ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2019 Справа №914/2332/18

м.Львів

За позовом : Фізичної особи - підприємця Портнягіна Валерія Миколайовича, м.Львів

до відповідача: Приватного акціонерного товариства фірми «Галбуд», м.Львів

про стягнення заборгованості у розмірі 45806,84 грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

Секретар судового засідання Зарицька О.Р.

За участю представників сторін:

від позивача : Портнягін В.М. - фізична-особа підприємець;

від відповідача: Чопорова Н.П. - представник ( довіреність від 21 січня 2019).

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Портнягін Валерій Миколайович звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства фірми «Галбуд» заборгованості у розмірі 45806,84 грн., а саме: 17353,00 грн. основного боргу, 2581,56 грн. 3% річних та 2572,28 грн. інфляційних втрат.

Позов мотивований тим, що між ФОП Портнягіним В.М. та ФОП Бариляк І.І. 27.09.2013 року був укладений Договір про відступлення права вимоги №1 згідно умов якого до Нового кредитора (ФОП Портнягіна В.М.) перейшло право вимагати замість первісного кредитора (ФОП Бариляк І.І.) від боржника ( ВАТ «Фірма «Галбуд») погашення заборгованості в сумі 27 353,99 грн за поставлені первісним кредитором і отримані боржником товари по накладних у період березень 2005 - червень 2008 з врахуванням раніше проведених оплат. Позивач у позовній заяві зазначає, що згідно із Договором №1 від 27.09.2013 він виставляв відповідачу претензію №1 від 27.11.2013 на погашення залишку боргу в сумі 27353,00 грн, яка виникла за поставлені ФОП Бариляком І.І. товари ВАТ Фірма «Галбуд». Раніше ФОП Бариляк І.І. виставляв претензію 27.03.2011 ВАТ фірма «Галбуд» на погашення заборгованості за поставлені товари. ВАТ «Фірма «Галбуд» 18.05.2011 перерахувала на розрахунковий рахунок ФОП Бариляк І.І. 10 000,00 грн. Після цієї проплати залишилась заборгованість в сумі 27353,00 грн. В результаті багаторазових усних звернень і нагадувань ВАТ фірма «Галбуд» 30.12.2013 перерахувала кошти в погашення частини заборгованості, в сумі 10 000,00 грн, на розрахунковий рахунок ФОП Бариляк І.І. Залишок боргу за отримані ВАТ Фірма «Галбуд» від ФОП Бариляк І.І.товари по накладних №23 від 30.04.2008, №29 від 30.05.20078, №42 від 27.06.2008 складає 17 353,00 грн. Позивач пояснює, що його подальші письмові звернення (претензія від 18.12.2017), як і всі усні звернення і нагадування на протязі всього часу після 30.12.2013 залишились безрезультатними, незважаючи на обіцянки керівництва відповідача погасити заборгованість.

Відповідач не виконав належним чином своє грошове зобов»язання за поставлений товар згідно накладних №23 від 30.04.2008, №29 від 30.05.2008, №42 від 27.06.2008, внаслідок чого, по факту поставки не сплатив за отриманий товар суму коштів 17 353,00 гр., яку позивач просить стягнути з відповідача у примусовому порядку.

Окрім цього, відповідно до ст.625 ЦК України позивачем нараховано відповідачу та заявлено до стягнення 3% річних за період з 01.01.2014 -15.12.2018 в розмірі 2581,56 грн та 25 872,88 грн інфляційних втрат за період з січня 2014 - листопад 2018.

Позивач просить також покласти на відповідача понесені судові витрати, а саме 1762,00 грн. судового збору.

Ухвалою суду від 22.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 23.01.2019.

14.01.2019 до господарського суду поступив відзив на позовну заяву Приватного акціонерного товариства фірми «Галбуд», який зареєстрований за вх.№1492/19 в документообігу господарського суду.

Відповідь на відзив на позовну заяву поступила до господарського суду від позивача 18.01.2019 та зарееєтрована в документообігу суду за вх.№2487/19.

В судове засідання 23.01.2019 з»явився позивач та повноважний представник відповідача.

Відповідно до ст.222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме програмно-апаратного комплексу «Акорд».

В засіданні 23.01.2019 оголошувалась перерва до 20.02.2019, що зафіксовано в протоколі судового засідання та у повідомленні суду про оголошену перерву, який містить підписи позивача та представника відповідача.

14.02.2019 року позивач подав клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналів накладних разом з податковими накладними і дорученнями, які підтверджують отримання відповідачем матеріальних цінностей від ФОП Бариляк І.І. за період 2005-2008 роки та оригіналами банківських виписок в підтвердження віх здійснених відповідачем платежів в погашення боргу за отриманий товар.( клопотання зареєстровано в документообігу господарського суду 14.02.2019 за вх.№6711/19).

