ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 Справа №914/1619/18

За позовною заявою: засновника ОСОБА_1 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька магістраль", м. Львів

до відповідача: ОСОБА_2, м. Львів

про стягнення збитків за не виконання своїх обов'язків як директора у період з 06.05.2014 по 20.12.2016 у розмірі 1270893,00 грн

Суддя У.І. Ділай

Секретар М.Я. Куць

За участі представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_4 представник (Доручення №1001 від 14.01.2019)

Від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов засновника ОСОБА_1 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька магістраль", до відповідача ОСОБА_2 про стягнення збитків за не виконання своїх обов'язків як директора у період з 06.05.2014 по 20.12.2016 у розмірі 1 270 893,00 грн.

Ухвалою суду від 04.09.2018 позовну заяву засновника ОСОБА_1 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька магістраль", №б/н від 21.08.2018 залишено без руху.

12.09.2018 за вх.№33505/18 від позивача на адресу суду надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви з доказами зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету.

Ухвалою суду від 05.10.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 08.11.2018.

08.11.2018 за вх.№42845/18 від позивача надійшли письмові пояснення по сумі завданих збитків за недотримання вимог податкового законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні 08.11.2018 надав суду усні пояснення, просив позовні вимоги задоволити.

Враховуючи неявку відповідача у судове засідання, ухвалою суду від 08.11.2018 підготовче судове засідання відкладено на 29.11.2018.

29.11.2018 за вх.№45711/18 від позивача надійшли письмові пояснення по сумі завданих збитків за недотримання вимог податкового законодавства на суму 1 270 893грн.

Сторони явки повноважних представників в судове засідання 29.11.2018 не забезпечили.

Ухвалою суду від 29.11.2018 продовжено строк підготовчого засідання та відкладено розгляд справи на 18.12.2018.

03.12.2018 за вх.№46188/18 від позивача надійшло клопотання, в якому просив направити запит до Управління Державної міграційної служби України в Львівській області щодо отримання документів, що підтверджують реєстрацію місця проживання ОСОБА_2.

Представник позивача в судовому засіданні 18.12.2018 надав суду усні пояснення, просив позовні вимоги задоволити.

Ухвалою суду від 18.12.2018 відкладено розгляд справи на 14.01.2019.

03.01.2019 за вх.№161/19 від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМСУ у Львівській обл. надійшла відповідь, в якій вказано реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 (АДРЕСА_1).

Представник позивача в судовому засіданні 14.01.2019 надав суду усні пояснення, просив позовні вимоги задоволити.

Відповідач в судове засідання 14.01.2019 явку повноважного представника не забезпечив.

Ухвалою від 14.01.2019 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду на 29.01.2019.

Сторони явки повноважних представників в судове засідання 29.01.2019 не забезпечили, про причини не явки суд не повідомили.

Ухвалою від 29.01.2019 розгляд справи відкладено на 12.02.2019.

Ухвалою від 12.02.2019 розгляд справи відкладено на 26.02.2019.

Представник позивача в судовому засіданні 26.02.2019 підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи.

Відповідач в судове засідання 26.02.2019 явку повноважного представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

В процесі розгляду матеріалів справи суд -

встановив:

Згідно наказу №1 від 06.05.2014 відповідач був призначений на посаду директора ТОВ «Галицька магістраль» та перебуваючи на даній посаді в період з 06.05.2014 до 20.12.2016 був службовою особою, на яку згідно чинного законодавства України, зокрема: ст.67 Конституції України, ст.8 розділу III Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» №996-ХІУ від 16.07.1999. ст.ст. 16, 47, 168 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (із змінами і доповненнями), покладений обов'язок та відповідальність за організацію та здійснення контролю за правильністю обчислення, та своєчасністю сплати податків, обов'язкових платежів до бюджетів та веденню господарської діяльності від імені товариства.

Як зазначив позивач, за період роботи на посаді директора, відповідач своєю бездіяльністю завдав збитки товариству в розмірі 1270893 грн, так як не забезпечив наявності первинних документів, внаслідок чого у товариства виникла заборгованість перед державою у вигляді несплати податків в зазначеній сумі.

Зазначені обставини встановлені ухвалою Сихівського районного суду від 11.06.2018 про закриття кримінального провадження у справі №464/1810/18, а також викладені обставини також відображені в Акті від 12.07.2017 №966/13-01-14-13/39205319, складеного за результатами документальної планової перевірки ТзОВ «Галицька Магістраль», яка проводилась Головним управлінням ДФС у Львівській області, зокрема протиправні дії полягали у наступному:

Так, 31.10.2014 відповідачем, як директором ТзОВ «Галицька магістраль» (генпідрядник) укладено договір підряду №У-14/1 на виконання загально-будівельних робіт з ТзОВ «Девелоперська компанія «Мальви» по об'єкту: будівництво багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: м.Ужгород, вул. Гленца, б/н. У відповідності до статті 877 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №43 5-IV зі змінами та доповненнями визначено, що будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи здійснюються відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Разом з тим, відповідач, як директор ТзОВ «Галицька магістраль» не забезпечив наявності в товаристві оформленої та затвердженої проектно-кошторисної документації на проведення будівельних робіт житлового будинку в м. Ужгород, вул. Гленца б/н, а тому задекларовані товариством витрати за 2015 рік в сумі 5 331 305, 93 грн не підтверджені первинними документами, як наслідок відсутня можливість достовірного визначення витрат, пов'язаних з виконанням будівельного контракту, чим порушено вимоги п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134. п. 135.1 ст.135. п.137 ст. 137 Податкового кодексу України та призвело до несплати податку на прибуток за 2015 рік в сумі 1 049 070,00 грн.

