СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2019 р. Справа № 905/2842/17

Східний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді (доповідача): суддів: При секретарі: За участю представників сторін: від стягувача (позивача): від боржника (відповідача): від Приватного виконавця: Чернота Л. Ф. Зубченко І. В., Стойка О. В. Телеснюк І.В. Шарков О.О. (адвокат) посвідчення адвоката України №6882/10 від 05.09.2018 р., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія КС №6882/10 від 05.09.2018 р., довіреність №14-259 від 26.12.2018 р., договір №14/2116/18 від 19.09.2018/ р., додаткова угода №1 від 19.09.2018 р. не з'явився Пилипчук В.Г. - особисто за посвідченням №0158 від 01.03.2018 р.
розглянувши апеляційну скаргу (вх.№247Д/3) Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м. Краматорськ, Донецька область
на ухвалу Господарського суду Донецької області
від за скаргами на дії18.12.2018 року (повний текст ухвали складено та підписано 21.12.2018 року) Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м. Краматорськ, Донецька область приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пилипчука Віталія Григоровича з примусового виконання рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/2842/17
у справі за позовом до про№905/2842/17 (суддя - Е. В. Зекунов) Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м. Краматорськ, Донецька область стягнення 9 235 735,51 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 29.03.2018 у справі №905/2842/17 (суддя Кротінова О.В.), позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - 6957698,30 грн., у тому числі 2963424,47 грн. основного боргу, 1169369,64 грн. пені, 387661,67 грн. 3% річних, 2437242,52 грн. інфляційних витрат, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 136981,02 грн. Крім того, відповідачу надано відстрочку виконання рішення строком на 6 місяців з моменту набрання рішенням законної сили.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 19.06.2018 рішення господарського суду Донецької області № 905/2842/17 від 29.03.2018 залишено без змін.

На виконання вказаного рішення був виданий наказ господарського суду Донецької області від 26.04.2018 р. №905/2842/17.

29.11.2018 р. на адресу господарського суду Донецької області від відповідача надійшла скарга на дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Пилипчука В.Г. від 27.11.2018 р., в якій заявник просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. в частині не передачі виконавчого провадження №57014483 з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 26.04.2018 р. №905/2842/17 до Відділу примусового виконання piшень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для приєднання його до зведеного виконавчого провадження ЗВП №56037560;

- визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. в частині непередання наказу господарського суду Донецької області від 26.04.2018 р. №905/2842/17 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для приєднання його до зведеного виконавчого провадження ЗВП №56037560.

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. щодо накладення арешту на грошові кошти на рахунку ПАТ "Донецькоблгаз" 99, відкритого в Філія - Донецьке обласне управління АТ Ощадбанк, МФО 335106, в розмірі вихідного залишку в сумі 569 160,42 грн. за виконавчим провадженням №57749133 з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 26.04.2018 р. №905/2842/17.

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №57749133 з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 26.04.2018 р. №905/2842/17.

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №57749133, винесену 21.11.2018 р. приватним виконавцем Пилипчука В.Г. з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області №905/2842/17 від 26.04.2018 р.

- скасувати постанову про арешт коштів боржника виконавчого провадження №57749133, винесену 21.11.2018 р. приватним виконавцем Пилипчуком В.Г. з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 26.04.2018 р. №905/2842/17.

- зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. зняти арешт з рахунків ПАТ "Донецькоблгаз": р/р 6699, 5348 відкриті в АТ Укрсоцбанк, МФО 300023; р/р 1025, 98 відкриті в Донецька ОФ ПАТ Укрсоцбанк, МФО 334011; р/р 4801, 4805, 4804, 4803, 4802, 4801, 487, 4806 відкриті в АТ Альфа-Банк у м.Києві, МФО 300346; р/р 99, 99, 99, 99, 99, 99, 9506, 1495 відкриті в Філія - Донецьке обласне управління АТ Ощадбанк, МФО 335106; р/р 2524, 2524 відкриті в АТ Укрексімбанк, МФО 3223її; р/р 0242 відкритий в Філія ПАТ ПІБ в м.Докучаєвськ, Донецької області, МФО 334204; р/р 1418 відкритий в Філія Центрально-міське відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Горлівка Донецької області, МФО 334464; р/р 4252 відкритий в Донецьке РУ ПАТ КБ ПриватБанк, МФО 335496.

- зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. усунути порушення прав боржника шляхом повернення стягувачеві виконавчого документу - наказу господарського суду Донецької області від 26.04.2018 р. № 905/2842/17 без виконання на підставі абзацу 10 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

03.12.2018 року на адресу господарського суду Донецької області від відповідача надійшла скарга на постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пилипчука В.Г. про арешт майна боржника від 21.11.2018 р. та вимогу виконавця від 21.11.2018 р. №52 (том 3, а.с.55-61), в якій заявник просить суд:

-визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. щодо накладення арешту на все майно ПАТ "Донецькоблгаз";

-визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. щодо постановлення вимоги виконавця про сплату 4544 449,33 грн.;

-скасувати постанову про арешт майна боржника винесену 21.11.2018 приватним виконавцем Пилипчука В.Г. з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 26.04.2018 р. №905/2842/17;

-скасувати вимогу виконавця про сплату 4 544 449,33 грн. винесену 21.11.2018 р. приватним виконавцем Пилипчука В.Г. з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 26.04.2018 р. №905/2842/17;

-зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. зняти арешт з майна ПАТ "Донецькоблгаз";

-зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. усунути порушення прав боржника шляхом повернення стягувачеві виконавчого документу - наказу господарського суду Донецької області від 26.04.2018 р. №905/2842/17;

-без виконання на підставі абзацу 10 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Скарги обґрунтовані неправомірністю дій приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Пилипчика В.Г. в частині винесення постанов про відкриття виконавчого провадження № 57749133 та здійснення в межах цього провадження виконавчих дій з накладення арешту на грошові кошти Боржника, а також зі стягнення грошових коштів в примусовому порядку з рахунків боржника з огляду на порушення вимог статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» та пунктів 14,15 Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02 квітня 2012 року №512/5 щодо обов`язку приватного виконавця передати виконавче провадження державному виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження,для приєднання його до зведеного провадження ЗВП 56037560.

