Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/983/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К.,

секретаря судового засідання: Вікарчука В.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Лисенко В.О. - адвокат, довіреність №14-207 від 26.10.2018;

від відповідача: Бас А.М. - адвокат, довіреність №06 від 16.01.2019;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі за правилами загального позовного провадження справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" (м. Коростишів, Житомирська обл.)

про стягнення 541929,59 грн

Процесуальні дії у справі.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернувся з позовом до суду про стягнення з ТОВ "Поліссягаз" 541929,59 грн, з яких: 57347,66 грн - 3% річних, 384146,45 грн - пеня, 100435,48 грн - інфляційні.

Підставою позовних вимог є порушення строків оплати за зобов'язанням на підставі договору купівлі-продаж природного газу №16-135-Н від 30.12.2015 з посиланням на ст. ст. 525, 530, 610, 625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою від 28.11.2018 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 17.01.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

З метою перевірки та необхідністю дослідження заявлених до стягнення нарахувань, суд ухвалою від 12.02.2019 відклав розгляд справи по суті на 04.03.2019 о 12:00.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Представник позивача в засіданні суду позов підтримав, оскільки договір є обов'язковим до виконання, а умови правочину містять встановлений строк остаточного проведення розрахунків. Додатковими угодами №1 від 02.03.2016, №4 від 22.08.2016 сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором. Нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат здійснені на суму заборгованості, яка сплачена відповідачем за рахунок власних коштів.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, тому що, уклавши спільні протокольні рішення, сторони домовилися про проведення розрахунків за договором на купівлю-продаж природного газу за рахунок бюджетного фінансування, а також погодилися з тим, що між ними встановлюється інший, а не той, що був врегульований договором №16-135-Н від 30.12.2015, порядок розрахунків і, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору.

Водночас представник ТОВ "Поліссягаз" як на підставу для звільнення від відповідальності посилався на постанову Кабінету Міністрів України №792 від 30.09.2015 та постанову НКРЕКП №2516 від 30.09.2015, якою затверджено алгоритм розподілу коштів, що надходять на рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки, а також установлено прядок розподілу коштів, що надходять до споживачів природного газу. Відповідач стверджував про відсутність можливості впливу на порядок, строки та розмір розрахунків з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за поставлений природний газ.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

30.12.2015 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець, позивач), з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" (покупець, відповідач), з іншої сторони, укладено договір на купівлю-продаж природного газу №16-135-Н (далі - договір), в редакціях додаткових угод №1 від 02.03.2016, №2 від 30.03.2016, №3 від 30.04.2016, №4 від 22.08.2016, №5 від 14.02.2017 (а.с. 23-35), згідно з яким продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2016 році природний газ (далі - газ), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах договору (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 1.2 договору, газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що сторони узгодили обсяг поставки газу, в редакції додаткової угоди №5 від 14.02.2017, з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2016 року, вказавши їх обсяги.

Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 13-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписаний акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. У разі, якщо покупець до 15 числа наступного за місяцем поставки газу не надає продавцю акти приймання-передачі природного газу, обсяги фактичного використання у звітному місяці газу продавцем документально не оформлюються.

У розділі 5 договору визначено ціну на природний газ, яка встановлюється Кабінетом Міністрів України (п. 5.1. договору).

Пунктом 6.1. договору сторони погодили, що оплата планових обсягів газу здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 25-го числа, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими постановою НКРЕКП. За наявності заборгованості за попередні періоди покупця перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця (п. 6.2. договору).

На підставі актів приймання-передачі природного газу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" передав, а ТОВ "Поліссягаз" отримав природний газ на загальну суму 53304935,62 грн (а.с. 36-44).

Водночас на виконання постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" №20 від 11.01.2005 між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Житомирській області, Департаментом фінансів Житомирської обласної державної адміністрації, Управлінням фінансів Коростишівської районної державної адміністрації, Управлінням праці та соціального захисту населення Коростишівської райдержадміністрації, ТОВ "Поліссягаз" та Національної акціонерною компанією "Нафтогаз України" підписано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету:

- №711 від 19.02.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 831000,00 грн (а.с. 49-53 у т. 1);

- №1021 від 21.03.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 7874000,00 грн (а.с.54-58 у т.1);

- №1184 від 14.04.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 11000000,00 грн (а.с 59-63 у т. 1);

- №1185 від 14.04.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 8200000,00 грн (а.с. 64-68 у т.1);

- №1548 від 19.05.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 5248000,00 грн (а.с. 69-73 у т.1);

- №1613 від 23.05.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 1700000,00 грн (а.с. 74-78 у т.1);

- №1773 від 17.06.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 300000,00 грн (а.с. 79-83 у т.1);

- №1774 від 17.06.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 3500000,00 грн (а.с. 84-88 у т.1);

- №1884 від 19.07.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 300000,00 грн (а.с. 89-93 у т.1);

- №1885 від 19.07.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 1400000,00 грн (а.с. 94-98 у т.1);

- №2187 від 18.08.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 541222,00 грн (а.с. 99-103 у т.1);

- №2188 від 18.08.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 368156,00 грн (а.с. 104-108 у т.1);

- №2353 від 16.09.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 1000000,00 грн (а.с. 109-113 у т.1);

- №2354 від 16.09.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 1328253,00 грн (а.с. 114-118 у т.1);

