ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
27.02.2019 Справа № 905/59/19
Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Поліщук А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Заступника керівника Маріупольської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі ОСОБА_1 розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Вест ОСОБА_3 про стягнення штрафу у розмірі 8781556,32грн., -
За участю представників сторін:
від прокурора- Полякова С.О. (службове посвідчення);
від позивача не зявились;
від відповідача не зявились;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У грудні 2018 року заступник керівника Маріупольської місцевої прокуратури №1 звернувся до господарського суду Донецької області в інтересах держави в особі позивача ОСОБА_1 розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради Словянскої міської ради до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Вест ОСОБА_3 про стягнення штрафу у розмірі 8781556,32грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор посилався на несвоєчасне виконання ТОВ «ВЕСТ ОСОБА_3» підрядних робіт по Договору №1217 від 09.08.2017 внаслідок чого Замовник нарахував підряднику штраф у розмірі 8781556,32грн.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.01.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/59/19, підготовче судове засідання призначено на 05.02.2019.
05.02.2019 у підготовче судове засідання зявився прокурор. Представники позивача та відповідача не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 05.02.2019 підготовче судове засідання відкладено на 27.02.2019.
У судове засідання зявився прокурор, представники позивача та відповідача до судового засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Своїм правом сторони не скористались надати відзив на позовну заяву, а тому суд розглядає справу в порядку частини 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.
Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розяснено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку ст.ст.80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.
Згідно із ст. 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд, -
Пунктом 1.1. Договору визначено, що підрядник зобовязується виконати за завданням замовника з використанням своїх матеріалів, механізмів, устаткування і транспорту, а замовник зобовязується прийняти та оплатити роботу.
Згідно до пункту 1.3 Договору, строки виконання робіт визначаються календарним графіком виконання робіт, який є невідємною частиною Договору.
Пунктом 2.1. Договору передбачено, що ціна вказаного договору становить 13 571 285,71 грн., в т.ч. ПДВ 2 261 880,95 грн.
Джерелом фінансування за вказаним договором є бюджетні кошти (п. 3.7. Договору).
Відповідно до п. 3.1 Замовник здійснює оплату за фактом виконання робіт.
Пунктом 4.1.2 Договору передбачено, що підрядник зобовязується приступити до виконання робіт, передбачених п.1.1. цього договору після реєстрації дозволу на виконання будівельних робіт відповідною державною архітектурно-будівельною інспекцією та виконати зазначений у кошторисі обєм робіт якісно і в строк згідно з календарним графіком: 120 календарних днів. Дата початку робіт 11 серпня 2017 року. Дата закінчення робіт 8 грудня 2017 року. За порушення вказаних строків, підрядник несе відповідальність згідно п. 6.2 договору.
Згідно з п. 6.2. Договору, за невиконання зобовязань за цим договором, які повязані з порушенням термінів, підрядник сплачує замовнику штраф у розмірі 10 % від суми договору за кожен день прострочення порушеного зобовязання.
Договір діє до 31.12.2017 до повного погашення своїх зобовязань обома сторонами за даним договором.
Договір підписаний уповноваженими особами та засвідчений печатками сторін.
В подальшому, 29.09.2017 сторонами внесено зміни до основного договору, шляхом укладання додаткової угоди №2 до договору від 09.08.2017 №1217, якою у звязку із зменшенням суми фінансування, зменшено суму договору на 4 789 729,39 грн. До пункту 2.1. внесено зміни ціну договору визначено 8 781 556,32 грн., у т.ч. ПДВ 1463592,72 грн.
Проте, згодом Підрядник припинив виконувати передбачені Договором №1217 від 09.08.2017 роботи. Станом на 12.10.2017 зобовязання Підрядником виконані лише на 7% від загального обсягу на загальну суму 199223,31 грн. що підтверджується актам КБ-3 №1/152/9 від 18.09.2017 на суму 80 000,87 грн. та №160/10 від 23.10.2017 на суму 119 223,31 грн.
З матеріалів справи вбачається, що 20.10.2017 начальник управління ремонтів ОСОБА_1 направив телефонограму на адресу ТОВ «ВЕСТ ОСОБА_3» якою повідомив Підрядника про порушення ним строків виконання запланованих Договором №1217 від 09.08.2017 ремонтних робіт.
07.11.2017 ОСОБА_1 направив на адресу ТОВ «ВЕСТ ОСОБА_3» лист №345.3/174-147, яким повідомив підрядника, що роботи по Договору №1217 від 09.08.2017 станом на 12.10.2017 виконані лише на 7%, у звязку з чим Замовник має право застосувати до Підрядника штрафні санкції.
20.11.2017 начальник управління ремонтів ОСОБА_1 направив телефонограму на адресу ТОВ «ВЕСТ ОСОБА_3» з проханням виконати засипку утеплених фундаментів обєкту по Договору №1217 від 09.08.2017.