В судовому засіданні 20.02.2019 позивач пояснив, що долучені ним до матеріалів справи в додаток до клопотання (вх.№6711/19 від 14.02.2019) документи підтверджують наявність у відповідача заборгованості в сумі 27353,00 грн. на момент укладення між позивачем та ФОП Бариляк І.І. Договору №1 від 27.09.2013 про відступлення права вимоги.

З підстав, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив на позовну заяву та наданих суду поясненнях позивач заявлені позовні вимоги підтримує та просить задоволити у повному обсязі. На переконання позивача строки позовної давності , як про це заявляє відповідач, позивачем при зверненні з позовом до суду не пропущені.

З підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, відповідач проти позову заперечує. Просить задоволити його заяву про застосування позовної давності до вимог у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Портнягіна Валерія Миколайовича до Приватного акціонерного товариства фірми «Галбуд» про стягнення заборгованості ( відповідно і 3% річних та інфляційних втрат) за поставлені Фізичною особою-підприємцем Бариляком І.І. підприємству відповідача товари згідно накладних: №23 від 30 квітня 2008 року, №29 від 30 травня 2008 року, №42 від 27 червня 2008 року та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заява про застосування позовної давності мотивована тим, що ФОП Бариляк І.І. не уклав з відповідачем Договору поставки товару, в якому було б визначено терміни оплати за поставлений товар, а скористався правом вимоги про оплату поставленого товару, відповідно перебіг загальної позовної давності розпочався 03.04.2011, який закінчувався через три роки 03.04.2014. 18.05.2011 цей термін було перервано, оскільки ВАТ Фірма «Галбуд» перерахувала ФОП Бариляку І.І. частину коштів у розмірі 10000 грн. за поставлений підприємцем товар. Наступна оплата була здійснена 30.12.2013, що засвідчила про переривання терміну позовної давності. Подача претензії, пасивні дії сторони, що полягають у нереагуванні на претензію - не є підставою для переривання перебігу строку позовної давності в силу положень ст.264 ЦК України, вважає відповідач. За наведеного, термін для звернення до суду за захистом порушеного права у ФОП Портнягіна В.М., як нового кредитора відповідно до Договору від 27 вересня 2013 про відступлення права вимоги за поставку товару ФОП Бариляком І.І. відповідачу сплив 31.12.2016, вважає відповідач. В грудні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом.

Заперечуючи проти доводів відповідача про пропуск позивачем позовної давності, позивач стверджує, що перша і остання вимога погасити борг в сумі 17353,00 грн. в строк до 25.12.2017 була пред»явлена відповідачу 18.12.2017 року. Оскільки відповіді на зазначену претензію від відповідача позивач не отримав, то на його переконання перебіг позовної давності почався через 7 днів після 25.12.2017 року. Зазначає, що до 25.12.2017 року його права не порушувались, оскільки позивач не вказував конкретної дати погашення боргу тому що відповідачу неодноразово надавався пільговий строк для погашення боргу. Відтак, позивач просить відмовити відповідачу в задоволенні заяви про застосування позовної давності до вимог, заявлених у справі та задовольнити позовні вимоги до відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

27 вересня 2013 року між Фізичною особою-підприємцем Бариляк Ігорем Івановичем (далі - первісний кредитор) в особі Бариляка Ігоря Івановича, що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію від 16.10.2001 року, з однієї сторони, і Фізичною особою-підприємцем Портнягіним Валерієм Миколайовичем (надалі - новий кредитор) в особі ОСОБА_5, що діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію №4304-Л від 10.09.2003 р., з другої сторони, згідно зі ст.512-519 Цивільного кодексу України було укладено Договір про відступлення права вимоги (далі -Договір) погашення заборгованості за поставлені раніше ФОП Бариляк І.І. матеріали ВАТ «Фірма »Галбуд», м.Львів, вул.Лазаренка,4 (надалі -Боржник) .

Відповідно до п.1.1 («предмет договору») первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор приймає право вимоги погашення заборгованості , що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за поставлені первісним кредитором і отримані боржником матеріали по накладних за період березень 2005 р. - червень 2008 р. з врахуванням раніше проведених проплат на загальну суму 27 353,00 грн.

Відповідно до п.3.1 Договору первісний кредитор зобов»язується передати за вимогою нового кредитора копії накладних які засвідчують заборгованість Боржника, право вимоги якої передається за цим Договором, у термін до 30 вересня 2013 року.

Відповідно до п.5.1 цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов»язань за цим Договором .

Після підписання Договору всі попередні переговори за ним, листування, попередні угоди та протоколи про наміри з питань, що так чи інакше стосуються цього Договору, втрачають юридичну силу.(п.5.2).

Відповідно до п.5.3, відступлення вимоги згідно з цим Договором не тягне за собою ніяких змін умов, які спричинили борг Боржника.

