ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2019 року м.Дніпро Справа № 908/1416/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач),

суддів Білецької Л.М., Чередка А.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Рибас Лідії Іванівни на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.09.2018 (ухвалене суддею Зінченко Н.Г., повне рішення складено 24.09.2018) у справі №908/1416/18

за позовом Концерну "Міські теплові мережі"

до Фізичної особи-підприємця Рибас Лідії Іванівни

про стягнення заборгованості у розмірі 13 308,73 грн. за спожиту теплову енергію за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 404750 від 01.01.2007

ВСТАНОВИВ:

Концерн "Міські теплові мережі" звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Рибас Лідії Іванівни про стягнення з останньої на свою користь заборгованості за спожиту теплову енергію за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 404750 від 01.01.2007 за період з 01.11.2016 по 31.03.2017 у розмірі 13 308,73 грн. (основний борг).

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.09.2018 у справі №908/1416/18 позов задоволено повністю: стягнено з Фізичної особи - підприємця Рибас Лідії Іванівни на користь Концерну "Міські теплові мережі" основний борг в розмірі 13 308,73 грн. та витрати на оплату судового збору у сумі 1762, 00 грн.

Приймаючи рішення про повне задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з обставин неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 404750 від 01.01.2007, а саме наявності заборгованості відповідача за спожиту теплову енергію за період: листопад 2016 по 01.03.2017 року в розмірі 13 308, 73 грн. Судом встановлено, що факт передачі позивачем та прийняття відповідачем теплової енергії у спірному періоді на загальну суму 14 778, 73 грн. підтверджується підписаними сторонами договору актами приймання-передачі теплової енергії. Також судом встановлено, що відповідачем за спірний період теплопостачання сплачено 1 470, 00 грн., відповідно, залишок заборгованості становить 13 308, 73 грн.

