ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року Справа №902/839/16

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Юрчук М.І. , суддя Савченко Г.І.

при секретарі судового засідання - Соколовській О.В.

за участю представників сторін:

ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" в особі ліквідатора Темчишина Володимира Петровича - адвокат Книш Зоряна Ігорівна (довіреність від 19.10.2018 року), адвокат Книш Сергій Володимирович (довіреність від 19.10.2018 року)

ОСОБА_4 - адвокат Сніцаренко А.А., ордер № ВН№073123 від 22.01.2019 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Ладижинський завод силікатної цегли" Темчишина В.П. на ухвалу господарського суду Вінницької області від 03.12.2018 р. по справі №902/839/16 (суддя Тісецький С.С.)

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Ладижинський завод силікатної цегли" в особі ліквідатора Темчишина Володимира Петровича

до: ОСОБА_4

до: Приватного підприємства "Хімагродар"

про визнання договорів недійсними та зобов'язання повернути майно

у межах справи №902/839/16

за заявою: Гайсинської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області

до: Публічного акціонерного товариства "Ладижинський завод силікатної цегли"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Волинської області від 03.12.2018 р. по справі №902/839/16 в позові ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Темчишина В.П. до ОСОБА_4 та Приватного підприємства "Хімагродар" про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та зобов'язання Приватного підприємства "Хімагродар" повернути майно, одержане на виконання договору про передачу внеску власника (засновника) до статутного капіталу Приватного підприємства "Хімагродар" від 21.06.2016 року відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, ліквідатор Публічного акціонерного товариства "Ладижинський завод силікатної цегли" Темчишин В.П. звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Вінницької області від 03.12.18р. по справі №902/839/16 і ухвалити нове судове рішення, яким повністю задоволити його позовні вимоги.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованою, якою неправильно встановлені обставини, що мають значення для справи.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про відсутність інтересу ОСОБА_6 в укладенні спірних договорів, оскільки після їх виконання він має право вимоги на суму 5 492 647,24 грн. до ОСОБА_4

Апелянт зазначив, що директор ОСОБА_6, будучи представником ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли", вчиняв оспорювані правочини і в інтересах третіх осіб, в тому числі членів наглядової ради, котрі свідомо брали участь у виведенні майна із власності ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли", надаючи цьому законного вигляду.

Також, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції під час розгляду справи не повідомив сторін про надходження письмових пояснень ОСОБА_4 на заяву про зміну підстав позову, додатком до якої був приєднаний протокол наглядової ради від 10.04.2014 року та не забезпечив право позивача на ознайомлення з цими письмовими доказами, які були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Протокол наглядової ради від 10.04.2014 року не досліджувався судом першої інстанції, що є грубим порушенням процесуального права.

Окрім того, у попередній господарській справі про банкрутство ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" заборгованість по заробітній платі становила 2 000157,47 грн., також по цій справі було зобов'язано директора ОСОБА_6 вживати невідкладних заходів з метою погашення заборгованості по заробітній платі перед працівниками ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли".

Однак, незважаючи на наявність заборгованості по заробітній платі через шість днів після припинення провадження у справі про банкрутство директор ОСОБА_6 відчужує належне майно ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" своєму боржнику ОСОБА_4, він же кредитор підприємства, не шукаючи реального покупця для того, щоб погасити кошти в реальності та погасити заборгованість по заробітній платі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 р. у справі №902/839/16 року поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження та прийнято до провадження апеляційну скаргу ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Ладижинський завод силікатної цегли" Темчишина В.П. на ухвалу господарського суду Вінницької області від 03.12.2018 р.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.01.2019 р. у справі №902/839/16 року клопотання ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Ладижинський завод силікатної цегли" Темчишина В.П. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі №902/839/16 задоволено, доручено господарському суду Волинської області забезпечити проведення судового засідання 28.01.2019 р. об 12:00 год. в режимі відеоконференції.