Замовник повідомив підрядника, що керуючись нормами статей 837, 883, 849 Цивільного кодексу України, пунктом 6.2 Договору ОСОБА_1 нарахував ОСОБА_2 штраф, який станом на 20.11.2017 складає 49 147 393,53 грн. та вимагає його сплати. Крім того, замовник вимагав від підрядника негайно виконати роботи з капітального ремонту фасаду з утеплення будівлі МЦХЕТУМ, відповідно до графіку. У разі невиконання зазначених вимог підрядником протягом тижня, Замовник залишав за собою право звернутися до суду із позовною заявою щодо зобовязання Підрядника виконати вказані дії та сплатити відповідний штраф.
06.08.2018 заступник керівника Маріупольської місцевої прокуратури №1 направив лист на адресу Маріупольської міської ради, в якому керуючись нормами ст.23 Закону України «Про прокуратуру» просив надати інформацію щодо стану виконання договорів підряду укладених зокрема ОСОБА_1 розвитку житловокомунальної інфраструктури Маріупольської міської ради.
14.12.2018 Маріупольська місцева прокуратура №1 направила на адресу ОСОБА_1 розвитку житловокомунальної інфраструктури Маріупольської міської ради повідомлення про представництво інтересів держави в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» яким проінформував ОСОБА_1, що за результатами вивчення закупівель прокурором встановлено факт невиконання підрядником - ОСОБА_2 «ВЕСТ ОСОБА_3» зобовязань по Договору №1217 від 09.08.2017.
У звязку з тим, що Замовник за цим договором (ОСОБА_1) нарахував підряднику штраф у розмірі 39517003,44 грн. за період з 25.01.2017 по 08.12.2017, прокуратура повідомила ОСОБА_1 про звернення з позовною заявою до господарського суду Донецької області в інтересах держави в особі ОСОБА_1 розвитку житловокомунальної інфраструктури Маріупольської міської ради до ТОВ «ВЕСТ ОСОБА_3» про стягнення штрафних санкцій за Договором підряду №1217 від 09.08.2017 в сумі 8781556,32 грн.
25.12.2018 заступник керівника Маріупольської міської прокуратури №1 звернувся до господарського суду Донецької області з вказаним позовом до ТОВ Вест ОСОБА_3.
Предметом судового розгляду у даній справі є позовні вимоги прокурора про стягнення штрафних санкцій з підрядника за невиконання робіт за Договором №1217 від 09.08.2017.
При зверненні з даним позовом в обґрунтування необхідності самостійного захисту інтересів держави прокурор зазначив, що Інтереси держави у сфері бюджетних відносин полягають в ефективному використанні бюджетних коштів, дотриманні цілей бюджетних асигнувань та призначень, своєчасному поверненні невикористаних бюджетних коштів (п.п. 4, 6, 8 ч. 1 ст. 7 Бюджетного Кодексу України (далі за текстом - БК України).
Неефективне використання бюджетних коштів, неповернення їх розпоряднику у встановлений строк порушує зазначені державні інтереси, оскільки створює загрозу економічній безпеці держави, порушує порядок надходження, акумулювання та використання бюджетних коштів, що може призвести до неможливості фінансування видатків бюджетів, у тому числі захищених.
Зокрема, за п.22 ч.1 ст.116 БК України порушення порядку і термінів здійснення попередньої оплати (авансування) за товари, роботи та послуги за рахунок бюджетних коштів є порушенням бюджетного законодавства.
Компетентним органом щодо захисту зазначених інтересів держави у бюджетній сфері, згідно з Положенням, затвердженим рішенням міської ради від 29.06.2017 №7/19-1552 є ОСОБА_1 розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради, який, відповідно п. п. 1.2, 3.5 цього положення, є головним розпорядником бюджетних коштів, як розпорядник бюджетних коштів, забезпечує в межах повноважень ефективне і цільове використання бюджетних коштів.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 БК України ОСОБА_1 розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради, як розпорядник бюджетних коштів мав би організувати внутрішній контроль для забезпечення дотримання законності та ефективності використання бюджетних коштів, досягнення результатів відповідно до встановленої мети, завдань, планів і вимог щодо діяльності бюджетної установи та її підвідомчих установ.
Усупереч покладеним обовязкам ОСОБА_1 розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради, не вжито заходів до стягнення суми штрафних санкцій за невиконання умов договору у примусовому порядку й відповідний позов до суду не предявлено.
Правовідносини, пов'язані з використанням бюджетних коштів, становлять також суспільний інтерес, а неефективне їх використання, такому суспільному інтересу не відповідає.
Не виконання зобов'язань за договором приводить до нераціонального та неефективного використання державних коштів, що не відповідає меті та принципам бюджетного процесу закріплених в Бюджетному Кодексі України.
На думку прокурора, тривала бездіяльність ОСОБА_1, яка полягала у не зверненні останнім до суду з позовом про стягнення з підрядника штрафу, свідчить про неналежний захист ОСОБА_1 інтересів держави.
Відповідно до частин третьої - п'ятої статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Проте суд наголошує, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт третій частини другої статті 129 Конституції України).
Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" від 31.03.2005).