Судом першої інстанції відхилені посилання відповідача щодо поданого Фізичною особою-підприємцем Рибас Лідією Іванівною позову до Хортицького районного суду м. Запоріжжя до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Війтова В.В., ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання дій нотаріуса неправомірними, визнання недійсним договору купівлі-продажу №174 від 06.03.2017 та зобов'язання виключити неправдиві відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З цього приводу місцевим судом зазначено, що рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя про недійсність договору купівлі-продажу № 174 від 06.03.2017 не вплине на розгляд даної справи, оскільки спірний період нарахування заборгованості - з листопада 2016 по 01 березня 2017 року. Також, судом першої інстанції відхилені доводи відповідача стосовно рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з приводу незаконної реєстрації 19.08.2013 права власності за ОСОБА_6, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про реєстрацію права власності на приміщення АДРЕСА_2 за ОСОБА_6, а також судом враховано, що відповідач, підписуючи додаткову угоду № 4 від 17.12.2015 до договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 404750 від 01.01.2007, не заперечувала свого права власності та користування приміщенням АДРЕСА_2.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу про його скасування та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не погоджується з твердженням позивача, що ним надавались рахунки на оплату теплової енергії у період з 10 по 12 число місяця, а також заперечує належність відповідачу та її представнику підписів у актах приймання-передачі теплової енергії за оспорюваний період. Також, за твердженням апелянта, з 21.12.2016 по 28.02.2017 рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії поштою до відповідача не поступали та не передавалися. Крім того, відповідач зазначає, що право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у період з 20.08.2013 по 02.03.2017 на вказане нежитлове приміщення було зареєстровано за ОСОБА_7, про що відповідач отримала документальні докази тільки 21.04.2017. У листопаді 2017 року відповідач звернулась до Концерну "Міські теплові мережі" про недопустимість укладення договору купівлі-продажу теплової енергії з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 та надала інформацію про те, що єдиним власником приміщення є Рибас JI.I., так як вона не продавала нікому приміщення і триває розслідування кримінального провадження. Між тим, на думку апелянта, судом першої інстанції не прийнято до уваги те, що власником вказаного приміщення була ОСОБА_7 з 20.08.2013 по 02.03.2017. Також, відповідач зазначає, що за період з листопада 2016 року по 02.03.2017 всі попередні власники: ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_5 не укладали договір ні з теплопостачальною організацією, ні з будь-якою іншою, що свідчить про фіктивність усіх власників, але всі вони були зареєстровані належним чином у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з реєстраційним №01. Відповідач, зазначає, що у той же час колишній власник Рибас Л.І., також зареєстрована належним чином власником вказаного приміщення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, але з іншим реєстраційним номером 9334756. Відповідач вважає себе законною власницею нежитлового приміщення та зазначає, що до березня 2017 року не знала про те, що це приміщення належить з 2013 року іншим особам. Також, відповідач посилається на довідку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05.04.2018, відповідно до якої рішення суду від 30.11.2006, на основі якого було зареєстровано 19.08.2013 право власності на спірне нежитлове приміщення за ОСОБА_9, не існує. Крім того, відповідач зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу, що згідно даних Державного реєстру нерухомого майна право власності зареєстровано на той час було за ОСОБА_7, і відповідач Рибас Л.І. не могла знати про шахрайські дії зі сторони кількох осіб. Відповідач зазначає, що у березні 2017 року позивач не визнав відповідача - Рибас Л.І. власником вказаного приміщення і уклав договір на теплопостачання з ОСОБА_8 та ОСОБА_3, які, у свою чергу, придбали приміщення у ОСОБА_5, а попереднім власником була ОСОБА_7, а самим першим - ОСОБА_9 Також, відповідач зауважує, що надавала через свого представника по довіреності ОСОБА_10 документи, що підтверджують, що фізична особа Рибас Л.І. не продавала вказане приміщення, оригінали документів на приміщення знаходяться у неї. Крім того, були надані інформаційні довідки, згідно яких власниками приміщення є дві сторони з різними реєстраційними номерами. Також, відповідач неодноразово у 2017 та 2018 роках зверталась про недопустимість укладення договору між позивачем та ОСОБА_8, та ОСОБА_3 Між тим, як зазначає відповідач, позивач не визнав право власності на приміщення за фізичною особою Рибас Л.І., але визнав низку незаконних договорів купівлі-продажу, які були започатковані підробленим судовим рішенням від 30.11.2006. Про те, що такого рішення не було Хортицьким районним судом надано довідки від 05.04.2018р. №01-23/143/2018 та 01-23/144/2018.

05.12.2018 позивач подав відповідь на апеляційну скаргу, вважає її безпідставною та необгрунтованою. Так, твердження апелянта про незгоду з наявністю особистого підпису в рахунках та актах виконаних робіт у спірному періоді вважає хибним, оскільки питання з даного приводу з боку апелянта до написання даної апеляційної скарги жодного разу не виникало, тобто достовірність підпису не ставилася під сумнів ніяким чином. Позивач спростовує твердження апелянта стосовно відключення головою правління ОСББ "Запоріжсталь-26" від теплопостачання нежитлового приміщення АДРЕСА_2, тим, що об'єкт теплопостачання має спільну з житловим будинком АДРЕСА_3 систему опалення, тому факт отримання теплоносія підтверджується рішеннями про початок та закінчення опалювального сезону 2016-2017 років, відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі. Позивач зазначає, що згідно Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживача від централізованого теплопостачання, який затверджено Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22.11.2005 №4 (із змінами, внесеними наказом Мінжитлокомунгоспу від 06.11.07 №169, зареєстрованим у Мін'юсті 06.11.07 за №1478/11758), а також згідно Постанови Кабінету Міністрів України №1268 від 31.10.2007 року, якою внесено зміни до Постанови №630 від 21.07.2005 року, відключення від централізованого опалення окремих приміщень (квартир) у багатоквартирному будинку є неможливим. Крім того, позивач зазначає, що йому, як і відповідачу, не було відомо про зміну власників зазначеного нежитлового приміщення, тому позивач при нарахуванні за поставлену теплову енергію керувався виключно умовами чинного договору, укладеного між позивачем та відповідачем та підписаною власноруч з відповідачем 07.12.2015 додатковою угодою №4, якою безпосередньо було приєднане приміщення АДРЕСА_2. Позивач зазначає, що після звернення нових власників вищевказаного нежитлового приміщення щодо укладення договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, яке було підтверджено документами про власність, він припинив нарахування за поставлену теплову енергію Фізичній особі-підприємцю Рибас Лідії Іванівні, тобто період заборгованості апелянта становить з 01.11.2016 по 01.03.2017 включно. Щодо звернення апелянта 13.03.2017 стосовно технічного обстеження приміщення АДРЕСА_2, позивач зазначає, що відповідачу неодноразово роз'яснено, що на час звернення, власниками даного приміщення вже були інші особи, тому позивач має право проводити обстеження приміщення тільки за заявою та в присутності власника приміщення.

