УХВАЛА

м. Київ

11.03.2019Справа № 910/16035/18

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши заяви Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Валлерком» про скасування заходів забезпечення позову у справі № 910/16035/18, особи, які можуть отримати статус учасника справи: Фірма «ТМ.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю (позивач), Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (відповідач), Відділ примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України (третя особа), Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитро Олегович (третя особа),

ВСТАНОВИВ:

Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до пред'явлення позовної заяви.

У вказаній заяві Фірма «Т.М.М.» - ТОВ просило суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №7862 від 20.12.2017, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О., про звернення стягнення на майно: нежилі приміщення з №1 по №45, №№І, ІІ, тераса 30% (групи приміщень №25) - офіс (літера А) загальною площею 1 831,60 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Луначарського, №4; нежилі приміщення з №1 по №6 (групи приміщень №33) - офіс (літера А) загальною площею 473,5 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Луначарського, №4; нежилі приміщення з №1 по №7, (групи приміщень №40) - офіс (літера А) загальною площею 400,90 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Луначарського, №4; нежилі приміщення з №1 по №7, № ІІ, тераса 30% (групи приміщень №43) - офіс (літера А) загальною площею 469,60 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Луначарського, №4.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 заяву Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю про вжиття заходів забезпечення позову задоволено повністю, вжито заходи до забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №7862 від 20.12.2017, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, яким звернено стягнення на нерухоме майно.

04.12.2018 через канцелярію суду від Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 вказане клопотання призначено до розгляду на 21.12.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2018 зупинено провадження у справі №910/16035/18 з розгляду клопотання Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про скасування заходів забезпечення позову до вирішення суддею, визначеним в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, заяв Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю та Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про відвід судді Босого В.П., заяву про відвід судді передано для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

26.02.2019 до Господарського суду міста Києва від Північного апеляційного господарського суду після розгляду апеляційної скарги Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.12.2018 надійшли матеріали справи №910/16035/18.

Під час перебування матеріалів справи у Північному апеляційному господарському суді, 21.02.2019 та 25.02.2019 через канцелярію Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Валлерком» надійшли заяви про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 вказані заяви Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Валлерком» про скасування заходів забезпечення позову були призначені до розгляду на 11.03.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 судом з власної ініціативи були скасовані заходи забезпечення позову у справі №910/16035/18, вжиті ухвалою від 04.12.2018.

04.03.2019 до канцелярії суду від представника Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 про скасування заходів забезпечення позову у справі.

Пунктом 17.10 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені пунктами 1, 6 - 8, 10, 12 - 14, 17 - 21, 31 - 33 частини першої статті 255 цього Кодексу, чи подання касаційної скарги на ухвали суду апеляційної інстанції (крім ухвал щодо забезпечення позову, зміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремих ухвал) - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються усі матеріали. В інших випадках - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги. У разі необхідності суд апеляційної або касаційної інстанції може витребувати також копії інших матеріалів справи.

Можливість оскарження ухвали про скасування заходів забезпечення позову передбачена п. 4 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, у зв'язку з поданням апеляційної скарги на ухвалу про скасування заходів забезпечення позову від 28.02.2019, до суду апеляційної інстанції мають бути передані копії матеріалів оскарження ухвали від 28.02.2019 у справі №910/3421/13.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

За змістом ч. 3 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) місцевий господарський суд у триденний строк надсилає одержану апеляційну скаргу разом зі справою, а у випадках, передбачених частиною третьою статті 106 цього Кодексу, - копіями матеріалів справи відповідному апеляційному господарському суду.

Отже, копії матеріалів оскарження ухвали від 28.02.2019 мають бути невідкладно направлені до Північного апеляційного господарського суду разом з апеляційною скаргою Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю.

Стосовно розгляду заяв Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Валлерком» про скасування заходів забезпечення позову у справі №910/16035/18 суд відзначає наступне.

Як вже було зазначено раніше, ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 судом з власної ініціативи були скасовані заходи забезпечення позову у справі №910/16035/18, вжиті ухвалою від 04.12.2018.

Вказана ухвала мотивована тим, що заявником пропущено строк, встановлений ч. 3 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України, для подання позовної заяви щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду, а згідно частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

При цьому, будь-яких виключень або делегування регулювання даних правовідносин іншим нормам законодавства Конституція України не містить.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 N18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 N11-рп/2012).

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 № 8 передбачено, що за змістом частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі «Совтрансавто-Холдінг» проти України» (заява № 48553/99), а також рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі «Брумареску проти Румунії» (заява №28342/95)) (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини» від 18.11.2003 №01-8/1427).

Високий Суд у пунктах 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року (заява № 32053/13), яке набуло статусу остаточного 29.01.2016, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пункти 51 і 52, ECHR 2003-Х).

В той же час, як встановлено судом, Фірмою «Т.М.М.» - Товариством з обмеженою відповідальністю реалізовано своє право на апеляційне оскарження ухвали суду від 28.02.2019 про скасування заходів забезпечення позову.

При цьому, від наслідків такого перегляду буде залежати вирішення судом у даній справі заяв Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Валлерком» про скасування заходів забезпечення позову.

Більш того, відповідно до ч. 9 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Тобто, з моменту подання Фірмою «Т.М.М.» - Товариством з обмеженою відповідальністю апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 про скасування заходів забезпечення позову, її виконання зупинено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про існування об'єктивної неможливості розгляду заяв Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Валлерком» про скасування заходів забезпечення позову до закінчення перегляду в апеляційному порядку ухвали Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 у справі №910/16035/18.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За таких обставин, до закінчення перегляду в апеляційному порядку ухвали Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 про скасування заходів забезпечення позову у справі №910/16035/18 провадження у справі з розгляду заяв Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Валлерком» про скасування заходів забезпечення позову підлягає зупиненню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 138, 145, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. Зупинити розгляд заяв Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Валлерком» про скасування заходів забезпечення позову у справі №910/16035/18 до закінчення перегляду в апеляційному порядку ухвали Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 про скасування заходів забезпечення позову у справі №910/16035/18.

2. Дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена.

Суддя В.П. Босий