23.01.2019 року від представника відповідача - ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 р. та 18.02.2019 року по справі №902/839/16 року розгляд апеляційної скарги відкладався.

В судове засідання 28.02.2019 року з'явились представники ОСОБА_4, ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Ладижинський завод силікатної цегли" Темчишина В.П.

Інші учасники провадження у справі в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про час та дату судового засідання, що підтверджується долученими до матеріалів справи рекомендованими повідомленнями.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В судовому засіданні 28.02.2019 року представники ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Ладижинський завод силікатної цегли" Темчишина В.П. підтримали апеляційну скаргу, представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу заперечив з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційниої скарги, відзив на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Вінницької області від 31.10.2016 року порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" по справі №902/839/16.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 04.04.2017 року затверджено реєстр вимог кредиторів ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" по справі №902/839/16.

Постановою господарського суду Вінницької області від 22.05.2017 року по справі №902/839/16 визнано ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Темчишина В.П. (т. 8 а.с. 33 - 8).

14.09.2018 року до господарського суду Вінницької області від ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" в особі ліквідатора Темчишина В.П. надійшла позовна заява №251 від 10.09.2018 року до ОСОБА_4 та ПП "Хімагродар" про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та зобов'язання ПП "Хімагродар" повернути майно, одержане на виконання договору про передачу внеску власника (засновника) до статутного капіталу ПП "Хімагродар" від 21.06.2016 року, в межах справи № 902/839/16.

Вказана позовна заява мотивована тим, що в ході ліквідаційної процедури ліквідатором з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було з'ясовано, що 14.04.2015 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О.О. було посвідчено договори купівлі-продажу нерухомого майна ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" на користь фізичної особи ОСОБА_4

На запит ліквідатора нотаріусом було надано наступні копії договорів:

купівлі-продажу, реєстровий номер № 839, за яким було відчужено комплекс будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 882,9 кв.м.;

купівлі-продажу, реєстровий номер № 838, за яким було відчужено комплекс будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 12 763,8 кв.м.;

купівлі-продажу, реєстровий номер № 837, за яким було відчужено комплекс будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 1 247,1 кв.м.;

купівлі-продажу, реєстровий номер № 834, за яким було відчужено земельну ділянку площею 1,2916 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3;

купівлі-продажу, реєстровий номер № 836, за яким було відчужено земельну ділянку площею 1, 7048 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

купівлі-продажу, реєстровий номер № 835, за яким було відчужено земельну ділянку площею 0,8706 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

купівлі-продажу, реєстровий номер № 833, за яким було відчужено земельну ділянку площею 1,7048 га, кадастровий номер НОМЕР_4, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Тобто, все нерухоме майно, що належало банкруту, що знаходиться за адресою: НОМЕР_5 відчужене фізичній особі, що унеможливлює виконання своїх зобов'язань перед кредиторами банкрута.

Оплата за даними договорами не здійснена, тобто фактично було передане безоплатно, всупереч умовам вказаних договорів.

В подальшому, 21.06.2016 року ОСОБА_4 вказане вище майно внесено до статутного капіталу ПП "Хімагродар" відповідно до договору про передачу внеску власника (засновника) до статутного капіталу ПП "Хімагродар" від 21.06.2016 року.

Посилаючись на ст. 20 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст.ст. 203, 215 ЦК України, ліквідатор просив визнати недійсними згадані вище договори та зобов'язати ПП "Хімагродар" повернути майно, одержане на виконання договору про передачу внеску власника (засновника) до статутного капіталу ПП "Хімагродар" від 21.06.2016 року.