Також, відповідач, переслідуючи мету на умисне ухилення від сплати податків ТзОВ «Галицька магістраль» при виконанні робіт власними силами по об'єкту: будівництво багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: м. Ужгород, вул. Гленца, б/н відобразив в бухгалтерському обліку списання будівельних матеріалів на суму 1 011 472,69 грн., однак згідно акту приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2015 року вартість матеріалів, виробів та конструкцій використаних для будівництва даного об'єкту становить 514 611,36 грн. Як наслідок, будівельні матеріали на суму 496 861,33 грн. не використовувалися в будівництві та станом на кінець вересня 2015 року на залишках по складах відсутні. Таким чином, директором ТзОВ «Галицька магістраль» порушено п.185.1 ст.185. п. 187.1 ст.187. п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобовязання з податку на додану вартість за вересень - жовтень 2015 року на загальну суму 99 372,00 грн.

Також, директором ТзОВ «Галицька магістраль» укладено договір з Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради №4-КР/15 від 24.09.2015 на виконання капітального ремонту дворів, внутрішньо квартальних доріг, тротуарів на вул. Кавалерідзе, 12 у м. Львові. В подальшому відповідач, з метою ухилення від сплати податку на додану вартість без оформлення відповідної податкової накладної відобразив в листопаді 2015 року по даних бухгалтерського та податкового обліку ТзОВ "Галицька магістраль" собівартість робіт по згаданому договору, на загальну суму 1 253 824, 42 грн Однак, згідно акту приймання виконаних робіт №1 від 02.11.2015 вартість реалізації робіт по благоустрою території по вул. Кавалерідзе, 12 у м. Львові та дохід становив лише 641 567,68 грн. Таким чином, собівартість по виконанню робіт по даному об'єкті перевищила ціну реалізації на суму 612 256,74 грн, чим порушено п.187.1 ст.187. абз. 2 п.188.1 ст.188. п.200.1 ст.200. п.201.6 ст.201 ПК України та призвело до несплати податкового зобов'язання з ПДВ за листопад 2015 року в сумі 122 451,35 грн. Зазначені порушення податкового законодавства встановленні проведеною ГУ ДФС у Львівській області документальної планової перевірки ТзОВ "Галицька магістраль" за результатами якої складено акт №966/13-01-14-13/39205319 від 12.07.2017.

За твердженням позивача, директором ТзОВ "Галицька магістраль" ОСОБА_2 занижено податок на прибуток в податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік на загальну суму 1 049 070 грн. та податок на додану вартість в податкових деклараціях з ПДВ за вересень, листопад 2015 року на загальну суму 221 823 грн.

Спір виник внаслідок того, що внаслідок умисних дій директора ТзОВ «Галицька магістраль», в період з 01.01.2015 до 31.12.2015, несплачено в бюджет податків в загальній сумі 1 270 893,00 грн, відтак засновник ОСОБА_1 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька магістраль" подала позов до господарського суду Львівської області про стягнення з відповідача 1 270 893,00грн збитків.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на положення частини 2 статті 89 Господарського кодексу України у чинній редакції, якою передбачено підстави відшкодування збитків, завданих господарському товариству посадовими особами.

Проте, вказана норма внесена до Господарського кодексу України на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів" N 289-VIII від 07.04.2015 та набула чинності 01.05.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, стаття 89 ГК України не має зворотної дії в часі та підлягає застосуванню до відносин, які виникли з дня набрання чинності законом щодо захисту прав інвесторів. При цьому, пояснення, наведені позивачем та третьою особою-1, щодо можливого застосування частини 2 статті 89 Господарського кодексу України у чинній редакції до уваги судом не приймаються, оскільки є особистою думкою учасників справи та не ґрунтуються на висновках Конституційного Суду України.

Частиною 4 статті 89 Господарського кодексу України в редакції, яка була чинною у спірний період, передбачалось, що посадові особи відповідають за шкоду, заподіяну ними господарському товариству, в межах і порядку, передбачених законом.

Тобто, при розгляді цієї справи застосуванню підлягають загальні норми законодавства щодо цивільно-правової відповідальності, зокрема у вигляді відшкодування збитків, для застосування якої необхідно встановлення усіх елементів складу цивільного правопорушення.

За змістом положень статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що однією з підстав виникнення зобов'язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов'язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов'язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов'язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов'язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов'язальних правовідносин.

При цьому, відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов'язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини.

Аналогічна позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 18.03.2015 у справі № 3-18гс15.