Зміни до цього Договору можуть бути внесені за взаємною згодою Сторін, що оформляється додатковою угодою до цього Договору ( п.5.4).

Відповідно до п.5.5, додаткові угод та додатки до цього Договору є його невід»ємними частинами і мають юридичну силу у випадку, якщо вони викладені у письмовій формі та підписані сторонами або їх уповноваженими представниками.

Договір №1 від 27 вересня 2013 року про відступлення права вимоги підписаний первісним і новим кредиторами, завірений їх- печатками.

Позивач долучив до матеріалів справи оригінали накладних разом з податковими накладними і довіреностями на підтвердження отримання відповідачем товару від ФОП Бариляк І.І. за період березень 2005р.-червень 2008р., а також оригінали банківських виписок по рахунку ФОП Бариляка І.І. в підтвердження проведених відповідачем оплат до моменту укладення Договору про відступлення права вимоги.

Матеріалами у справі підтверджується, що у період березень 2005р. - червень 2008 р. між ФОП Бариляк І.І. і ВАТ «Фірма «Галбуд» відбувались господарські операції з поставки товару на підставі договору поставки , укладеного у спрощеній формі . Так, ФОП Бариляк І.І. поставив ВАТ «Фірма «Галбуд», по видаткових накладних товар, який отримали уповноважені представники ВАТ «Фірма «Галбуд» згідно виданих довіреностей.

Так, ФОП Бариляк І.І. поставив, а ВАТ «Фірма «Галбуд» прийняв товар (листи оцинковані, профільовані) в період березень 2005р.-червень 2008р:

- по накладній №9 від 02.03.2005 на суму 16 773,78 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_6 на підставі довіреності ЯКБ №319149 від 02.03.2005 року.

-по накладній №17 від 29.04.2005 на суму 10126,51 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_6 за довіреністю ЯКБ №319415 від 29.04.20015.

-по накладній №24 від 31.05.2005 на суму 8 414,39 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_6 за довіреністю ЯКБ №319538 від 31.05.2005.

-по накладній №33 від 30.06.2005 на суму 16 455,89 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_6 за довіреністю ЯКБ №319663 від 30.06.2005.

-по накладній №29-1г від 29.07.2005 на суму 13 419,02 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_6 за довіреністю ЯКБ №319827 від 29.07.2005.

-по накладній №55 від 31.08.2005 на суму 43068,82 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_6 за довіреностями ЯКБ №319994 та ЯКБ №319992 від 31.08.2005р

-по накладній №58 від 30.09.2005 на суму28897,20 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_6 за довіреністю ЯКЮ №720006 від 30.09.2005.

-по накладній №5 від 31.01.2006 на суму14750,40 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_7 за довіреністю ЯЛП №250216 від 31.01.2006.

-по накладній №10 від 28.02.2006 на суму 9450,00 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_6 за довіреністю ЯЛП №250340 від 28.02.2006.

-по накладній №12 від 31.03.2006 на суму 8820,00 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_8 за довіреністю ЯЛП №250454 від 31.03.2006.

-по накладній №21 від 28.04.2006 на суму 10922,02 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_6 за довіреністю ЯЛЯ №778371 від 28.04.2006.

-по накладній №24 від 31.05.2006 на суму 5931,30 та накладна №24-А від 31.05.2006 на суму 22711,77 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_7 за довіреністю ЯЛЯ №778533 від 31.05.2006

-по накладній №36 від 30.06.2006 на суму 21615,65 грн. та накладній №36/1 від 30.06.2006 на суму 3629,43 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_6 Накладні №36 від 30.06.2006 та № 36/1 від 30.06.2006 містять штампи ВАТ фірма «Галбуд» з відомостями про реквізити ВАТ фірма «Галбуд», у т.ч. : податковий номер, код ЗКПО, банківські реквізити.

-по накладній №40 від 31.07.2006 на суму 50154,97 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_6

-по накладній №50/1 від 31.08.2006 на суму 6527,59 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_6 за довіреністю ЯМР №933184 від 31.08.2006 .

-по накладній №50/2 від 31.08.2006 на суму 1129,93 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_6 за довіреністю ЯМР №933184 від 31.08.2006.

-по накладній №51 від 31.08.2006 на суму6998,40 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_6 за довіреністю ЯМР №933184 від 31.08.2006.

-по накладній №63 від 29.12.2006 на суму 9967,21 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_8 за довіреністю ЯМУ №723646 від 29.12.2006.

-по накладній №4 від 31.01.2007 на суму 56616,54 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_6 за довіреністю ЯМУ №723774 від 31.01.2007.

-по накладній №17 від 28.02.2007 на суму 8399,52 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_6 за довіреністю ЯНН №984213 від 28.02.2007.

