УХВАЛА

04 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/9044/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В.,

розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк"

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 11.12.2018

(головуючий суддя Кощеєв І. М., судді Кузнецова І.Л., Орєшкіна Е.В.)

у справі №904/9044/17

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Офпродив"

про стягнення 197 510 205,68 грн неповернутого кредиту, 48 372 120,47 грн нарахованих відсотків, 659 959 853,09 грн нарахованої винагороди (кредитний договір №2О028Г від 01.04.2008), 45 413 108,20 грн неповернутого кредиту; 11 111 073,81 грн нарахованих відсотків; 80 141 061,83 грн нарахованої винагороди (кредитний договір №2О032Г від 05.10.2009),

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2019 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк" звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 11.12.2018 у справі №904/9044/17.

Верховний Суд, розглянувши подану Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк "Приватбанк" касаційну скаргу вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Тобто, вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до процесу правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Частиною 3 статті 3 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.12.2018, що оскаржується, зокрема, призначено у справі судову економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, зупинено провадження у справі.

За приписами частини першої статті 304 ГПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.

У згаданих пунктах 2, 3 частини 1 статті 287 ГПК України не зазначено можливості самостійного касаційного оскарження ухвали суду апеляційної інстанції про призначення судової експертизи.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом частини 2 статті 304 ГПК України скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову.

10 грудня 2018 року у постанові Верховним Судом у складі колегії суддів об'єднаної палати у справі №910/9883/17 з метою забезпечення єдності та стабільності судової практики, забезпечення передбачуваності застосування правових норм, викладено правову позицію про те, що ухвала суду апеляційної інстанції про призначення експертизи не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Таким чином, оскільки ухвала суду апеляційної інстанцій про призначення експертизи не може бути оскаржена в касаційному порядку, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 11.12.2018 у справі №904/9044/17 про призначення судової економічної експертизи.

Що ж до зупинення провадження у справі, то це тимчасове і повне припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли їх може бути усунено.

Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом господарського суду, що зумовлене неможливістю вирішення спору по суті за відсутності висновків про встановлення фактів, які можуть бути встановлені лише експертом.

Враховуючи те, що оскарженою ухвалою суду апеляційної інстанції у справі, яка розглядається, призначено економічну експертизу, а для проведення експертизи матеріали справи направляються до судово-експертної установи і в цей період неможливо проводити відповідні процесуальні дії, апеляційний суд у цьому випадку скористався своїм правом, наданим йому процесуальним законом (ч. 1 ст. 228 ГПК України), що не може вважатися порушенням норм процесуального права, яке тягне за собою наслідки у вигляді скасування відповідного судового акта.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 293 ГПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Для Верховного Суду правильне застосування Центральним апеляційним господарським судом норм права при зупиненні провадження у справі №904/9044/17 є очевидними і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 11.12.2018 в частині зупинення провадження у справі на підставі частини 2 статті 293 ГПК України.

У зв'язку з викладеним заява скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження судом не розглядається.

Керуючись статтями 2, 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 11.12.2018 у справі №904/9044/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді О. Мамалуй

Л. Стратієнко