06.12.2018 від Фізичної особи-підприємця Рибас Лідії Іванівни надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги у справі №908/1416/18 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В клопотанні апелянт посилається на те, що в Хортицькому районному суді м. Запоріжжя та Жовтневому районному суді м. Запоріжжя розглядаються судові справи, пов'язані зі спірним нерухомим майном:

- цивільна справа № 337/4051/17 за позовом Рибас Л.І. до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про витребування майна - нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, з чужого незаконного володіння на користь Рибас Лідії Іванівни;

- цивільна справа №331/2792/18 за позовом Рибас Л.І. до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_11, Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Обидві цивільні справи пов'язані тим, що 19.08.2013 громадянином ОСОБА_9 на підставі неіснуючого судового рішення було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, яке у подальшому неодноразово змінювало свого власника. Апелянт мотивує необхідність особистої участі у розгляді даної апеляційної скарги тим, що наведені цивільні справи істотним чином впливають на розгляд справи в Центральному апеляційному господарському суді, оскільки об'єктом розгляду в них є право власності на нерухомість за адресою: АДРЕСА_1, за користування якою наразі з ФОП Рибас Л.І. здійснюється стягнення заборгованості.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.11.2018 відкрито апеляційне провадження у справі № 908/1416/18 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Рибас Лідії Іванівни у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2007 між Приватним підприємцем Рибас Лідією Іванівною (далі-споживач) та Концерном "Міські теплові мережі" в особі директора Філії Концерну "Міські теплові мережі" Хортицького району (далі - Теплопостачальна організація) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 404750 (далі - договір) (а.с. 29-33 т.1).

Відповідно до п. 1.1 договору теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції чинній на момент укладення договору) - споживач це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу, а виконавець - це суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Додатком 1 до договору № 404750 від 01.01.2007 в редакції додаткової угоди № 4 від 17.12.2015 (а.с. 40 т.1) сторонами погоджено, що теплопостачальна організація відпускає споживачу протягом терміну дії договору теплову енергію в гарячій воді на об'єкти: АДРЕСА_2.

Пунктами 10.1, 10.4 договору встановлено, що він набуває чинності з 01 січня 2007 і діє до 31 грудня 2008. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо жодна з сторін за місяць до закінчення терміну дії даного договору не заявила про розірвання цього договору.

Пунктом 10.2 договору передбачено випадки припинення дії договору, зокрема:

- взаємної згоди сторін про його припинення;

- прийняття відповідного рішення Господарським судом;

- ліквідації однієї із сторін.

Під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанціях сторонами не подано доказів про розірвання, припинення договору.

Розділом 3 договору передбачено права та обов'язки сторін. Так, згідно з п. 3.2.6. договору споживач зобов'язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Пунктами 3.2.7, 3.2.8 договору передбачено, що споживач теплової енергії зобов'язується узгоджувати з теплопостачальною організацією нові підключення та відключення і переобладнання тепловикористовуючих установок у встановленому порядку, які спричинили збільшення або зменшення споживання теплової енергії. Повідомити теплопостачальну організацію про всі об'єкти теплопостачання, підключення до теплових мереж споживача (найменування, приєднане максимальне теплове навантаження, розраховане організацією, що має відповідні ліцензії, обсяги теплоспоживання, теплове навантаження орендованих приміщень тощо).