-по накладній №28 від 30.03.2007 на суму 7007,38 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_6 за довіреністю ЯНН №984393від 30.03.2007.

-по накладній №33 від 28.04.2007 на суму 23398,20 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_6 за довіреністю ЯНН №984496 від 18.04.2007.

-по накладній №1 від 30.01.2008 на суму 3314,59 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_8 за довіреністю ЯОЛ №738521 від 30.01.2008.

-по накладній №6 від 29.02.2008 на суму8124,00 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_8 за довіреністю ЯОЛ №738648 від 28.02.2008.

-по накладній №7 від 31.03.2008 на суму 7 0080 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_7 за довіреністю ЯОЧ № 988338 від 31.03.2008.

-по накладній №23 від 30.04.2008 на 6 000,30 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_7 за довіреністю ЯОЧ № 988477 від 30.04.2008.

-по накладній №29 від 30.05.2008 на сум 5519,52 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_8 за довіреністю ЯОЧ № 988624 від 30.05.2008.

-по накладній №42 від 27.06.2008 на суму 7218,00 грн. Товар отримала уповноважена особа відповідача ОСОБА_8 за довіреністю НБІ №253306 від 30.06.2008

Загальна вартість поставленого товару - 442 370,33 грн.

На підтвердження вчинення перелічених вище господарських операцій з поставки товару, до накладних, довіреностей позивачем також долучено податкові накладні.

Доказів, які б свідчили про те, що в період передачі товару за згаданими видатковими накладними між сторонами (ФОП Бариляк І.І. та АТ Фірма «Галбуд») укладались інші договори поставки (у формі єдиного документа чи у спрощеній формі) суду не подано і на наявність таких обставин сторони не посилаються.

В період березень 2005р -грудень 2013р. відповідач перерахував ФОП Бариляк І.І. кошти в сумі 425 017,33 грн., що підтверджується оригіналами банківських виписок з рахунку ФОП Бариляк І.І., які позивач долучив до матеріалів справи. Виплати проведені :

-24.03.2005 в сумі 5 808,00 грн., призначення платежу «Оплата за сталь оцинковану згідно рах.б/н від 24.03.05р. В тому числі ПДВ 968,00 грн.».

-06.07.2005 в сумі 15 000,00 грн, призначення платежу : «Оплата за листи оцинковані згідно рах.б/н від 06.07.05р. В тому числі ПДВ2500,00 грн.».

-10.08.2005 в сумі 15 000,00 грн. призначення платежу : «Оплата за листи оцинковані згідно рах.б/н від 10.08.05р. В тому числі ПДВ2500,00 грн.».

-15.03.2006 в сумі 20 000,00 грн. призначення платежу : «Оплата за листи оцинковані згідно рах.б/н від 15.03.06р. В тому числі ПДВ3333,33 грн.».

-12.05.2006 в сумі 30 000,00 грн. призначення платежу : «Оплата за листи оцинковані згідно рах.б/н від 12.05.06р. В тому числі ПДВ 5000,00 грн.».

-19.05.2006 в сумі 50 000,00 грн. призначення платежу : «Оплата за листи оцинковані згідно рах.б/н від 19.05.06р. В тому числі ПДВ8333,33 грн.».

-25.05.2006 в сумі 30 000,00 грн. призначення платежу : «Оплата за листи оцинковані згідно рах.б/н від 25.05.06р. В тому числі ПДВ5000,00 грн.».

-14.06.2006 в сумі 30 000,00 грн. призначення платежу : «Оплата за листи оцинковані згідно рах.б/н від 14.06.06р. В тому числі ПДВ5000,00 грн.».

-01.11.2006 в сумі 30 000,00 грн. призначення платежу : «Оплата за листи оцинковані згідно рах.б/н від 01.11.06р. В тому числі ПДВ5000,00 грн.».

-08.11.2006 в сумі 40 000,00 грн. призначення платежу : «Оплата за листи оцинковані згідно рах.б/н від 08.11.06р. В тому числі ПДВ 6666,67 грн.».

-04.11.2007 в сумі 33392,56 грн призначення платежу : «Оплата за листи оцинковані згідно рах.б/н від 26.12.06р. В тому числі ПДВ 5565,43 грн.».

-01.02.2007 в сумі 30623,25 грн призначення платежу : «Оплата за лист кольоров.проф. згідно рах.№1/31 від 31.01.07р. В тому числі ПДВ 5103,88 грн.».

-20.03.2007 в сумі 23398,20 грн призначення платежу : «Оплата за лист профільований згідно рах.№2 від 12.03.07р. В тому числі ПДВ 3899,70грн.».

-31.07.2007 в сумі 40000,00 грн призначення платежу : «Оплата за лист оцинкований згідно рах.№б/н від 30.07.07р. В тому числі ПДВ 6666,67 грн».

