ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"06" березня 2019 р. Cправа № 902/182/19

Господарський суд Вінницької області у складі судді Тварковського А.А., розглянувши матеріали

заяви: Фізичної особи-підприємця Золотова Михайла Вікторовича (АДРЕСА_1)

до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо Ферма "Органік Плюс" (вул. Пирогова, 37, м. Вінниця, 21100)

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 140 937 грн 50 коп. згідно договору поставки № 125/н від 14.05.2018 р.,

В С Т А Н О В И В :

04.03.2019 р. до суду надійшла заява Фізичної особи-підприємця Золотова Михайла Вікторовича з вимогою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо Ферма "Органік Плюс" 140 937 грн 50 коп., з яких: 137 500 грн 00 коп. борг та 3 437 грн 50 коп. - 3 % річних згідно договору поставки № 125/н від 14.05.2018 р.

Заяву обґрунтовано невиконанням зі сторони боржника умов Договору поставки № 125/д від 14.05.2018 р. в частині оплати поставленої продукції (рідкого органічного добрива).

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці

Згідно з ч.1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу визначені ст. 150 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

Частиною 3 ст. 150 ГПК України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.ст. 76-78 ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 1-7 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Документи, отримані за допомогою факсимільного чи інших аналогічних засобів зв'язку, приймаються судом до розгляду як письмові докази у випадках і в порядку, які встановлені законом або договором.

Згідно із п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 р. № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту "підпис". Вказана відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

Натомість, всупереч вказаним вище положенням, додані Фізичною особою-підприємцем Золотовим Михайлом Вікторовичем в обґрунтування (підтвердження) заявлених вимог копії договору поставки № 125/д від 14.05.2018 р., видаткової накладної № 125/н від 17.05.2018 р. та рахунку фактури № 125/н від 14.05.2018 р. не засвідчені заявником належним чином та не містять жодної відмітки щодо їх засвідчення, в зв'язку з чим не можуть вважатись доказами, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, позаяк останні не відповідають встановленим ст.ст. 76-78 ГПК України таким критеріям доказів як належність, допустимість та достовірність.

Крім того, суд відзначає про відсутність інших доказів, які надавали б можливість суду стверджувати про достовірність обставин, викладених у даних документах позивача.

З огляду на вказане, суд констатує, що заяву про видачу судового наказу Фізичною особою-підприємцем Золотовим Михайлом Вікторовичем подано з порушення приписів ст. 150 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

За приписами ч.2 ст.152 ГПК України суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за поданою Фізичною особою-підприємцем Золотовим Михайлом Вікторовичем заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо Ферма "Органік Плюс" про стягнення 140 937 грн 50 коп. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відповідно до ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 91, 147, 148, 150, 152, 233, 234, 235, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Фізичній особі-підприємцю Золотову Михайлу Вікторовичу у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо Ферма "Органік Плюс" 140 937 грн 50 коп.

2. Згідно зі ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3. За приписами п.1 ч.1 ст.255 ГПК України ухвалу про відмову у видачі судового наказу може бути оскаржено окремо від рішення суду до Північно-західного апеляційного господарського суду.

4. Згідно з положеннями ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Копію ухвали надіслати учасникам процесу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Дата складання повного тексту ухвали 07.03.2019 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу - АДРЕСА_1;

3 - відповідачу - вул. Пирогова, 37, м. Вінниця, 21100.