Обов'язок споживача стосовно оплати житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, передбачений також ч. 2 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Пунктом 6.1. договору встановлено, що розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій або іншій формі, що не суперечить діючому законодавству, відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів (цін) діючих на час розрахунків (додаток № 5 до цього договору) та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії або даних, встановлених розрахунковим способом. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі. Споживач зобов'язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач має право робити передоплату (п.п. 6.2., 6.3., 6.4 договору).

Згідно ч. 1, 2 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Умовами договору, а саме п. 6.6.1 передбачено, що отриманий акт приймання-передачі теплової енергії споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації протягом п'яти днів з дати отримання. Датою отримання акту вважається:

- при отриманні нарочним - дата вручення представнику споживача;

- при направленні рекомендованим листом - дата, зазначена у відбитку поштового штемпеля на документі, що зроблений поштовим відділенням та підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту - 3 дні, по області - 5 днів, по Україні - 7 днів).

В разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в Акті, споживач зобов'язаний надати Теплопостачальній організації нормативно обґрунтовані письмові заперечення до даного Акту з додаванням відповідних документів та погодити з Теплопостачальною організацією всі розбіжності у встановлений пунктом 6.6.1 договору строк. При отриманні заперечень в підписанні Акту та доказів в обґрунтування заперечень до нього, Теплопостачальна організація розглядає їх та надає відповідь про прийняття або відмову у прийнятті заперечень. При прийнятті заперечень до Акту вносяться відповідні коригування в Акті наступного місяця. У разі відмови у прийнятті заперечень, Теплопостачальна організація надає нормативно обґрунтовану відповідь та вважає акт прийнятим до розрахунку, якщо цей акт в місячний строк не буде оскаржений Споживачем у господарському суді (п. 6.6.2).

Відповідно до п. 6.7. договору, в редакції додаткової угоди № 1 до договору № 404750, датованою червнем 2008 року (а.с. 37 т.1), споживач з 10 по 20 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації за адресою: вул. Задніпровська, буд. 7, документи за розрахунковий період: рахунок-фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну (платника ПДВ).

Статтями 714 ЦК України та 275 ГК України передбачено, що за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов'язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Недопустимість односторонньої відмови від договору передбачено положеннями ст. 525 ЦК України.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов договору, у період з листопада 2016 по березень 2017 включно, надано відповідачу послуги по постачанню теплової енергії на загальну суму 14 778,73 грн., що підтверджується Актами приймання-передачі теплової енергії за спірний період, які підписані уповноваженими представниками сторін (а.с. 53-55 т.1). Заперечень до вказаних актів споживачем до суду першої інстанції не надано. Твердження апелянта стосовно неналежності підпису в актах а ні споживачу, а ні його представнику, не підтверджуються жодними доказами, експертизу достовірності підпису споживача апелянтом не заявлено. Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що вказані вище Акти приймання-передачі теплової енергії вважаються погодженими, такими, що є підставою для проведення розрахунків за спірний період.

Стосовно посилань апелянта на отриману ним 21.12.2017 від позивача претензію вих. №08-3/1055/9 від 06.12.2017, з якої вбачається, що сума заборгованості за теплову енергію складає 15 525,16 грн., що стало причиною затримки оплати відповідачем, при цьому, апелянт посилається на те, що він в телефонному режимі з'ясовував розбіжність в сумі заборгованості та зазначає, що співробітники позивача визнали помилку і обіцяли надати новий акт звірки, проте з 21.12.2016 по 28.02.2017 рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії до відповідача не надходили, не передавалися. З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За своєю природою рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, тому наявність або відсутність рахунку-не звільняє відповідача від обов'язку сплатити надані послуги (дана позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 37/405 від 29.09.2009). Окрім того, як встановлено вище, за умовами договору споживач з 10 по 20 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації за адресою: вул. Задніпровська, буд. 7, документи за розрахунковий період: рахунок-фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну (платника ПДВ), тобто відповідний обов'язок покладається на споживача.