-23.09.2009 в сумі 10000,00 грн призначення платежу : «Оплата за лист оцинкований згідно рах.№б/н від 23.09.2009р. у т.ч. ПДВ20% -1666,67 грн.»

-30.07.2010 в сумі 1795,32 грн призначення платежу : «Оплата за лист оцинкований згідно рах.№б/н від 30.12.2009р. у т.ч. ПДВ20% - 299,22 грн.»

-18.05.2011 в сумі 10000,00 грн призначення платежу : «Оплата за лист оцинкований згідно рах.№б/н від 17.05.2011р. у т.ч. ПДВ20% - 1666,67 грн.»

-30.12.2013 в сумі 10000,00 грн призначення платежу : «Оплата за лист оцинкований згідно рах.№б/н від 30.12.2013р. Без ПДВ.»

Оскільки платежі відповідача не містили чіткого призначення платежу, тобто, відомостей про накладну на оплату вартості отриманого товару за якою перераховувались відповідачем кошти, кошти зараховувались ФОП Бариляк І.І. в рахунок погашення боргу за отриманий товар , починаючи із першої поставки.

Із врахуванням зазначеного, станом на дату укладення Договору №1 про відступлення права вимоги, а саме станом на 27.09.2013, відповідач перерахував ФОП Бариляк І.І. за отриманий товар 415017,33 грн. Таким чином, станом на дату укладення Договору про відступлення права вимоги борг відповідача перед ФОП Бариляк І.І. за отриманий в період березень 2005р.-червень 2008 р. товар по перелічених вище накладних складав 27 353,00 грн. (442370,33 грн - 415017,33 грн=27353,00 грн).

Відповідно до п.1. Договору про відступлення права вимоги №1 від 27 вересня 2013 первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор приймає право вимоги погашення заборгованості, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за поставлені первісним кредитором і отримані боржником матеріали по накладних за період березень 2005 р. - червень 2008 р. з врахуванням раніше проведених проплат на загальну суму 27 353,00 грн.

За цим Договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника погашення заборгованості за поставлені боржнику матеріали. ( п.1.2 Договору).

У пункті 2.1 Договору погоджено, що право вимоги за цим Договором відступається первісним кредитором новому кредитору безоплатно.

Відповідно до п.3.1 Договору первісний кредитор зобов»язується передати за вимогою нового кредитора копії накладних, які засвідчують заборгованість боржника, право вимоги якої передається за цим Договором, у термін до 30 вересня 2013 року.

Відповідно до п.3.2, за цим Договором до нового кредитора переходить право вимагати (замість первісного кредитора) від боржника належного та реального виконання наступних обов»язків: погашення заборгованості в сумі 27 353,00 грн.

До нового кредитора переходить право вимоги первісного кредитора погашення заборгованості, вказаної в п.1.1 цього Договору, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав ( п.3.3 Договору).

У п.3.4 Договору первісним і новим кредиторами погоджено, що моментом переходу права вимоги первісного кредитора заборгованості, визначеної в п.1 цього Договору, до нового кредитора є 27.09.2013 р.

Новий кредитор за Договором відступлення права вимоги, ФОП Портнягін В.М., повідомив боржника, ВАТ «Фірма «Галбуд», про відступлення права вимоги за Договором №1 від 27.09.2013 та звернувся до боржника з претензією №1 від 27.11.2013 у якій пропонував боржнику перерахувати суму боргу 27 353,99 грн. на вказаний новим кредитором рахунок (супровідний лист ФОП Портнягіна В.М. від 28.11.2013, адресований керівнику ВАТ «Фірма «Галбуд», разом із Договором №1 від 27.09.2013 про відступлення права вимоги та претензією від 27.11.2013 №1 відповідач отримав 28.11.2013 та зареєстрував за вх.№165).

В матеріалах справи відсутня відповідь ВАТ «Фірма «Галбуд» на претензію ФОП Портнягіна від 27.11.2013 №1, оскільки така не скеровувалась новому кредитору.

Однак, як підтверджують матеріали справи, зокрема банківська виписка по рахунку ФОП Бариляк І.І. за 30.12.2013, ПАТ Фірма «Галбуд» платіжним документом №2252 від 30.12.2013 перерахувала первісному кредитору, ФОП Бариляк І.І., 10 000,00 грн у рахунок часткового погашення боргу за отриманий товар (лист оцинкований).

Інших платежів ( після платежу 30.12.2013) відповідач не здійснював ні первісному кредитору, ні новому кредитору.

Таким чином, за мінусом сплачених відповідачем (у тому числі і 30.12.2013 року) на розрахунковий рахунок первісного кредитора коштів в загальній сумі 425017,33 грн. від вартості поставленого товару (442370,33 грн.) , борг відповідача за отриманий ( у період березень 2005р.-червень 2008р) від ФОП Бариляка І.І. по перелічених вище накладних товар, склав 17 353,00 грн.