Крім цього боржник зазначив, що дії приватного виконавця щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження є неправомірними та порушують вимоги ч. 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» щодо заборони виконання приватним виконавцем рішень, за якими боржником є держава, а також вимоги ч. 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження, щодо прийняття приватним виконавцем до виконання виконавчих документів за місцезнаходженням боржника або місцезнаходженням його майна.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.12.2018 р. у справі №905/2842/17 у задоволенні скарг Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м. Краматорськ, Донецька область на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пилипчука Віталія Григоровича з примусового виконання рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/2842/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" про стягнення 9 235 735,51 грн. відмовлено у повному обсязі.

Ухвала обґрунтована тим, що обов'язок передавати матеріали виконавчого провадження від приватного виконавця до органу державної виконавчої служби для приєднання до зведеного виконавчого провадження або об'єднання відкритих приватним виконавцем та державною виконавчою службою виконавчих проваджень у зведене ані нормами Закону України «Про виконавче провадження», ані відповідними підзаконними нормативно-правовими актами. Передача виконавчого документа чи виконавчого провадження від приватного виконавця до іншого приватного чи державного виконавця може здійснюватися лише за заявою чи згодою стягувача.

Також суд зазначив, що твердження скаржника про порушення приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження №57749133 з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області №905/2842/17 від 26.04.2018 правил територіальної підвідомчості та відсутність, в силу приписів п. 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва повноважень на здійснення примусового виконання рішення у справі №905/2842/17 є помилковими, такими, що не ґрунтуються на нормах права.

Боржник - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" звернулось з апеляційною скаргою (вх.№247 Д/З) до Східного апеляційного господарського суду на ухвалу господарського суду Донецької області від 18.12.2018 року у справі №905/2842/17 в якій, посилаючись на неповне з`ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва з примусового виконання рішення господарського суду Донецької області у справі №905/2842/17.

В обґрунтування апеляційної скарги боржник посилається, зокрема на те, що господарським судом першої інстанції необ`єктивно досліджено докази у справі та не з`ясовано обставин стосовно того, що:

- приватний виконавець Пилипчук В.Г. при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2018 р. № 57749133 порушив частину 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження, а саме відкрив виконавче провадження не за місцезнаходженням боржника, яким є м. Краматорськ Донецької області та не за місцезнаходженням майна боржника, зокрема за відсутності коштів на рахунках боржника у банках в місті Києві;

- постановами про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках відкритих відокремленими структурними підрозділами ПАТ «Донецькоблгаз» накладено арешт на рахунки, призначені для виплати заробітної плати, лікарняних та інших видів державного соціального забезпечення;

- на порушення статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» зазначеною постановою приватного виконавця накладено арешт на рахунок №99, відкритий в філії Донецьке обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» на виконання інвестиційної програми згідно з постановою НКРЕКП від 29.12.2017 р. №1615;

- постановою про арешт коштів боржника від 30.11.18 р. на порушення ч. 4 статті 64 Закону України «Про виконавче провадження» неправомірно накладено арешт на кошти боржника, що знаходяться на його рахунках, відкритих через відокремлені підрозділи, оскільки ці підрозділи не є боржниками у виконавчому провадженні;

- порушено порядок накладання арешту на майно боржника, а саме всупереч вимог статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем Пилипчуком В.Г.накладено арешт на державне майно - газорозподільні системи.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2019 р. визначено колегію у складі: Чернота Л.Ф. - головуючий суддя (доповідач), судді: Зубченко І. В., Пушай В. І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 р. Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м. Краматорськ, Донецька область відмовлено у задоволенні клопотання №15/1-38 від 08.01.2019 р. про відстрочення сплати судового збору; залишено апеляційну скаргу без руху та зобов'язано заявника впродовж 10-ти днів з моменту отримання ухвали, усунути зазначені в ній недоліки, а саме: сплатити судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. за подання апеляційної скарги та надати належні докази такої оплати.

Зазначеною ухвалою також визнано поважними причини пропуску строку, викладені у клопотанні про поновлення пропущеного процесуального строку на подачу апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Донецької області від 18.12.2018 року у справі №905/2842/17.

З метою усунення недоліків, визначених ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху, від скаржника 07.02.2019 року (в межах встановленого строку) на поштову адресу Східного апеляційного господарського суду надійшла заява №15/1-360 від 06.02.2019 р. про усунення недоліків апеляційної скарги з доданим оригіналом платіжного доручення №4591 від 04.02.2019 року на суму 1 921,00 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 року Публічному акціонерному товариству "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м. Краматорськ, Донецька область поновлено пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Донецької області від 18.12.2018 року (повний текст ухвали складено та підписано 21.12.2018 року) у справі №905/2842/17; відкрито апеляційне провадження у справі №905/2842/17; встановлено приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Пилипчуку Віталію Григоровичу строк до 20.02.2019 року включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копій та доданих до нього документів іншим сторонам у справі.

Зазначеною ухвалою суду також зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" направити копію поданого відзиву на апеляційну скаргу з додатками приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Пилипчуку Віталію Григоровичу на адресу: Дніпровська набережна, 25-а, оф. 22, м. Київ, 02081 та надати апеляційному суду належні докази такого направлення.

19.02.2019 р. на адресу апеляційного суду від приватного виконавця Пилипчука Віталія Григоровича надійшов відзив б/н, б/д на апеляційну скаргу з доказами його направлення позивачу та відповідачу у справі, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Окрім того, станом на 20.02.2019 р. вимоги ухвали суду стосовно надання доказів направлення копії відзиву Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на апеляційну скаргу з додатками на адресу приватного виконавця (Дніпровська набережна, 25-а, оф. 22, м. Київ, 02081) позивачем не виконано.

У зв'язку з перебуванням у відпустці судді Пушай В. І. на момент вирішення питання про призначення справи до розгляду, на підставі доповідної записки головуючого судді Черноти Л. Ф., розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 20.02.2019 року було призначено повторний автоматичний розподіл справи №905/2842/17, яким визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Чернота Л. Ф., судді: Зубченко І. В., Стойка О. В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.02.2019 року розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м. Краматорськ, Донецька область на ухвалу Господарського суду Донецької області від 18.12.2018 року у справі №905/2842/17 призначено на "06" березня 2019 р. о 09:30 год.

У судовому засіданні 06.03.2019 р. представник стягувача (позивача) заперечував проти вимог, викладених в апеляційній скарзі, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Приватний виконавець Пилипчук В.Г. в судовому засіданні 06.03.2019 р. підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просив ухвалу господарського суду Донецької області від 18.12.2018 р. у справі №905/2842/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ «Донецькоблгаз» без задоволення.