22.10.2018 року до господарського суду Вінницької області від представника відповідача ОСОБА_4 надійшла заява про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Матеріали справи свідчать, що 06.11.2018 року до господарського суду Вінницької області від представника позивача надійшла заява б/н від 05.11.2018 року (вх. № 02.1-34/8732/18) про зміну підстав позову враховуючи, що договори купівлі-продажу від 14.04.2015 року призвели в подальшому до неплатоспроможності (банкрутства) товариства, адже останнє не має можливості погасити свої борги перед кредиторами, в т.ч. зарплати працівникам, що порушує публічний порядок, спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина та незаконне заволодіння усім майном банкрута третьою особою - ОСОБА_8, на підставі ст.ст. 92, 203, 207, 215, 228, 238 ЦК України та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ліквідатор Темчишин В.П. просив суд визнати недійсними договори купівлі-продажу від 14.04.2015 року та зобов'язати ПП "Хімагродар" повернути ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" усе майно одержане на виконання договору про передачу внеску власника (засновника статутного капіталу ПП "Хімагродар" від 21.06.2016 року.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 06.11.2018 року закрито підготовче провадження у справі №90/839/16 та призначено позовну заяву ліквідатора ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" Темчишина В.П. №251 від 10.09.2018 року (із врахуванням заяви про зміну підстав позову) про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та зобов'язання повернути майно по справі №902/839/16 до розгляду.

Розглянувши позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та про відсутність підстав для застосування строків позовної давності.

Колегія суддів не погоджується висновками суду першої інстанції про відмову у позові про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" від 14.04.2015 року враховуючи наступне.

Положеннями частини четвертої статті 10 Закону про банкрутство (у редакції Закону, чинній з 19.01.2013) передбачено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Згідно з пунктами 2, 7 частини першої статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи про банкрутство; справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Матеріали справи свідчать, що постановою господарського суду Вінницької області від 22.05.2017 року по справі №902/839/16 зокрема, визнано ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Темчишина В.П.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - закон про банкрутство) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно ст. 41 закону про банкрутство, Ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку. Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження:приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника;

вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Статею 20 Закону про банкрутство передбачено, що правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав:

боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

боржник виконав майнові зобов'язання раніше встановленого строку;

боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна;

боржник прийняв на себе заставні зобов'язання для забезпечення виконання грошових вимог.

У разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника на підставах, передбачених частиною першою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яке він отримав від боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України (ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Колегією суддів встановлено, що боржник ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" в період з 15.01.2013 року 08.04.2015 року неодноразово перебував в процедурі банкрутства.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 15.01.2013 року було порушено провадження у справі №902/79/13-г про банкрутство ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли".

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 01.10.2014 року у справі №902/79/13-г про банкрутство ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 97 540 137,59 грн., в тому числі вимоги Пенсійного фонду м. Ладижин в сумі 9 863 315,39 грн., Бершадського ОДПІ Головного управління Міндоходів у Вінницькій області в сумі 1 960 855,09 грн., вимоги по виплаті заробітної плати в сумі 2 000157,47 грн., також визнано вимоги ОСОБА_6 в сумі 5 492 647,24 грн.

08.04.2015 року постановою ВГСУ провадження у справі №902/79/13-г про банкрутство ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" було припинено у зв'язку з відсутністю безспірності вимог ініціюючого кредитора.

Вимоги кредиторів ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" затверджені ухвалою господарського суду Вінницької області від 01.10.2014 року №902/79/13-г не були погашені.

Також, колегією суддів встановлено, що під час перебування ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" в процедурі банкрутства (справа №902/79/13-г) генеральний директор (на той час) ОСОБА_6 27.02.2015 року відступив своє право вимоги до ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" в розмірі 5 492 647,24 грн. ОСОБА_4 за договором про відступлення права вимоги.

Згідно п. 1.3. Договору за відступлення права вимоги новий кредитор зобов'язується сплатити первісному кредиторові кошти в сумі 5 492 647,24 грн. протягом 20 днів з моменту одержання задоволення своїх вимог боржником, зокрема але не виключно добровільної сплати боржником коштів на користь нового кредитора повністю або частково або їх стягнення у примусовому порядку відповідно до вимог чинного законодавства.