Фактично, із перерахованих відповідачем 30.12.2013 року коштів в сумі 10 000,00 грн. було частково, в сумі 1384,82 грн, оплачено вартість товару отриманого відповідачем від ФОП Бариляк І.І. по накладній №23 від 30.04.2008. Залишок боргу за цією накладною склав 4615,48 грн. (6000,30 грн.-1384,82 грн.). Кім того, залишився неоплаченим відповідачем товар, отриманий від ФОП Бариляк І.І. по накладних №29 від 30.05.2008 на суму 5519,52 грн. та №42 від 27.06.2008 на суму 7218,00 грн. (4615,48 грн.+5519,52гн.+7218,00 грн.=17 353,00 грн.).

З матеріалів справи вбачається, що ФОП Бариляк І.І. звертався до ВАТ «Фірма «Галбуд» з претензією №1 від 27.03.2011 у якій пропонував відповідачу перерахувати суму боргу 37353,00 грн. в добровільному порядку. Претензія містила перелік всіх накладних по яких відбулись поставки товару (на суму 442370,38 грн., які долучені в оригіналах до справи позивачем) та перелік платежів відповідача включно по 30.07.2019 в сумі 1795,32 грн.

ФОП Портнягін звертався до відповідача з Претензією від 18.12.2017, у якій заявляв відповідачу вимогу перерахувати до 25.12.2017 заборгованість в сумі 17353,00 грн . Позивач попереджував відповідача, що у випадку неперерахування коштів , звертатиметься з позовом до суду.

Претензія від 18.12.2017 отримана Приватним акціонерним товариством Фірма «Галбуд» 18.12.2017 та зареєстрована за №115.

Оскільки відповіді на претензію від 18.12.2017 позивач не отримав, кошти в сумі 17353,00 грн. відповідач не перерахував позивачу, останній звернувся за таких обставин до господарського суду з позовом. Позов подано ФОП Портнягіним В.М. до господарського суду 17.12.18, що підтверджується відомостями на титульній сторінці позовної заяви.

Слід зазначити, що позивач в засіданні та у відповіді на відзив на позовну заяву ствердив, що перша і остання вимога погасити борг в сумі 17353,00 грн. в строк до 25.12.2017 була пред»явлена ним відповідачу 18.12.2017 року та що до 25.12.2017 його права не порушувались оскільки він (позивач) не вказував конкретної дати погашення боргу, тому що відповідачу неодноразово надавався пільговий строк для погашення боргу. За наведеного, претензія від 27.11.2013 №1 була пропозицією з боку позивача до відповідача погасити борг.

В судовому засіданні 20.02.2019 оголошено вступну та резолютивну частини прийнятого рішення.

При прийнятті рішення суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Як вбачається із матеріалів справи, ФОП Бариляк І.І. на підставі усної домовленості поставив відповідачу товар (листи оцинковані, профільовані) за видатковими накладними, наявними в матеріалах справи, на загальну суму 442370,33 грн.

Між ФОП Бариляк І.І. та відповідачем склались правовідносини по поставці товару.

Відповідач не заперечив факт здійснення між ним і ФОП Бариляк І.І. господарських операцій з поставки товару по вищеперелічених накладних на суму 442370,33 грн.

Відповідач здійснив частковий розрахунок за поставлений товар , в сумі 425017,33 грн.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 656 того ж Кодексу визначає, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У пункті 1.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» наголошено, якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу.

Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення ч. 2 ст. 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов'язку, що не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується.

В силу вимог ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові, при цьому, відповідно до ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Отже, за приписами зазначених норм, уступка первісним кредитором права вимоги до його боржника новому кредиторові здійснюється у тій самій формі, на тих самих умовах і у тому саме обсязі, що і основне зобов'язання, яке існувало на момент переходу прав, і такі права мають бути підтверджені належними документами.

Як встановлено судом, 27.09.2013 року між ФОП Бариляк І.І. (первісний кредитор) та ФОП Портнягіним В.М. (новий кредитор) було укладено Договір №1 про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор приймає право вимоги погашення заборгованості, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за поставлені первісним кредитором і отримані боржником матеріали по накладних за період березень 2005рн. -червень 2008р. з врахуванням раніше проведених проплат на загальну суму 27 353,00 грн.

За цим Договором ( п.1.2) новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника погашення заборгованості за поставлені боржнику матеріали .

До нового кредитора переходить право вимоги первісного кредитора погашення заборгованості, вказаної в п.1.1 цього Договору, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Моментом переходу права вимоги первісного кредитора заборгованості, визначеної в п.1.1 цього Договору, до нового кредитора є 27.09.2013р. (п.п.3.3;3.4 Договору).