Пункт третій частини першої статті 131-1 Конституції України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках. Тому необхідно з'ясувати, що мається на увазі під "виключним випадком" і чи є таким випадком ситуація у конкретній справі.
Насамперед, випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави". "Інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необгрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
У рекомендаціях Парламентської ОСОБА_4 Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.
Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках:
(1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
(2) у разі відсутності такого органу.
Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
Більше того, саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків тощо).
У даній справі судом не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання ОСОБА_1 розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради, який є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів територіальної громади. Навпаки, обставини справи свідчать про вжиття позивачем заходів з досудового врегулювання спору між Замовником та Підрядником по Договору №1217 від 09.08.2017 в частині стягнення штрафних санкцій та зобовязання виконати обумовлені ремонтні роботи.
Сама по собі обставина не звернення позивача з позовом протягом певного періоду, без з'ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави.
У відповідності до статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Таким чином, висновки господарського суду у цій справі узгоджуються з усталеними правовими висновками Верховного Суду, зокрема в постанові об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17, а також у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 926/03/18, від 23.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 06.02.2019 у справі № 927/246/18.
Одночасно суд наголошує, що обставини дотримання прокурором встановленої частинами 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з'ясуванню судом не залежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до приписів статей 53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган держави (за його наявності), виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутись до суду з метою захисту інтересів держави.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Тому, підтверджуючи необхідність самостійного захисту інтересів держави прокурор у позові та судових засіданнях зазначав, що Інтереси держави у сфері бюджетних відносин полягають в ефективному використанні бюджетних коштів, дотриманні цілей бюджетних асигнувань та призначень, своєчасному поверненні невикористаних бюджетних коштів. Можливе неефективне використання ОСОБА_1 бюджетних коштів, неповернення їх розпоряднику у встановлений строк порушує зазначені державні інтереси.
Проте, зазначені прокурором доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду спору.
У судовому засіданні встановлено, що умовами Договору №1217 від 09.08.2017 передбачено, що замовник здійснює оплату за фактом виконання робіть (п.3.1). Перерахування передоплати Підряднику цим Договором не передбачено.
Матеріалами справи підтверджується, що Підрядник виконав роботи на загальну суму 199223,31 грн. та саме цей обсяг робіт був оплачений Замовником.
Під час розгляду справи судом не встановлено фактів порушення порядку і термінів здійснення ОСОБА_1 попередньої оплати (авансування) ОСОБА_2 за (товари) роботи, фактів не ефективного використання бюджетних коштів, або неповернення невикористаних бюджетних коштів Підрядником
Судом встановлено, що ОСОБА_1 самостійно вживались дії досудового врегулювання спору. Крім того, у тексті позовної заяви та доданих до неї документах чітко викладено змістовний порядок та перелік вчинених позивачем (ОСОБА_1) дій, спрямованих на врегулювання спірного питання з відповідачем.
У зв'язку з цим у прокурора відсутні підстави стверджувати щодо бездіяльності ОСОБА_1 у цьому питанні та про неналежний захист державних інтересів уповноваженим органом в особі ОСОБА_1 Маріупольської міської ради.
Отже, прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 Маріупольської міської ради не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатись до суду з відповідним позовом до відповідача.
З огляду на вказані обставини справи, сама присутність прокурора на судовому процесі на стороні позивача ставить під загрозу принцип рівності та справедливий баланс між сторонами, та створює відчуття нерівності у сторони відповідача, на що він посилається в апеляційній скарзі.
Підстави представництва Прокурором інтересів держави з'ясовуються насамперед судом першої інстанції, який має досить широкий розсуд (дискрецію) в оцінці підстав звернення прокурора.
У разі вирішення спору по суті безпідставність звернення прокурора до суду на захист інтересів держави може бути підставою для скасування судового акта у випадку, коли законних підстав для такого представництва явно не було, що свідчить про порушення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України.
Проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає що у цій справі у прокурора відсутні законні підстави на звернення з даним позовом до суду в інтересах ОСОБА_1 розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради.
Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Пунктом 1 частини 1 статті 226 ГПК України встановлено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.
З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про відсутність у даному випадку законних підстав для представництва інтересів держави, що свідчить про заявлення позову особою, яка не має процесуальної дієздатності, що в свою чергу є підставою для залишення позову без розгляду відповідно до пункту 1 частини 1 статті 226 ГПК України.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається у разі, зокрема, залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у звязку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).
Керуючись п.1 ч.1 ст. 226, ст.234, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
Залишити без розгляду позовну заяву за позовом Заступника керівника Маріупольської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі ОСОБА_1 розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Вест ОСОБА_3» про стягнення штрафу у розмірі 8781556,32 грн. на підставі п.1 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України.
Вступну та резолютивну частини ухвали складено та підписано 27 лютого 2019 року.
Повний текст ухвали складено та підписано 04 березня 2019 року.
Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та відповідно до п.17.5 п.17 Розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Додаток: для Прокуратури Донецької області оригінал платіжного доручення №3725 від 10.12.2018 на суму 131723,35 грн.

Суддя Е.В. Зекунов