14.04.2015 року, між ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" в особі генерального директора ОСОБА_6 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) укладено наступні договори купівлі-продажу нерухомого майна:

купівлі-продажу, реєстровий номер № 839, за яким було відчужено комплекс будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 882,9 кв.м.;

купівлі-продажу, реєстровий номер № 838, за яким було відчужено комплекс будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 12 763,8 кв.м.;

купівлі-продажу, реєстровий номер № 837, за яким було відчужено комплекс будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 1 247,1 кв.м.;

купівлі-продажу, реєстровий номер № 834, за яким було відчужено земельну ділянку площею 1,2916 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3;

купівлі-продажу, реєстровий номер № 836, за яким було відчужено земельну ділянку площею 1, 7048 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

купівлі-продажу, реєстровий номер № 835, за яким було відчужено земельну ділянку площею 0,8706 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

купівлі-продажу, реєстровий номер № 833, за яким було відчужено земельну ділянку площею 1,7048 га, кадастровий номер НОМЕР_4, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Зазаначені договори купівлі-продажу нерухомого майна ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" від 14.04.2015 року були укладені через шість днів після закриття провадження у справі №902/79/13-г про банкрутство ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли".

Відповідно до п. 5 договорів купівлі-продажу від 14.04.2015 року, кошти за майно повинні бути перераховані на розрахунковий рахунок продавця протягом десяти банківських днів не пізніше 27.04.2015.

Повний розрахунок між сторонами має бути підтверджений заявою продавця, підпис на якій буде посвідчено нотаріально (п. 9 договору).

28.04.2015 року ОСОБА_4 направив ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" заяву про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Тобто ОСОБА_4, одержує задоволення своїх вимог до ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли".

З 18.04.2015 року у генерального директора ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" Коляси виникає право вимоги до ОСОБА_4 на суму 5 492 647,24, згідно п. 1.3. Договору про відступлення права вимоги від 27.02.2015 року.

07.05.2015 року ОСОБА_6 підписує від імені ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" нотаріально завірену заяву про повний розрахунок за оспорюваними договорами купівлі-продажу від 14.05.2015 року не оспорюючи та погоджуючись із заявою ОСОБА_4 про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Однак, умови п. 5 за договорами купівлі-продажу від 14.04.2015 року по сплаті боргу ОСОБА_4 не були виконані.

З вище викладеного вбачається, що договори купівлі-продажу від 14.04.2015 року були спрямовані на виведення майна ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" з метою уникнення виплати великої суми кредиторської заборгованості по платежах до бюджету, Пенсійного фонду, Фондів соціального страхування та виплаті заборгованості по заробітній платі працівникам ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли", в сумі 2 000 157,47 грн., (Ухвала попереднього засідання господарського суду Вінницької області від 01.10.2014 року №902/79/13-г).

В подальшому 21.06.2016 року ОСОБА_4 придбане за договорами купівлі-продажу від 14.04.2015 року майно передає до статутного капіталу ПП "Хімагродар", згідно договору про передачу внеску власника (засновника) до статутного капіталу ПП "Хімагродар".

Однак, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, єдиним засновником ПП "Хімагродар" є ОСОБА_9, а відомості щодо ОСОБА_4 як засноника ПП "Хімагродар" відсутні.

Також, про умисне незаконне виведення (відчуження) майна ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" на користь третьої особи свідчить і той факт, що покупець за договорами купівлі-продажу від 14.04.2015 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який взяв на себе зобов'язання оплатити протягом десяти днів з моменту укладення договорів був неплатоспроможною особою на таку велику суму, оскільки не є підприємцем, не був директором чи засновником будь-якого підприємства, отримує субсидію на комунальні послуги за своїм місцем проживання, що підтверджується Витягом з ЄДРЮОФОПГФ, згідно якого ОСОБА_4 не був та не є підприємцем, Витягом з ЄДРЮОФОПГФ щодо ОСОБА_4 як засновника, згідно якого записів щодо ОСОБА_4 не знайдено, Інформацією про стан субсидій в домогосподарстві за даними ЄДР отримувачів субсидій Міністерства соціальної політики.