Боржник (відповідач) в судове засідання 06.03.2018 р. не з'явився, про причини неявки Східний апеляційний господарський суд не повідомив.

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, а саме, повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак, боржник (відповідач) наданими процесуальними правами не скористався та в судове засідання не з'явився. Заяв про відкладення судового засідання не надходило.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю боржника (відповідача).

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 ГПК України фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою технічних засобів фіксації та було складено протокол судового засідання.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представників стягувача (позивача) та приватного виконавця, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційних скарг, встановлено наступне.

Згідно із п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

21.11.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57749133 щодо примусового виконання рішення господарського суду Донецької області у справі №905/2842/17.

21.11.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Пилипчуком В.Г. винесено постанову №57749133 про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах):

-р/р 6699, 5348 відкриті в АТ «Укрсоцбанк», МФО 300023;

-р/р 1025, 98 відкриті в Донецька ОФ ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 334011;

-р/р 4801, 4805, 4804, 4803, 4802, 4801, 487, 4806 відкриті в АТ «Альфа-Банк» у м.Києві, МФО 300346;

-р/р 99, 99, 99, 99, 99, 99, 9506, 1495 відкриті в Філія Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 335106;

-р/р 2524, 2524 відкриті в АТ «Укрексімбанк», МФО 322313;

-р/р 0242 відкритий в Філія ПАТ ПІБ в м.Докучаєвськ, Донецької області, МФО 334204;

-р/р 1418 відкритий в Філія «Центрально-міське відділення ПАТ Промінвестбанк в м.Горлівка Донецької області», МФО 334464;

-р/р 4252 відкритий в Донецьке РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 335496.

21.11.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Пилипчуком В.Г. складено вимогу виконавця №52, за якою він вимагає терміново сплатити суму боргу, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим провадженням 4 544 449,33 грн. на депозитний рахунок приватного виконавця.

22.11.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Пилипчуком В.Г. винесено постанову №57749133 про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на все майно боржника.

26.11.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Пилипчуком В.Г. винесено постанову №57749133 про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 413125,48 грн.

30.11.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Пилипчуком В.Г. винесено постанову №57749133 про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах):

-р/р 1612, 1612, 1612, 1612, 1612, 1612, 857, 857, 57 відкриті в Філія Донецьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», МФО 335106;

-р/р 1701, 1701 відкриті в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АЛЬФА-БАНК», МФО 300346;

р/р 0823, 6846, 6847 відкриті в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК», МФО 300023;

-р/р 5716 відкритий в Донецька обласна філія Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» місто Донецьк, МФО 334011, що належать боржнику відокремленому структурному підрозділу - Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації ().

30.11.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Пилипчуком В.Г. винесено постанову №57749133 про арешт коштів боржника,відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах):

-р/р 3139, 3139, 3139, 3139, 3139, 3139 відкриті в Філія Донецьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», МФО 335106;

-р/р 5201, 5201 відкриті в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АЛЬФА-БАНК», МФО 300346;

-р/р 7558, 4011, 4012, 4001 відкриті в Краматорська філія Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», МФО 335548, що належать боржнику відокремленого структурного підрозділу - Словянське управління по газопостачанню та газифікації ().

30.11.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Пилипчуком В.Г. винесено постанову №57749133 про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах):

-5808, 5808, 5808, 5808, 5808, 5808, 5808 відкриті в Філія Донецьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», МФО 335106;

-р/р 2101, 2101, 2102 відкриті в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АЛЬФА-БАНК», МФО 300346;

-р/р 3721, 9371 відкритий в Донецька обласна філія Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» місто Донецьк, МФО 334011, що належать боржнику відокремленого структурного підрозділу - Красноармійське управління по газопостачанню та газифікації ().

02.12.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Пилипчуком В.Г. винесено постанову №57749133 про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах):

-р/р 2541, 2323, 9469 відкриті в Краматорська філія Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», МФО 335548;

-р/р 0370, 0370, 0370, 0370, 0370, 0370, 0370 відкриті в Філія Донецьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», МФО 335106;

-р/р 9401, 9401 відкриті в ПАТ «АЛЬФА-БАНК», МФО 300346;

-р/р 7674, 5017 відкриті в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК», МФО 300023, що належать боржнику відокремленого структурного підрозділу - Краматорське управління по газопостачанню та газифікації ().

02.12.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Пилипчуком В.Г. винесено постанову №57749133 про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах):

-р/р 4799, 4799, 4799, 4799, 4799, 4799 відкриті в Філія Донецьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», МФО 335106;

-р/р 7901, 7901 відкриті в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АЛЬФА-БАНК», МФО 300346;

-р/р 0338 відкритий в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК», МФО 300023, що належать боржнику відокремленого структурного підрозділу - Артемівське управління по газопостачанню та газифікації ().

У листах №2462 від 21.03.2018, №1163/022-39/2461/02.2-38 від 21.03.2018 та №2294/022-39/4273 від 21.05.2018 Відділу примусового виконання рішення Головного територіального управління юстиції у Донецькій області зазначено, що у відділы перебуває зведене виконавче провадження №56037560 про стягнення з ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» суми заборгованість на користь фізичних осіб, юридичних осіб та держави.

Скарги боржника на дії приватного виконавця Пилипчука В.Г. щодо винесення зазначених постанов про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на кошти боржника обґрунтовані неправомірністю дій приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Пилипчука В.Г. в частині винесення постанов про відкриття виконавчого провадження №57749133 та здійснення в межах цього провадження виконавчих дій з накладення арешту на грошові кошти Боржника, а також зі стягнення грошових коштів в примусовому порядку з рахунків боржника з огляду на порушення вимог статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» та пунктів 14,15 Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02 квітня 2012 року №512/5 щодо обов`язку приватного виконавця передати виконавче провадження державному виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження,для приєднання його до зведеного провадженя ЗВП №56037560.

Крім цього боржник зазначив, що дії приватного виконавця щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження є неправомірними та порушують вимоги ч. 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» щодо заборони виконання приватним виконавцем рішень, за якими боржником є держава, а також вимоги ч. 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», щодо прийняття приватним виконавцем до виконання виконавчих документів за місцезнаходженням боржника або місцезнаходженням його майна (територіальна підвідомчість).