- №2570 від 20.10.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 70000,00 грн (а.с. 119-123 у т.1);

- №2819 від 17.11.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 947205,00 грн, з яких 652023,79 грн перераховуються за природний газ 2016 року за договором від 30.12.2015 №16-135-Н (а.с. 124-128 у т.1);

На підставі спільних вказаних протокольних рішень в рахунок оплати вартості природного газу за 2016 рік ПАТ "НАК "Нафтогаз України" зарахувало 44312654,79 грн.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Приписами ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) передбачено, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з матеріалами справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору на купівлю-продаж природного газу №16-135-Н від 30.12.2015.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Представник ТОВ "Поліссягаз" як на підставу заперечень посилався на те, що розрахунки за природний газ проводилися шляхом списання коштів з спеціального рахунку підприємства та на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків. Підписавши спільні протокольні рішення, сторони узгодили порядок проведення розрахунків з розподілу природного газу та змінили строки виконання боржником оплати за договором. Вказане унеможливлює нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 7 ГК України, відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно - правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно - правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

За ст.12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсація, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Дослідивши спільні протокольні рішення, суд встановив, що предметом вказаних рішень є організація проведення сторонами розрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" №20 від 11.01.2005 перерахунку коштів загального фонду Державного бюджету України у певній сумі.

Отже, спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету є частиною законодавства, оскільки укладені на виконання постанови Кабінету Міністрів України, а тому є обов'язковими для виконання всіма сторонами.

Підписання сторонами спільних протокольних рішень і виконання їх умов, а також положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, сторони фактично погодились, що оплата наданих послуг за договором в п е в н і й с у м і підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень. Тим самим сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за проданий газ відповідно до договору. Тобто, враховуючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору купівлі - продаж №16-135-Н від 30.12.2015, лише в тій сумі, яка охоплювалася спільним протокольним рішенням.

Виходячи з довідки (операції за договором №16-135-Н ТОВ "Поліссягаз"), всі підписанні протокольні рішення держава профінансувала в повному обсязі (а.с. 46-49 у т.1), що також не заперечувалося представниками сторін у судовому засіданні.

Вартість природного газу у розмірі 8992280,83 грн (53304935,62 - 44312654,79) відповідач вплатив за рахунок власних коштів.

Всі платежі, в тому числі надходження за спільними протокольними рішення, за договором №16-135-Н зараховувалися в порядку черговості в силу пункту 6.4 договору, яким передбачено, що за наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець зараховує кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

Для прикладу, на момент підписання спільного протокольного рішення №711 від 19.02.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 831000,00 грн, яке профінансоване за рахунок коштів Державного бюджету 29.03.2016, у ТОВ "Поліссягаз" вже була наявна заборгованість за зобов'язаннями січня 2016 року, яка повністю погашена 15.04.2016.

Суд дослідив, що спільні протокольні рішення містять лише посилання на договір №16-135-Н від 30.12.2015 без конкретизації періоду зобов'язання, тому всі нарахування зараховувалися в порядку черговості.

Варто зауважити, що доводи представника відповідача щодо зміни порядку та строків розрахунків мали б місце у випадку наявності основної заборгованості за договором та відсутності фінансування з Державного бюджету на погашення сум, які охоплені спільними протокольними рішеннями, тоді б такі обставини виключали б застосування штрафних санкцій у вигляді пені, так само як і нарахування 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі статті 625 ЦК України.

З огляду на те, що держава виконала зобов'язання та профінансувала всі спільні протокольні рішення, позивач нарахував пеню, інфляційні та 3% річних за порушення строків оплати за газ, здійснені за рахунок коштів ТОВ "Поліссягаз".

Відповідно до ст.610, п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, що включає його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).

Згідно з п. 7.2. договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч.1 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Додатковою угодою №4 від 22.08.2016 пункт 7.2. договору, викладено в такій редакції: "У разі невиконання покупцем п. 6.1. цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми основної заборгованості, пеню в розмірі облікової ставки Національного банку суми простроченого платежу за кожен день його прострочення. Нарахування пені не здійснюється продавцем на суму оплат, проведені покупцем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20."

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Суд, з врахуванням вартості переданого та отриманого згідно з актами приймання-передачі природного газу, здійснених відповідачем оплат, а також платежів за спільними протокольними рішеннями, перевірив нарахування пені. Розмір пені, який підлягає задоволенню, становить 384146,45 грн.

Як визначено ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з поданим розрахунком, 3 % річних у сумі 57347,66 грн (а.с.14-22) нараховані правильно та відповідно до вимог чинного законодавства.

Інфляційні нарахування на суму боргу також не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Перевіривши розрахунок інфляційних, суд зазначає про правильність розрахункового періоду, застосування індексу інфляції та математичного підрахунку, у зв'язку з чим заявлена вимога в сумі 100435,48 грн також підлягає задоволенню.

Стаття 73 ГПК України встановлює, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судовий збір, в порядку ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" (12501, Житомирська обл., м. Коростишів, вул. Київська, 55, ідентифікаційний код 39809534)

на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720)

- 384146,45 грн пені;

- 57347,66 грн 3% річних;

- 100435,48 грн інфляційних нарахувань;

- 8128,94 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 11.03.19

Суддя Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1- в справу;

2,3- сторонам (рек. з пов)