Як вбачається з розрахунку позивачем суми основного боргу (а.с. 41 т.1) заборгованість за листопад 2016 року становить 807,80 грн. (з урахуванням часткової оплати відповідачем згідно платіжного доручення № б/н від 27.02.2017 у сумі 1470,00 грн.). Тобто загальна заявлена до стягнення сума фактично розрахована з урахуванням часткової оплати, на яку і посилається відповідач. Оскільки в розрахунку, наданому до суду, сума менше, ніж зазначена в претензії, відповідно, позивач припустився в зазначеній претензії арифметичної помилки, яку фактично виправив, при поданні позову до суду та розрахуванні суми основного боргу.

Посилання апелянта на те, що послуги з опалення не надавались починаючи з грудня 2016 року, також, не підтверджуються жодними належними доказами, а лише посиланнями на усні пояснення голови ЖБК "Запоріжсталь-26" Сверлікова В.Л. та лист апелянта на адресу Концерну "Міські теплові мережі" з проханням розглянути питання повернення раніше сплачених коштів, як сплачених необґрунтовано, до вирішення питання щодо відсутності опалення у приміщенні за договором.

Відповідно до рішень Виконавчого комітету Запорізької міської ради №612 від 13.10.2016 та №177 від 30.03.2017 (а.с. 56-57 т.1) опалювальний сезон в м. Запоріжжя розпочато 13.10.2016 і завершено 31.03.2017.

Як вбачається з акту обстеження системи теплопостачання від 08.04.2014 (а.с. 49-50 т.1) нежитлове приміщення АДРЕСА_2 розташоване в третьому під'їзді на першому поверсі 9-поверхового житлового будинку, джерелом теплопостачання житлового будинку - є котельна.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства (ч.1). Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди) (ч.2). Комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, зокрема, на міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами (п.2 ч.3).

Відповідно до ч.1. ст 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

Оскільки, апелянтом не було складено відповідного акту в підтвердження відсутності теплопостачання в нежитловому приміщенні, або підтвердження будь-яких інших порушень з боку позивача, зазначені відповідачем обставини стосовно відсутності опалювання не доведені належним чином.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідач, взяті на себе зобов'язання по сплаті вартості теплової енергії згідно умов договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 404750 від 01.01.2007, належним чином та в повному обсязі не виконав, доказів її оплати до суду апеляційної інстанції не надав, у зв'язку з чим, вимога позивача про стягнення заборгованості в розмірі 13 308,73 грн. за період з листопада 2016 по 01 березня 2017 року за відпущену теплову енергію в гарячій воді заявлена законно, обґрунтовано та підставно задоволена місцевим господарським судом.

Відносно заперечень та доводів апелянта щодо наявності документів та спору щодо належності приміщення за адресою: АДРЕСА_2, починаючи з 2013 року різним особам: ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, - суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Договірні відносини між Концерном "Міські теплові мережі" та ФОП Рибас Л.І. припинені або розірвані не були.

В порядку п. 3.2.10 договору ФОП Рибас Л.І. не виконала свого зобов'язання письмово сповістити Теплопостачальну організацію про продаж власного приміщення, розірвання договору оренди, зміну власного найменування, організаційно-правової форми, місцезнаходження, банківських реквізитів, керівника, статусу платника податків, ліквідацію, реорганізацію, тощо, а також про зміну орендаторів приміщень та балансової належності теплових мереж Споживача (Субспоживача) не пізніше 5 днів з моменту настання зазначених подій. В матеріалах справи відсутні такі повідомлення.