Відповідно до п.3.2 Договору за цим Договором до нового кредитора переходить право вимагати (замість первісного кредитора) від боржника належного та реального виконання наступних зобов»язань: погашення заборгованості в сумі 27 353,00 грн.

Судом встановлено, що за мінусом сплачених відповідачем (у тому числі і 30.12.2013 року) на розрахунковий рахунок Первісного кредитора коштів в загальній сумі 425017,33 грн. від вартості поставленого товару (442370,33 грн.), борг відповідача за отриманий ( у період березень 2005р.-червень 2008р) від ФОП Бариляка І.І. по перелічених вище накладних товар, склав 17 353,00 грн.

Фактично , із перерахованих відповідачем 30.12.2013 року коштів в сумі 10 000,00 грн. було частково , в сумі 1384,82 грн, оплачено вартість товару отриманого відповідачем від ФОП Бариляк І.І. по накладній №23 від 30.04.2008. Залишок боргу за цією накладною склав 4615,48 грн. (6000,30 грн.-1384,82 грн.). Кім того, залишився неоплаченим відповідачем товар, отриманий від ФОП Бариляк І.І. по накладних №29 від 30.05.2008 на суму 5519,52 грн. та №42 від 27.06.2008 на суму 7218,00 грн. (4615,48 грн.+5519,52гн.+7218,00 грн.=17 353,00 грн.).

Чинним законодавством передбачено право відступлення тільки дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав.

Відповідна правова позиція наведена й у постановах Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі № 911/2445/14 та від 17.06.2015 у справі № 911/2044/14.

Станом на 27.09.2013р.- день укладення договору про відступлення права вимоги між ФОП Бариляк І.І. та ФОП Портнягіним В.М., вимога ФОП Бариляк І.І. до відповідача про стягнення 27 353,00 грн. заборгованості була дійсна, оскільки не була виконана, що підтверджується доданими представником позивача до матеріалів справи копіями видаткових накладних, копіями банківських виписок по рахунку ФОП Бариляк І.І.

При відступленні права вимоги не відбувається припинення або зміна зобов'язання, а лише змінюється кредитор у відповідному зобов'язанні.

Умови договору про відступлення права вимоги не змінюють зобов'язання (зокрема, в частині оплати), яке виникло на підставі основного договору.

Судом встановлено, що по накладній №23 від 30.04.2008 ФОП Бариляк І.І. поставив відповідачу товар вартістю 6000,30 грн.

Виходячи із положень ст.692 ЦК України, відповідач за отриманий товар мав розрахуватись 01.05.2008 року, що ним зроблено не було. Відповідно, з 02.05.2008 року мало місце прострочення виконання відповідачем грошового зобов»язання.

Відповідно до ст. ст. 256, 264 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до п. 4.2. Постанови Пленум Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" у зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане. Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов'язань, що з нього виникають (наприклад, у зв'язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків. Позовна давність за позовами, пов'язаними з простроченням почасових платежів (проценти за користування кредитом, орендна плата тощо), обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Згідно з п. 4.4.1. вищезазначеної постанови у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати:

-визнання пред'явленої претензії;

-зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору;

-письмове прохання відстрочити сплату боргу;

-підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір;

-письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу;

-часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Судом встановлено, що вартість товару, отриманого по накладній №23 від 30.04.2008 частково, в сумі 1384,82 грн, була оплачена відповідачем 30.12.2013р.

Строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за отриманий по накладній №23 від 30.04.2008 товар - з 02.05.2008 по 02.05.2011.

Із врахуванням наведеного, переривання перебігу позовної давності частковою оплатою відповідачем 30.12.2013 вартості отриманого по накладній №23 від 30.04.2008 року товару не мало місця, оскільки часткова оплата здійснена не в межах строку давності, а після його спливу.

По накладній №29 від 30.05.2008 року відповідач отримав від ФОП Бариляк І.І. товар вартістю 5519,52 грн. За отриманий товар відповідач мав провести розрахунок 31.05.2008. Товар відповідачем не оплачений. З 01.06.2008 року має місце прострочення виконання відповідачем грошового зобов»язання з оплати отриманого товару.

Стирок позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за отриманий по накладній №29 від 30.05.2008 товар - з 01.06.2008 по 01.06.2011.

По накладній №42 від 27.06.2008 року відповідач отримав від ФОП Бариляк І.І. товар вартістю 7218,00 грн. За отриманий товар відповідач мав провести розрахунок 30.06.2008 (28 і 29.06.2008 року - вихідні дні). Товар відповідачем не оплачений. З 01.07.2008 року має місце прострочення виконання відповідачем грошового зобов»язання з оплати отриманого товару.

Строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за отриманий по накладній №42 від 27.06.2008 товар - з 01.07.2008 по 01.07.2011.

Матеріали справи не містять, а позивачем не подано доказів на підтвердження вчинення дій відповідачем, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку в межах строку позовної давності, а не після його спливу.