Як зазначено вище, господарський суд першої інстанції, в обґрунтування відмови в задоволенні скарг боржника в оскаржуваній ухвалі зазначив те, що обов'язок передавати матеріали виконавчого провадження від приватного виконавця до органу державної виконавчої служби для приєднання до зведеного виконавчого провадження або об'єднання відкритих приватним виконавцем та державною виконавчою службою виконавчих проваджень у зведене ані нормами Закону України «Про виконавче провадження», ані відповідними підзаконними нормативно-правовими актами.Передача виконавчого документа чи виконавчого провадження від приватного виконавця до іншого приватного чи державного виконавця може здійснюватися лише за заявою чи згодою стягувача.

Також суд зазначив, що твердження скаржника про порушення приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження №57749133 з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 26.04.2018 р. №905/2842/17 правил територіальної підвідомчості та відсутність, в силу приписів п. 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва повноважень на здійснення примусового виконання рішення у справі №905/2842/17 є помилковими, такими, що не ґрунтуються на нормах права.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вище висновки суду першої інстанції відповідають чинному законодавству.

Приписами статті 339 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до статті 343 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» (далі за текстом Закон№ 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осі, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів(далі за тексто Закон №1403-VIII.

Законом №1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3)

Пункт 6 частини першої статті 4 Закону № 1403-VIII та пункт 4 частини першої статті 2 Закону №1404-VIII установлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов'язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Цей принцип полягає, зокрема, у наданні стягувачу права вибору - пред'явити виконавчий документ для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців (абзац другий частини першої статті 19 цього Закону). Тобто вищевказані положення надають стягувачу право на власний розсуд обрати орган, що буде здійснювати примусове виконання, обираючи при цьому між державною виконавчою службою та приватними виконавцями.

Частина перша статті 27 Закону №1403-VIII і частина друга статті 24 Закону №1404-VIII також передбачають право фізичних або юридичних осіб вільно обирати приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначених Законом №1404-VIII. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Залежно від вибору стягувача та після пред'явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця у відповідного виконавця виникають передбачені статтею 18 Закону №1404-VIII права й обов'язки, зокрема обов'язок здійснювати заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Застосування правила щодо обов'язкового передання виконавчого провадження від приватного виконавця до державного і навпаки призведе до порушення основоположного принципу диспозитивності, порушення права стягувача на вибір виконавця, передбаченого законом.

При цьому, системи державного та приватного виконання судових рішень не є рівноцінними та замінними.

Забезпечення рівноцінної конкуренції між державними та приватними виконавцями судових рішень (як однієї із необхідних умов підвищення ефективності виконавчого провадження) запроваджено Стратегією реформування судоустрою, судочинства та суміжних правових інститутів на 2015 - 2020 роки, схваленою Указом Президента України від 20 травня 2015 року № 276/2015.

Примусова передача виконавчого провадження від приватного виконавця до органів державної виконавчої служби позбавить стягувача вищенаведених прав та гарантій, установлених законодавством.

Враховуючи викладене, стягувач має право вільно обирати орган для здійснення примусового виконання рішення - державну виконавчу службу або приватного виконавця.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 30 Закону № 1404-VIII виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Абзацом другим частини першої цієї норми передбачено, що виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Положення, викладені у двох абзацах частини першої статті 30 Закону № 1404-VIII, по суті становлять два логічно завершених автономних аспекти регулювання, що відносяться до предмета цієї статті, яка визначає особливості виконання кількох рішень державним або приватним виконавцем залежно від того, до кого надійшли на виконання кілька виконавчих документів щодо одного боржника.

Разом з тим, установлене абзацом першим частини першої статті 30 Закону № 1404-VIII правило щодо виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника у рамках зведеного виконавчого провадження тим виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, стосується виключно державних, а не приватних виконавців, тоді як щодо останніх діє правило абзацу другого частини першої цієї ж статті про виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника у рамках зведеного виконавчого провадження.

Предметом регулювання статті 30 Закону №1404-VIII є лише порядок виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника у зведеному виконавчому провадженні державним або приватним виконавцем незалежно один від одного.

Закон № 1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією, розробленою відповідно до законів №1403-VIII і №1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню.

Пункт 14 розділу ІІІ цієї Інструкції регламентує дії державного виконавця у випадках, якщо відкрито декілька виконавчих проваджень відносно одного боржника, та встановлює обов'язок перевірити наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження.

У разі, якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі державної виконавчої служби, таке виконавче провадження передається на виконання до органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження, або в порядку, визначеному розділом V цієї Інструкції. У разі, якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби або ВДВС, виконавче провадження передається на виконання до цих відділів.

Згідно із пунктом 15 розділу ІІІ Інструкції об'єднання виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника у зведене виконавче провадження та приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження здійснюється приватним виконавцем у порядку, визначеному пунктом 14 цього розділу.

Згідно із пунктом 1 розділу І Інструкції вона розроблена відповідно до законів №1403-VIII та №1404-VIII, інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів, що відповідно до Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

Отже, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог цих законів, та такі, що не можуть їм суперечити, в тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Так, положення Закону №1404-VIII не зобов'язують приватного виконавця передавати виконавче провадження, яке перебуває у нього на виконанні, державному виконавцю з тієї підстави, що державний виконавець відкрив перше виконавче провадження щодо одного боржника.

Натомість частина п'ята статті 5 цього Закону допускає передачу виконавчого документа від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби, або від органу державної виконавчої приватному виконавцю лише за заявою стягувача.

Системний аналіз норм законів №1403-VIII і 1404-VIII свідчить про те, що закодавством визначено неоднаковий порядок дій для державних та приватних виконавців у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника; допустщено можливість одночасного виконання судових рішень щодо одного боржника різними виконавцями у випадку обрання стягувачем приватного виконавця для примусового виконання виконавчого документа, тоді як Інструкція не може визначати такого обов'язку.

Окрім того, за змістом положень законодавства, яким визначено порядок здійснення виконавчого провадження, будь-яка передача виконавчого документа чи виконавчого провадження від одного виконавця до іншого здійснюється лише за згодою стягувача, що вбачається з наступних положень законодавства.

Закони №404-VIII, №1403-VIII та Інструкція фактично визначають три ключові процедури (механізми), пов'язані з рухом виконавчого документа та виконавчого провадження між приватними виконавцями та/або органами державної виконавчої служби, а саме об'єднання та приєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження , передача виконавчого документа та передача виконавчого провадження.