Більш того, Додаток 1 до договору № 404750 від 01.01.2007 в редакції додаткової угоди № 4 від 17.12.2015 свідчить про те, що апелянт не заперечувала своє право власності, право користування приміщенням та погодила свої наміри продовжувати свої правовідносини з Концерном "Міські теплові мережі" по договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №404750 від 01.01.2007 відносно приміщення за адресою: АДРЕСА_2.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач припинив нарахування за поставлену теплову енергію ФОП Рибас Л.І. після звернення 24.04.2017 до нього нових власників нежитлового приміщення щодо укладення договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (а.с. 111 т.1) на підставі договору купівлі-продажу від 06.03.2017 (а.с. 110 т.1), зареєстрованого в реєстрі за №174 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Войтовим В.В. Тобто період заборгованості апелянта становить з 01.11.2016 по 01.03.2017 включно.

В апеляційній скарзі ФОП Рибас Л.І. посилається на неправомірне відхилення судом першої інстанції її заперечень стосовно впливу на розгляд даного спору справ у Хортицькому районному суді м. Запоріжжя, Жовтневому районному суді м. Запоріжжя щодо права власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, зокрема, про визнання дій нотаріуса неправомірними, визнання недійсним договору купівлі-продажу № 174 від 06.03.2017, зобов'язання виключити неправдиві відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витребування від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Рибас Л.І.

Втім, суд першої інстанції правомірно дані заперечення відповідача відхилив, як необґрунтовані у зв'язку з тим, що вищенаведені справи не впливають на розгляд даної справи, оскільки спірний період нарахування заборгованості листопад 2016 - березень 2017, тобто період до укладання договору купівлі-продажу № 174 від 06.03.2017, більш того, предмет розгляду наведених справ не впливає на договірні відносини між ФОП Рибас Л.І. та Концерном "Міські теплові мережі".

Судом першої інстанції також правомірно відхилені доводи відповідача стосовно рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з приводу незаконної реєстрації 19.08.2013 права власності за ОСОБА_9, оскільки в матеріалах справи були відсутні відомості про реєстрацію права власності на приміщення АДРЕСА_2 за ОСОБА_9

Додану до апеляційної скарги копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8175256 від 19.08.2013, відповідно до якої власником приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_2 - є ОСОБА_9 (номер запису 2169075 від 19.08.2013) суд апеляційної інстанції не може прийняти до уваги, оскільки апелянтом в порядку ст. 269 ГПК України не доведено неможливість подання зазначеного вище доказу до суду першої інстанції.

Слід також відмітити, що предметом спору в рамках цієї справи є стягнення заборгованості за отриману та спожиту на підставі договору теплову енергію. Всі посилання апелянта на справи відносно права власності на приміщення АДРЕСА_2 у м. Запоріжжя не є такими, що відносяться до предмету спору. Виходячи з предмету та підстав позову у даній справі, предметом доказування є належне виконання договірних відносин.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Щодо клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які перешкоджали б розгляду апеляційної скарги без повідомлення учасників справи, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

У відповідності до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів неправомірного стягнення заборгованості за теплопостачання, про наявність яких стверджує відповідач, останнім не було подано ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи невиконання умов договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 404750 в частині оплати заборгованості за відпущену теплову енергію, доводи Фізичної особи-підприємця Рибас Лідії Іванівни про неправомірність прийнятого судового рішення в частині стягнення заборгованості є необґрунтованими, підстави для задоволення апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Рибас Лідії Іванівни, відсутні.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України відносяться на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Рибас Лідії Іванівни на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.09.2018 у справі № 908/1416/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2018 року у справі № 908/1416/18 залишити без змін.

Витрати, пов'язані з оплатою судового збору за подання апеляційної скарги, віднести на Фізичну особу-підприємця Рибас Лідію Іванівну.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.03.2019

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Л.М. Білецька

Суддя А.Є. Чередко