Відсутність будь-якої з зазначених умов виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Позивач подав позов до відповідача як до посадової особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька магістраль», якою заподіяно збитки товариству на загальну суму 1 270 893,00грн збитків внаслідок ухилення від сплати податків в бюджет.

До матеріалів справи долучено ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 11.06.2018 у справі №464/1810/18, в якій зазначено, що відповідач, будучи, згідно наказу №1 від 06.05.2014, призначений на посаду директора ТзОВ «Галицька магістраль», та перебуваючи на даній посаді в період з 06.05.2014 по 20.12.2016 був службовою особою, умисно ухилився від сплати податку на додану вартість в сумі 221 823,0 грн, в тому числі по періодах: за вересень 2015 на суму 56 073,0 грн, за жовтень 2015 року на суму 43 299,0 грн, за листопад 2015 року 122 451,0 грн, та податку на прибуток за 2015 рік на загальну суму 1 049 070 грн, а всього податків на загальну суму 1 270 893 грн, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах.

Також у ухвалі Сихівського районного суду м. Львова від 11.06.2018 у справі №464/1810/18 вказано, що враховуючи, те що М.В. Тицький підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КК України, яке згідно ст.12 КК України є кримінальним правопорушенням невеликої тяжкості, з часу вчинення ним кримінального правопорушення минуло більше як два роки, підозрюваний М.В. Тицький не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків давності, а тому відповідно до ст. 286 КПК України кримінальне провадження слід закрити, звільнивши М.В. Тицький від кримінальної відповідальності.

Ухвала Сихівського районного суду м. Львова від 11.06.2018 у справі №464/1810/18 набрала законної сили 18.07.2018.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 75 ГПК Українм).

Відтак, слід вважати, що обставини, встановлені в ухвалі Сихівського районного суду м. Львова від 11.06.2018 у справі №464/1810/18 не потребують повторно доказування в межах розгляду даної справи і є преюдиційними.

Згідно ч. 1 ст. 80 Цивільного кодексу України (тут і далі в редакції, яка діяла станом на дату виникнення спірних правовідносин), юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 88 ЦК України, у статуті товариства вказуються найменування юридичної особи, органи управління товариством, їх компетенція, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до товариства та виходу з нього, якщо додаткові вимоги щодо змісту статуту не встановлені цим Кодексом або іншим законом.

Частиною 1 статті 92 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

В ч. 3 ст. 237 ЦК України встановлено, що представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 97 ЦК України, управління товариством здійснюють його органи, до яких відносяться загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

За змістом частин 2, 3 ст. 65 Господарського кодексу України, власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства.

Частиною 5 статті 65 Господарського кодексу України визначено, що керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Згідно з ч. ч. 1 - 4 ст. 62 Закону України "Про господарські товариства", у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства. Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції дирекції (директора). Дирекція (директор) підзвітна загальним зборам учасників і організує виконання їх рішень. Дирекція (директор) не вправі приймати рішення, обов'язкові для учасників товариства. Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами.

Отже, відповідно до приписів чинного законодавства, юридична особа здійснює діяльність через свої органи, компетенція, порядок створення, функціонування яких визначається установчими документами юридичної особи.

З матеріалів справи слідує та сторонами не заперечується той факт, що відповідачем, як директором Товариства неналежно виконані свої обов'язки внаслідок чого ТзОВ «Галицька магістраль» могло уникнути 1 270893,00грн податкового боргу перед бюджетом держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Застосування цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який є підставою цивільно-правової відповідальності. Склад цивільного правопорушення, визначений законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, утворюють наступні елементи: суб'єкт, об'єкт, об'єктивна та суб'єктивна сторона. Суб'єктом є боржник; об'єктом - правовідносини по зобов'язаннях; об'єктивною стороною - наявність збитків у майновій сфері кредитора, протиправна поведінка у вигляді невиконання або неналежного виконання боржником свого зобов'язання, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника і збитками; суб'єктивну сторону цивільного правопорушення складає вина, яка представляє собою психічне відношення особи до своєї протиправної поведінки і її наслідків.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає, тобто для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

При цьому, саме на позивача покладено обов'язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язання та шкодою.

Проаналізувавши матеріали справи справи, беручи до уваги обставини встановлені в ухвалі Сихівського районного суду м. Львова від 11.06.2018 у справі №464/1810/18, Господарський суд Львівської області приходить до висновку про наявність в діях відповідача всіх необхідних умов цивільно-правової відповідальності для відшкодування збитків. Матеріалами справи підтверджено наявність неналежного виконання М.В Тицьким своїх обов'язків як директора ТзОВ «Галицька магістраль», що нанесло шкідливий результат внаслідок такої поведінки, тому позивач наділений правом вимагати відшкодування понесених реальних збитків.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судовий збір покладається на останнього.

Керуючись статтями 4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-79, 91, 96, 120, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити.

2.Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 року) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька магістраль" (79031, м. Львів, вул. Стрийська, 121 Б, ідентифікаційний код 39205319) 1 270 893,00 грн збитків та 19063,40грн судового збору.

3.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України. Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст складено 11.03.2019.

Суддя Ділай У.І.