Так, механізм об'єднання та приєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження передбачений статтею 30 Закону №1404-VIII та після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом може здійснюватися:

- органом державної виконавчої служби згідно з абзацом першим частини першої статті 30 Закону № 1404-VIII, пунктом 14 розділу ІІІ Інструкції (державна виконавча служба має визначений законом та підзаконними нормативними актами порядок взаємодії своїх органів: державний виконавець може сам сформувати зведене провадження за наявності у нього декількох виконавчих документів або формування такого провадження може відбуватися у межах державної виконавчої служби шляхом передачі всіх виконавчих проваджень щодо одного боржника державному виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження);

- приватним виконавцем згідно з абзацом другим частини першої статті 30 Закону №1404-VIII, пунктом 15 розділу ІІІ Інструкції (формування зведеного виконавчого провадження та приєднання до нього наступних проваджень у випадку звернення до цього ж приватного виконавця стягувача чи стягувачів з виконавчими документами щодо одного й того ж боржника).

При цьому, в обох зазначених цих випадках згоди стягувача на формування зведеного виконавчого провадження чи приєднання до нього інших проваджень не потрібно, оскільки не йдеться про зміну виконавця.

Передача виконавчого документа визначається, зокрема, частиною п'ятою статті 5 Закону № 1404-VIII та розділом V Інструкції та може здійснюватися:

- від органу державної виконавчої служби до приватного виконавця;

- від приватного виконавця до органу державної виконавчої служби;

- від одного приватного виконавця до іншого.

Втім, в усіх наведених випадках передача виконавчого документа здійснюється лише за заявою стягувача (принцип диспозитивності).

Порядок передачі виконавчого провадження визначається статтями 42 і 44 Закону №1403-VIII. Така передача відбувається лише у прямо передбачених законом випадках, зокрема в разізупинення діяльності сам приватний виконавець або Міністерство юстиції України (у випадку припинення діяльності на підставі наказу за наявності незакінчених проваджень) вирішує питання про заміщення такого приватного виконавця іншим приватним виконавцем. Така передача здійснюється за погодженням із стягувачем. У разі відсутності згоди стягувача приватний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу або відповідно до рішення останнього передає його відповідному органу державної виконавчої служби або іншому приватному виконавцю.

Принцип передачі виконавчих проваджень виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження, повною мірою не може бути реалізований щодо приватних виконавців, оскільки вони мають низку обмежень у своїй діяльності, зокрема:

- щодо змісту рішень (частина друга статті 5 Закону № 1404-VIII містить перелік рішень, які можуть виконуватися лише державними виконавцями. За змістом цієї норми до таких рішень фактично відносяться рішення, де боржником чи стягувачем є держава, або здійснюється виконання рішень адміністративних судів, рішень Європейського суду з прав людини, рішень про виселення та вселення фізичних осіб, рішень про конфіскацію майна, рішень, де боржники - діти або недієздатні особи та інші);

- щодо кількості виконавчих документів (згідно з пунктом 1 частини третьої статті 5 Закону №1404-VIII приватний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу, якщо на момент подачі стягувачем заяви про примусове виконання рішення кількість виконавчих документів за рішеннями про стягнення періодичних платежів, заробітної плати, заборгованості фізичних осіб з оплати житлово-комунальних послуг, поновлення на роботі перевищує 20 відсотків загальної кількості виконавчих документів, що перебувають на виконанні у приватного виконавця);

- щодо суми стягнення (протягом першого року зайняття діяльністю приватного виконавця приватний виконавець не може здійснювати примусове виконання рішень, за якими сума стягнення становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті (абзац тринадцятий частини другої статті 5 Закону № 1404-VIII).

Таким чином, поширення на приватних виконавців дії правила щодо передачі всіх виконавчих проваджень виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження щодо боржника, призведе до створення для державних виконавців більш сприятливих умов діяльності, що є неприйнятним з огляду на мету реформи системи примусового виконання рішень - дотримання балансу повноважень приватних і державних виконавців.

Виходячи з наведеного, передача виконавчого документа чи виконавчого провадження від приватного виконавця до іншого приватного чи державного виконавця може здійснюватися лише за заявою чи згодою стягувача.

Враховуючи викладене, у приватного виконавця Пилипчука В.Г., який не здійснював відкриття першого виконавчого провадження щодо боржника ,відсутній обов`язок передати наказ на виконання рішення господарського суду Донецької області від 29.03.2018 р. у справі № 905/2842/17 на виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для приєднання його до зведеного виконавчого провадження ЗВП 56037560.

Стаття 30 Закону №1404-VIII передбачає обов'язок лише державного виконавця передати відкрите виконавче провадження іншому державному виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження, для виконання ним у рамках зведеного виконавчого провадження кількох рішень щодо одного боржника. Приватний виконавець не зобов'язаний передавати виконавчий документ чи виконавче провадження для виконання тому державному чи приватному виконавцеві, який перший відкрив виконавче провадження щодо боржника, для виконання кількох рішень щодо одного боржника у рамках зведеного виконавчого провадження.

Зазначеної правової позиції дотримується Верховний суд України в постанові від 18.06.2018 р. у справі № 910/15141/16 та від 05.12.2018 р. у справі № 904/7326/17.

Відповідно до ч. 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з ч. 6 цієї статті, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на наведене, господарський суд першої інстанції правомірно відхилив доводи скарг боржника щодо обов`язку приватного виконавця передати виконавче провадження щодо боржника до зведеного виконавчого провадження у примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Також, суд першої інстанції правомірно відхилив доводи боржника щодо порушення принципу черговості задоволення вимог інших стягувачів в межах зведеного виконавчого провадження у зв'язку з ненаправленням приватним виконавцем виконавчого провадження до відповідного відділу Державної виконавчої служби, оскільки передбачені статтями 45, 46 Закону №1404-VIII правила розподілу стягнутих з боржника грошових сум та черговості задоволення вимог стягувачів підлягають застосуванню в межах одного конкретного виконавчого провадження, а не загалом до всіх виконавчих проваджень щодо боржника. Крім того, у випадку платоспроможності боржника та недостатності стягнутої суми для задоволення вимог стягувачів одночасна наявність зведених виконавчих проваджень на виконанні державної виконавчої служби та приватних виконавців не порушує передбаченого цими порядку черговості задоволення вимог стягувачів. Натомість у випадку неплатоспроможності боржника, до нього можуть застосовуватися процедури, встановлені Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Також, господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про безпідставність інших доводів скарг боржника, з огляду на наступні підстави.

Публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» у своїх скаргах зазначає, що приватний виконавець безпідставно, всупереч ч.2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2018 р. №57749133, оскільки місцем реєстрації боржника є м.Краматорськ Донецької області та в місті Києві у нього відсутнє майно, зокрема кошти на рахунках, відкритих в банках із місцезнаходженням у м. Києві.

Проте, твердження скаржника про порушення приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва при відкритті виконавчого провадження №57749133 з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області №905/2842/17 від 26.04.2017 правил територіальної підвідомчості є безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Судом враховано, що аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, зокрема, у постанові №910/15141/16 від 18.06.2018 року.

Згідно із ч.3 та ч.7 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Умовами статті 179 Цивільного кодексу України передбачено, що грошові кошти є різновидом майна та в даному випадку місцезнаходженням такого майна є м. Київ, оскільки кошти перебувають на рахунках, відкритих у банківських установах, місцезнаходження яких є м. Київ.

Таким чином, враховуючи викладене та норми ч.2 ст.24 Закону України "Про виконавче провадження", якщо місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідний виконавчий документ та відкрити виконавче провадження з його виконання

В заяві про примусове виконання рішення господарського суду Донецької області у справі № 905/2842/17, стягувачем обґрунтовані підстави звернення до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва за місцезнаходженням майна боржника.

Так, НАК «Нафтогаз України» зазначало, що боржник має рахунки у банківських установах, які знаходяться у місті Києві, а саме:

1) АТ «АЛЬФА-БАНК», МФО 300346, м. Київ, вулиця Десятинна, 4/6;

2) ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, м. Київ, вул. Ковпака, 29.

Відповідно до спільного наказу Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України від 13.12.2016 №3639/5/1085 затверджено Порядок надання

інформації Державною фіскальною службою України на запити органів державної виконавчої служби та приватних виконавців.

Відповідно до пункту 2 зазначеного Порядку, визначено загальні правила подання органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями запитів та надання

Державною фіскальною службою України відповідей на такі запити з інформацією пронаявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців, а також рахунки, відкриті боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи, яку отримує Державна фіскальна служба України від банків та інших фінансових установ, та джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб.

Згідно з пунктом 5 Порядку, Державна фіскальна служба України забезпечує передачу відповідей на запити органів державної виконавчої служби та приватних виконавців через адміністратора Системи - державне підприємство «Національні інформаційні системи».

Таким чином, після відкриття виконавчого провадження, приватним виконавцем Пилипчуком Віталієм Григоровичем (отримавши номера рахунків) відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника №57749133, яку направлено банкам на виконання (роздруківка постанови про арешт коштів боржника з Автоматизованої системи виконавчих проваджень додається у додатку).

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо в заяві стягувана зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно з ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

В господарському суді Донецької області під час судового засідання представниками боржника наголошувалося, що на рахунках ПАТ «Донецькоблгаз», які відкриті (знаходяться) в банківських установах у м. Києві кошти відсутні та операції по цим рахункам не здійснюються. В свою чергу приватним виконавцем було повідомлено, що відповіді від банківських установ на той час на адресу приватного виконавця ще не надходили.

На адресу приватного виконавця надійшли відповіді з банківських установ і АТ «АЛЬФА-БАНК», ПАТ «Укрсоцбанк», в яких зазначено, що на поточних рахунках боржника відкритих в банківських установах у м. Києві знаходилися та знаходяться обігові кошти. Зазначене підтверджується відповідями з банківських установ (копії додаються у додатку):

- лист ПАТ «Укрсоцбанк» від 17.12.18 №04.6-21/37-40299, в якому зазначено, що на рахунку 5017 залишок коштів складає 1 383,68 грн.;

- лист АТ «АЛЬФА-БАНК» від 05.12.18 №96040/5-265/5 в якому зазначено, що на рахунку 4806 залишок коштів складає 48 357,57 грн. та на рахунку 4801 залишок коштів складає 12 825,65 грн.;

- лист АТ «АЛЬФА-БАНК» від 03.12.18 №04976/51-26-6/6 в якому зазначено, що на рахунку 5201 залишок коштів складає 4 282,81 грн.;

- лист АТ «АЛЬФА-БАНК» від 03.12.18 №04969/БТ-26б/б в якому зазначено, що на рахунку 9401 затишок коштів складає 32 461,46 грн.;

-лист АТ АЛЬФА-БАНК» від 03.12.18 №04968 БТ-266 б в якому зазначено, що на рахунку 2101 затишок коштів складає 113 177.23 грн.:

-лист АТ «АЛЬФА-БАНК» від 03.12Л8 №04970/БТ-26б/б в якому зазначено, що на рахунку 1701 залишок коштів складає 1 457,07 грн.;

- лист АТ «АЛЬФА-БАНК» від 04Л2.18 №5010/БТ-26б/б в якому зазначено, що на рахунку 7901 залишок коштів складає 31 073,14 грн.

Всі переліченні рахунки поточні та відкриті у м. Києві.

Боржник у своїх скаргах вказує перелік рахунків, на які накладено арешт, та просить суд зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. зняти арешт з рахунків ПАТ «Донецькоблгаз».

Посилаючись на Положення про порядок реєстрації та ліцензування банків, відкриття відокремлених підрозділів, затверджене постановою Правління Національного банку України від 08.09.2011 №306 ПАТ «Донецькоблгаз» зазначає, що Філія (відділення) банку має своє місцезнаходження. Отже, якщо рахунок відкрито у філії (відділенні) банку, тому місцезнаходження коштів слід вважати місцезнаходженням філії (відділення)».

Відповідно до постанови №57749133 про арешт коштів боржника від 21.11.2018 приватним виконавцем накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках, відкритих як у м. Києві, так і у філіях банківських установ Донецької області.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України. Виконання рішення, яке зобовязує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій (ч.ч. 2, 3 ст.24 Закону).

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що постанова про відкриття виконавчого провадження №57749133 від 21.11.2018 та постанова про арешт коштів боржника №57749133 від 21.11.2018 винесені приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пилипчиком В.Г. правомірно, відповідно до норм чинного законодавства.

Щодо доводів боржника стосовно накладення постановою приватного виконавця про арешт коштів боржника від 30.11.18. на кошти боржника, що знаходяться на його рахунках, відкритих через відокремлені підрозділи, які не є боржниками у виконавчому провадженні, суд зазначає наступне.