Окрім того, відповідно до умов Договору про передачу внеску власника (засновника) до статутного капіталу ПП "Хімагродар" від 21.06.16 року, ОСОБА_4 зазначив, що все майно придбане ним за особисті кошти, що суперечить дійсним обставинам, адже жодних коштів останній не платив ні по Договорах купівлі-продажу від 14.04.2015 року, ні по Договору про відступлення права вимоги від 27.02.2015 року.

Із змісту оспорюваних договорів купівлі-продажу від 14.04.2015 року вбачається, що вказані договори від імені ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" підписано генеральним директором ОСОБА_6 на підставі статуту та протоколу наглядової ради ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" від 10.04.2015 року.

З протоколу засідання наглядової ради ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" від 10.04.2015 року вбачається, що наглядовою радою було прийнято рішення про відчуження ряду нерухомого майна, що стало предметом оскаржуваних правочинів.

Обгрунтуванням необхідності такого відчуження було тривале невикористання цього майна в господарській діяльності товариства, а також те, що нерухоме майно потребує значних затрат на його утримання.

Також, наглядовою радою було вирішено отримані від реалізації нерухомого майна кошти направити на погашення кредиторської заборгованості.

Однак, в тексті протоколу наглядової ради не зазначено кому саме має бути відчужене це майно, а також не зазначено яка кредиторська заборгованість буде погашена в першу чергу.

Відповідно до п. 7.26 Статуту ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" до виключної компетенції наглядової ради належить прийняття рішення про вчинення значних правочинів, якщо ринкова вартість майна або послуг становить від 10% до 25% вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства.

З вище викладеного вбачається, що ОСОБА_6, будучи директором ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли", маючи широке коло повноважень в силу закону і статуту, мав можливість самостійно вчиняти дії щодо продажу спірного нерухомого майна.

Враховуючи, що наглядова рада прийняла рішення про відчуження лише 5,5% загальної вартості активів ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли", підстав для прийняття такого рішення наглядовою радою не було, що в свою чергу також свідчить про заінтересованість членів наглядової ради у відчуженні спірного майна ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли".

Окрім того, факт прийняття такого рішення наглядовою радою через два дні після закриття провадження у справі про банкрутство ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" №902/79/13-г, також свідчить про наявність інтересу третіх осіб у незаконному виведенні майна із власності ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли".

А тому, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 підписував оскаржувані договори купівлі-продажу від 14.04.2015 року як виконавчий орган, а не як фізична особа-представник за довіреністю чи на іншій підставі, та діяв при цьому в інтересах саме очолюваного ним на той час ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли", а не у власних чи інтересах третіх осіб, колегія суддів вважає таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ухвали господарського суду Вінницької області від 01.10.2014 року по справі №902/79/13-г про банкрутство ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" заборгованість по заробітній платі працівникам ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" становила 2 000 157,47 грн.

Окрім того, ухвалою господарського суду Вінницької області від 01.10.2014 року у справі №902/79/13-г було зобов'язано директора ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" ОСОБА_6 вживати невідкладних заходів з метою погашення заборгованості по заробітній платі перед працівниками ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли".

Колегією суддів встановлено, що ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" зокрема, мав значну заборгованість перед Пенсійним фондом м. Ладижин в сумі 9 863 315,39 грн., Бершадською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Вінницькій області в сумі 1 960 855,09 грн.,, Вінницьким обласним відділенням фонду соціального захисту інвалідів в сумі 44 795 грн., відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Тростянецькому районі Вінницької області в сумі 145 330,71 грн., а також перед іншими кредиторами.