Загальні положення ч. 2 ст. 530 даного Кодексу не можуть бути застосовані до спірних правовідносин сторін, оскільки термін виконання зобов'язання, що випливає з правовідносин поставки (купівлі-продажу), чітко встановлений спеціальною нормою права (ст.692 ЦК України) -покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Судом враховано, що наявність зобов'язання у відповідача щодо проведення платежів за отриманий товар випливає безпосередньо зі змісту ч. 1 ст. 692 ЦК України, а не ставиться в залежність від звернення до нього з окремою вимогою в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Відповідно до статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

За Договором №1 від 27 вересня 2013 року про відступлення права вимоги відбулась заміна сторони у зобов'язанні з поставки товару, а саме постачальника (кредитора). Суд враховує, що випадки заміни сторони у зобов'язанні охоплюють як ті, у яких має місце визнання новим боржником боргу, так і ті, у яких таке визнання не відбувається (наприклад заміна кредитора), тому норма статті 262 ЦК України встановлює, що сама лише заміна сторони не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Разом з тим, двосторонній Договір про відступлення права вимоги укладено між первісним та новим кредиторами. Відповідач не є стороною цього Договору, не є новим боржником, оскільки за Договором відбувалась заміна кредитора а не боржника у зобов»язанні .

Відтак, не можна вважати, що перебіг позовної давності перервався у зв'язку із укладенням двостороннього Договору про відступлення права вимоги боргу, а факт його підписання первісним і новим кредиторами є визнанням боргу Відповідачем у розумінні наведених вище норм статті 264 ЦК України.

Розглянувши заяву відповідача про застосування позовної давності, заслухавши заперечення на цю заяву, висловлені позивачем, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Аналогічна правова позиція викладена у пункті 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів".

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобовязаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто, або відмовити в позові у звязку із спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України), п.2.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29 травня 2013 року №10.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Згідно ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 № 10 позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Щодо фізичної особи (громадянина) останніми можуть бути документально підтверджені тяжке захворювання, тривале перебування поза місцем свого постійного проживання (наприклад, за кордоном) тощо. Стосовно підприємства (установи, організації) зазначені обставини не можуть братися судом до уваги, оскільки за відсутності (в тому числі й з поважних причин) особи, яка представляє його в судовому процесі, відповідне підприємство (установа, організація) не позбавлене права і можливості забезпечити залучення до участі у такому процесі іншої особи; відсутність зазначеної можливості підлягає доведенню на загальних підставах.

Позивачем не доведено суду поважності причин або наявності обставин, які унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову.

Жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку позовної давності позивачем до матеріалів справи не надано і на такі обставини позивач не посилається.

Викладені у запереченнях на заяву про застосування позовної давності обставини, на думку суду, не є об'єктивними причинами, які унеможливили своєчасне звернення позивача до суду з даним позовом.

З огляду на вищезазначене, позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із вимогою про стягнення 17353,00 грн основного боргу, а поважність причин пропуску не доведено належними доказами. Крім того , позивач не звертався до суду із заявою про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010).

За таких обставин, зважаючи на заявлену відповідачем вимогу про застосування судом строку позовної давності , а також відсутність належних та допустимих доказів поважності причин пропуску позивачем цього строку, суд приходить до висновку про необхідність відмови позивачу в задоволенні його позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 17353,00 грн.

Відповідно до п.5.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених статтями 536, 625 ЦК України, і сум інфляційних нарахувань згідно з тією ж статтею 625 ЦК України (незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів та інфляційних нарахувань, оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу); так само у разі спливу позовної давності за вимогою про повернення безпідставно набутого майна (статті 1212, 1213 ЦК України) спливає й позовна давність за вимогою про відшкодування доходів від такого майна (стаття 1214 названого Кодексу).

Оскільки позовна давність за вимогою про стягнення суми основного боргу сплинула, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення 3% річних в сумі 2581,56 грн, інфляційних втрат в сумі 25872,28 грн. задоволенню не підлягають з тих же підстав, що й вимога про стягнення основного боргу.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення 45806,84 грн. заборгованості не підлягають задоволенню, оскільки сплинув строк позовної давності, а відповідачем подано заяву про застосування наслідків пропуску такого строку, при цьому, судом не визнано причини пропуску позивачем позовної давності поважними.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд не знаходить підстав для задоволення даного позову.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, а саме 1762,00 грн. судового збору, сплаченого платіжним дорученням №1 від 22 серпня 2018 року покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7, 13, 18, 73, 74, 76-80, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ :

1. В позові відмовити повністю.

2. Судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1762,00 грн. (платіжне доручення №1 від 22 серпня 2018р.) покласти на позивача у справі.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст.256,257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено 26.02.2019р.

Суддя Кітаєва С.Б.