Так, ПАТ «Донецькоблгаз» оскаржує дії приватного виконавця щодо накладення арешту на його рахунки відкриті в відокремлених структурних підрозділах, які мають самостійні ЄДРПОУ» та просить скасувати постанови приватного виконавця Пилипчука В.Г. про арешт коштів на рахунках відокремлених структурних підрозділів ПАТ «Донецькоблгаз»: Костянтинівського управління по газопостачанню тагазифікації (), Слов'янського управління по газопостачанню та газифікації (), Красноармійського управління по газопостачанню та газифікації (), Краматорського управління по газопостачанню та газифікації (), Артемівського управління по газопостачанню та газифікації ()».

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Боржник в апеляційній скарзі, посилаючись на ч.4 ст. 65 Закону України Про виконавче провадження» (у редакції від 21.04.99 № 6060-ХІУ, яка втратила чинність), вказує, що: «законом передбачено право органу ДВС у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів у обсязі, достатньому для покриття заборгованості, звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи».

Однак, як ч.4 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 21.04.99 № 6060-ХІУ, яка втратила чинність), так і ч. 2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» (в діючій редакції від 02.06.16 № 1404-УІІІ) не передбачає таку умову для стягнення кошів боржника - юридичної особи, що знаходяться на рахунках, відкритих боржником-юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи, як необхідність перевірки відсутності у боржника - юридичної особи коштів у обсязі, достатньому для покриття заборгованості.

Таким чином, виконавець може одночасно звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Крім того, ПАТ «Донецькоблгаз» зазначає, що для вирішення питання щодо обгрунтованості вимог про накладення арешту на рахунки відокремлених підрозділів господарському суду необхідно встановити статус відокремлених підрозділів боржника».

Проте, згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України до єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи. її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Відповідно до статті 95 Цивільного кодексу України визначає, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу: дані про відокремлені підрозділи юридичної особи; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу; найменування відокремленого підрозділу; місцезнаходження відокремленого підрозділу; види діяльності відокремленого підрозділу;

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, розміщених на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України щодо юридичної особи ПАТ «Донецькоблгаз» у полі Дані про відокремлені підрозділи юридичної особи» зазначено 15 відокремлених підрозділів боржника, у тому числі: Костянтинівське управління по газопостачанню та газифікації, Слов'янське управління по газопостачанню та газифікації, Красноармійське управління по газопостачанню та газифікації, Краматорське управління по газопостачанню та газифікації, Артемівське управління по газопостачанню та газифікації (відомості з вказаного реєстру додаються у додатку).

Вказані відокремлені підрозділи ПАТ «Донецькоблгаз» мають свої ідентифікаційні коди, однак вони не є юридичними особами.

Самостійні юридичні особи з кодами , 20316969, 20316981, 24805642, 20317035 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- лідприємців та громадських формувань відсутні.

Боржник у своїх скаргах також просив зобовязати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. усунути порушення прав боржника шляхом повернення стягувачеві виконавчого документу наказу господарського суду Донецької області №905/2842/17 від 26.04.2018 без виконання на підставі абз.10 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.10 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Як правомірно зазначив господарський суд першої інстанції, відхиляючи зазначену вимогу боржника, згідно із зазначеною нормою закону, виконавчий документ повертається до суду, а не стягувачу, та таким чином у боржника відсутнє право на заявлену вимогу. Відповідно до ч.1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Частиною 1 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Отже, арешт майна боржника є одним із заходів виконавчого провадження з метою примусового виконання рішення суду для задоволення законних інтересів стягувачеві.

При цьому за змістом статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на грошові кошти, а черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Зважаючи на наведене, господарський суд першої інстанції правомірно зазначив, що чинне законодавство не містить заборони накладення державним виконавцем арешту одночасно на грошові кошти та інше майно боржника з метою забезпечення примусового виконання судового рішення.

При цьому, суд врахував відповідну правову позицію Верховного суду, викладену в постанові від 10.04.2018 р. у справі № 904/9386/14.

Згідно з ч. 2 ст. 56 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Зважаючи на наведені норми, господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що приватним виконавцем Пилипчуком В.Г. винесено постанову про арешт майна боржника №57749133 від 22.11.2018 р. із дотриманням норм чинного законодавства.

Щодо вимоги боржника про визнання неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчика В.Г. щодо постановлення вимоги виконавця про сплату 4 544 449,33 грн., та скасувати вимогу виконавця про сплату 4 544 449,33 грн., винесену 21.11.2018 приватним виконавцем Пилипчиком В.Г. з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області №905/2842/17 від 26.04.2018, суд першої інстанції правомірно зазначив наступне.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» та п.6 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень (від 02 квітня 2012 року №512/5 (у чинній редакції наказу Міністерства юстиції України) під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обовязковими на всій території України.

Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Таким чином, вимога приватного виконавця від 21.11.2018 №52 про необхідність сплати суми боргу прийнята у повній відповідності з нормами чинного законодавства.

Щодо доводів ПАТ «Донецькоблгаз», стосовно постанов про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках відкритих відокремленими ктруктурними підрозділами ПАТ «Донецькоблгаз», призначених для виплати заробітної плати, лікарняних та інших видів державного соціального забезпечення, суд зазначає наступне.

Законодавством не передбачено заборону на накладання виконавцем арешту на рахунки, призначені для виплати заробітної плати (лікарняних та інших видів державного соціального вабезпечення).Зазначене підтверджується наступним:

Стаття 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, нше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) 'оржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

Як зазначено вище, відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення костанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно зі ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення.

Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Частиною 2 цієї статті визначено, що забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках:

- платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

- на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику";

- на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання";

- на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами;

- на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення";

- на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки";

- на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» не заборонено складати арешт на рахунки заробітної плати (лікарняних та інших видів державного соціального забезпечення).

Частиною 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що не підлягають арешту в порядку,встановленому цим Законом, кошти,що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

При цьому, до компетенції приватного виконавця не віднесено перевірку цільового призначення рахунків боржника, відкритих в банках. В той же час, статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язано виконавця зняти арешт з рахунку боржника в разі надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

В пункті 1 постанов про арешт коштів боржника від 21.11.18, від 30.11.18, від 02.12.18, від №57749133 зазначено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладения арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Тобто, повідомлення приватного виконавця про рахунки, які не підлягають арешту є завданням банку та самого боржника.