Однак, дії директора ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" ОСОБА_6, щодо відчуження нерухомого майна товариства, а також наглядової ради, були спрямовані в першу чергу на погашення кредиторської заборгованості боржника ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" перед ОСОБА_4, а не перед працівниками ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли", Пенсійним фондом м. Ладижин, Бершадською ОДПІ, Вінницьким обласним відділенням фонду соціального захисту інвалідів, Фондами соціального страхування, соціального захисту, а також іншими кредиторами.

Вище викладене свідчить про те, що директор ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" ОСОБА_6 підписав від імені підприємства оспорювані договори купівлі-продажу нерухомого майна боржника виключно в своїх інтересах, що є порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також інтересів держави і суспільства.

А тому, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання договорів купівлі продажу нерухомого майна ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" від 14.04.2015 року недійсними.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ч1 ст. 207 ГК України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин, від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Заперечення представника ОСОБА_4 викладені ним у відзиві на апеляційну скаргу не спростовують вище наведених висновків суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів залишає без розгляду позовні вимоги ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Ладижинський завод силікатної цегли" Темчишина В.П. про зобов'язання ПП Хімагродар" повернути на користь ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" усе одержане на виконання договору про передачу внеску власника (засновника статутного капіталу ПП "Хімагродар" від 21.06.2016 року, оскільки позивачем у позові не зазначено, яке саме нерухоме майно має бути повернуте, його найменування, місце знаходження, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Частиною 1 статті 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. 2 ст. 277 ГПК України).

Враховуючи вище викладене в сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що господарським судом Вінницької області при винесенні ухвали від 03.12.2018 року по справі №902/839/16 було порушено норми матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга ліквідатора ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" Темчишина В.П. підлягає задоволенню частково, а ухвала господарського суду Вінницької області від 03.12.2018 р. по справі №902/839/16 - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, ч. 1 п. 4 ст. 275, 277, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Ладижинський завод силікатної цегли" Темчишина В.П. на ухвалу господарського суду Вінницької області від 03.12.2018 р. по справі №902/839/16 задоволити частково.

2. Ухвалу господарського суду Вінницької області від 03.12.2018 р. по справі №902/839/16 скасувати.

3. Прийняти нове судове рішення:

Позовну заяву ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Ладижинський завод силікатної цегли" Темчишина В.П. №251 від 10.09.2018 року (з врахуванням заяви від 05.11.2018 року про зміну підстав позову) задоволити частково.

4. Визнати недійсними договори купівлі-продажу від 14.04.2015 року укладені між ПАТ "Ладижинський завод силікатної цегли" в особі генерального директора ОСОБА_6 та ОСОБА_4:

- договір купівлі-продажу, реєстровий номер №839, за яким було відчужено комплекс будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 882,9 кв.м.;

- договір купівлі-продажу, реєстровий номер №838, за яким було відчужено комплекс будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 12 763,8 кв.м.;

- договір купівлі-продажу, реєстровий номер №837, за яким було відчужено комплекс будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 1 247,1 кв.м.;

- договір купівлі-продажу, реєстровий номер №834, за яким було відчужено земельну ділянку площею 1,2916 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3;

- договір купівлі-продажу, реєстровий номер № 836, за яким було відчужено земельну ділянку площею 1,7048 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

- договір купівлі-продажу, реєстровий номер №835, за яким було відчужено земельну ділянку площею 0,8706 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

- договір купівлі-продажу, реєстровий номер №833, за яким було відчужено земельну ділянку площею 1,7048 га, кадастровий номер НОМЕР_4, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

5. Позов в частині зобов'язання Приватного підприємства "Хімагродар" повернути на користь Публічного акціонерного товариства "Ладижинський завод силікатної цегли" майно одержане на виконання договору про передачу внеску власника (засновника) статутного капіталу залишити без розгляду.

6. Справу №902/839/16 повернути до господарського суду Вінницької області.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "06" березня 2019 р.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Савченко Г.І.