платежу за кожний день прострочки, але не більше подвійної ставки НБУ.

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України (далі - ГК України) і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписом частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, вирішуючи спір про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, суд визначає розмір такої пені за ставкою, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ, за шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом перевірено розрахунок суми та періодів нарахування пені та встановлено, що позивачем періоди визначено правильно, проте суми - неправильно.

За перерахунком суду сума пені становить: 273,21 грн. з 11.12.2017 (нарахованих на 1 800 грн. заборгованості за листопад 2017 року) по 31.05.2018; 279,57 грн. з 11.01.2018 (нарахованих на 1 800 грн. заборгованості за грудень 2017 року) по 30.06.2018; 285,78 грн. з 11.02.2018 (нарахованих на 1 800 грн. заборгованості за січень 2018 року) по 31.07.2018; 261,52 грн. з 11.03.2018 (нарахованих на 1 600 грн. заборгованості за лютий 2018 року) по 31.08.2018; 262,40 грн. з 11.04.2018 (нарахованих на 1 600 грн. заборгованості за березень 2018 року) по 30.09.2018.

Отже, за перерахунком суду сума пені становить 1 362,48 грн.

Проте, оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог, то стягненню з відповідача підлягає 681,23 грн. пені за розрахунком позивача.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управляння по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва» (03170, м. Київ, вул. Янтарна, 5; ідентифікаційний код 03359090) до фізичної особи-підприємця Бикоріза Віктора Васильовича (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) про стягнення 12 143,23 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Бикоріза Віктора Васильовича (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управляння по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва» (03170, м. Київ, вул. Янтарна, 5; ідентифікаційний код 03359090): 9 700 (дев'ять тисяч сімсот) грн. основного боргу; 681 (шістсот вісімдесят одну) грн. 23 коп. пені та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.03.2019.

Суддя І.Д. Курдельчук