Отже, як вбачається з наведених норм чинного законодавства, приватним виконавцем при винесенні постанов про накладення арешту на кошти, дотримано вимоги чинного законодавства.

Щодо доводів ПАТ «Донецькоблгаз» стосовно накладення приватним виконавцем Пилипчиком В.Г. всупереч встановленій статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороні арешту на рахунок №99, відкритий в філії Донецьке обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» на виконання інвестиційної програми згідно з постановою НКРЕКП від 29.12.2017 р. №1615 суд зазначає наступне.

Постанова НКРЕКП від 29.12.2017 №1615, на яку посилається боржник, має назву «Про джерела фінансування планів розвитку газорозподільної системи, газотранспортної системи та газосховищ на 2018 - 2027 роки» та постановляє: газорозподільним підприємствам, газотранспортному та газозберігаючому підприємству ПАТ "Укртрансгаз":

-перераховувати та обліковувати кошти, визначені як плановані тарифні джерела фінансування інвестиційних програм на 2018 рік - І розділів Планів розвитку газорозподільної системи, газотранспортної системи та газосховищ на 2018 - 2027 роки, а саме амортизаційні відрахування, на окремому банківському рахунку;

-заборонити використовувати зазначені кошти до прийняття НКРЕКП рішення щодо затвердження відповідного Плану розвитку.

Крім того, як зазначалося в пункті 2 відзиву повідомлення приватного виконавця про рахунки, які не підлягають арешту, є завданням банку та самого боржника.

Однак, боржником не додано суду першої інстанції доказів щодо розробки, затвердження, погодження відповідної інвестиційної програми та копії договору з банківською установою щодо відкриття спеціального рахунку, на якому обліковується кошти, які використовуються виключно для розрахунків за інвестиційними програмами.

Боржник у своїй скарзі вказує, що дії приватного виконавця щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження є неправомірними та посилається на ч. 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету.

На підтвердження факту, що частка держави у його статутному капіталі перевищує 25%, боржник надав суду довідку, що частка держави у статутному капіталі ПАТ «Донецькоблгаз» становить 38.28%.

Зазначена довідка від 27.11.2018 підписана начальником відділу обліку корпоративних прав ПАТ «Донецькоблгаз», не підтверджує факт наявності частки держави у статутному капіталі боржника.

В довідці вказано, що до складу акціонерів Товариства, які мають істотну участь (10 і більше % статутного фонду) належить резидент Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», , який володіє пакетом акцій Товариства, що становить 38,28 % статутного фонду ПАТ «Донецькоблгаз».

Тобто, боржник безпідставно ототожнює поняття «держава» та юридичну особу - НАК «Нафтогаз України».

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, розміщених на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, станом на 03.12.2018, у детальній інформації щодо юридичної особи ПАТ «Донецькоблгаз» у полі «Центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить державне підприємство або частка держави у статутному капіталі юридичної особи, якщо така частка становить не менше 25 відсотків» - інформація відсутня, а у полі «Перелік засновників (учасників) юридичної особи, у тому числі частки кожного із засновників (учасників); прізвище, ім'я, по батькові, якщо засновник фізична особа; найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код юридичної особи, якщо засновник юридична особа» зазначено: «акціонери; кінцевий бенефіціарний власник (контролер) у юридичної особи відсутній».

У доданому боржником до скарги Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПАТ «Донецькоблгаз» у полі «Центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить державне підприємство або частка держави у статутному капіталі юридичної особи, якщо така частка становить не менше 25 відсотків» зазначено: «відомості відсутні».

Також до своєї скарги ПАТ «Донецькоблгаз» додав витяг зі Статуту НАК «Нафтогаз України», вказавши, що відповідно до п. 15 Статуту засновником та єдиним акціонером Компанії є держава.

Згідно зі Статутом НАК «Нафтогаз України», затвердженимо постановою Кабінету Міністрів України від 14 грудня 2016 №1044, НАК «Нафтогаз України» утворена на виконання Указу Президента України від 25 лютого 1998 №151 Про реформування нафтогазового комплексу України.

Пункт 2 встановлено, що Компанія є публічним акціонерним товариством.

Пункт 7 встановлено, що Компанія вважається утвореною і такою, що набула прав юридичної особи, з дати її державної реєстрації.

Пункт 9 встановлено, що Компанія має самостійний баланс, поточні та інші рахунки в банках, печатку із своїм найменуванням, ідентифікаційним кодом, а також знак для товарів і послуг, штампи, бланки та інші реквізити.

Пункт 11 встановлено, що Компанія є повноправним акціонером (засновником, учасником) господарських товариств, пакети акцій/корпоративні права яких передані до статутного капіталу Компанії, а також тих, що засновані Компанією або акції/корпоративні права яких набуті Компанією в інший спосіб. Компанія здійснює всі права та несе всі обовязки акціонера (засновника, учасника) відповідно до закону.

Таким чином, не держава володіє акціями ПАТ «Донецькоблгаз», а НАК «Нафтогаз України», як юридична особа, яка здійснює всі права та несе всі обовязки акціонера.

Пославшись на наведені обставин, які підтверджуються наявними у справі доказами, суд першої інстанції спростовав доводи скаржника щодо наявності у його статутному фонді частки держави в розмірі, що перевищує 25 відсотків.

Виходячи з наведеного, господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення скарг боржника на дії приватного виконавця з виконання наказу господарського суду Донецької області від 10.06.2018 р. №905/2842/17.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими, оскільки не відповідають вимогам закону, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали та задоволення апеляційної скарги.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга боржника - Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м. Краматорськ, Донецька область на ухвалу господарського суду Донецької області від 18.12.2018 року у справі №905/2842/17 задоволенню не підлягає.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 86, 129, 236, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281 - 284, 339 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м. Краматорськ, Донецька область на ухвалу господарського суду Донецької області від 18.12.2018 року (повний текст ухвали складено та підписано 21.12.2018 р.) у справі №905/2842/17 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 18.12.2018 року (повний текст ухвали складено та підписано 21.12.2018 р.) у справі №905/2842/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 06.03.2019 р. оголошено вступну та резолютивну частину.

Повний текст постанови складено та підписано 11.03.2019 р.

Головуючий суддя Л.Ф. Чернота

Суддя І.В. Зубченко

Суддя О.В. Стойка