ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2019 Справа №914/2026/18

Господарський суд Львівської області в особі судді Пазичева В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна фірма ЖовкваЛТД, м. Жовква

до відповідача 1: Виконавчого комітету Жовківської міської ради, м. Жовква

відповідача 2: Жовківської міської ради, м. Жовква

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне підприємство Міністерства оборони України Львівське будівельне управління, м. Львів

про: визнання договору недійсним

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Вашкевич Н.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 108912 ордер на надання правової допомоги від 04.05.2018 року, ОСОБА_2 директор згідно наказу № 1 від 07.08.2009 року.

від відповідача 1: ОСОБА_3 дов. № 02-09/26 від 21.01.2019 року.

від відповідача2: ОСОБА_3 дов. 02-09/26 від 21.01.2019 року.від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_4 наказ № 24-ДП від 21.07.17 року.

Суд встановив: 31.10.2018 року за вх. № 2156 в канцелярії Господарського суду Львівської області зареєстровано позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна фірма Жовква до відповідача 1: Виконавчого комітету Жовківської міської ради, відповідача 2: Жовківської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне підприємство Міністерства оборони України Львівське будівельне управління, про визнання договору недійсним.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.11.2018 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання на 13.11.2018 року. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.11.2018 року, підготовче засідання відкладено на 20.11.2018 року, у звязку із відсутністю представника відповідача 1, представника відповідача 2, представника третьої особи. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.11.2018 року, підготовче засідання відкладено на 13.12.2018 року, у звязку із відсутністю представника відповідача 1, представника відповідача 2, представника третьої особи. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.12.2018 року, підготовче засідання відкладено на 18.12.2018 року, для надання доказів. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.12.2018 року, підготовче засідання відкладено на 15.01.2019 року, для надання доказів. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.01.2019 року, підготовче засідання відкладено на 21.01.2019 року, в звязку з відсутністю представника відповідача 1 та відповідача 2. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.01.2019 року, підготовче засідання відкладено на 29.01.2019 року, для надання доказів. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.01.2019 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 12.02.2019 року. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.02.2019 року, розгляд справи відкладено до 27.02.2019 року.

Оскільки, за складністю та категорією дану справу, слід розглядати за правилами загального позовного провадження, суд призначив розгляд цієї справи в підготовчому провадженні.

Позивач вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 01.11.2018року, про відкладення підготовчого засідання від 13.11.2018 року,від 20.11.2018 року, від 13.12.2018 року, від 18.12.2018 року,від 15.01.2019 року, від 21.01.2019 року, від 29.01.2019 року, від 12.02.2019 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

13.12.2018 р. за вх. № 47868/18 представник позивач подав заяву про долучення доказів до матеріалів справи.

18.12.2018 р. за вх. № 48566/18 представник позивач подав відповідь на відзив.

18.12.2018 р. за вх. № 48567/18 представник позивач подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

11.01.2019 р. за вх. № 1220/19 представник позивач подав додаткові письмові пояснення.

21.01.2019 р. за вх. № 2747/19 представник позивач подав заяву.

12.02.2019 р. за вх. № 5982/19 представник позивач подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Відповідач 1 вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 01.11.2018року,про відкладення підготовчого засідання від 13.11.2018 року,від 20.11.2018 року, від 13.12.2018 року, від 18.12.2018 року,від 15.01.2019 року, від 21.01.2019 року,від 29.01.2019 року, від 12.02.2019 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

13.12.2018 р. за вх. № 47867/18 представник відповідача 1 подав відзив на позовну заяву.

Відповідач 2 вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 01.11.2018 року, про відкладення підготовчого засідання від 13.11.2018 року, від 20.11.2018 року, від 13.12.2018 року, від 18.12.2018 року,від 15.01.2019 року, від 21.01.2019 року, від 29.01.2019 року, від 12.02.2019 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

13.11.2018 р. за вх. № 43414/18 представник відповідача 2 подав клопотання про відкладення підготовчого засідання.

18.12.2018 р. за вх. № 48487/18 представник відповідача 2 подав пояснення.

14.01.2019 р. за вх. № 1482/19 представник відповідача 2 подав пояснення.

15.01.2019 р. за вх. № 1790/19 представник відповідача 2 подав пояснення (доповнення).

21.01.2019 р. за вх. № 2555/19 представник відповідача 2 подав пояснення (доповнення).

30.01.2019 р. за вх. № 4141/19 представник відповідача 2 подав клопотання про відкладення підготовчого засідання.

11.02.2019 р. за вх. № 5850/19 представник відповідача 2 подав клопотання про відкладення підготовчого засідання.

12.02.2019 р. за вх. № 5967/19 представник відповідача 2 подав клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 01.11.2018 року, про відкладення підготовчого засідання від 13.11.2018 року, від 20.11.2018 року, від 13.12.2018 року, від 18.12.2018 року,від 15.01.2019 року, від 21.01.2019 року, від 29.01.2019 року, від 12.02.2019 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

10.12.2018 р. за вх. № 47176/18 представник третьої особи подав пояснення.

18.12.2018 р. за вх. № 48411/18 представник третьої особи подав пояснення на відзив на позовну заяву.

11.01.2019 р. за вх. № 1359/19 представник третьої особи подав додаткові пояснення.

21.01.2019 р. за вх. № 2518/19 представник третьої особи подав письмове обґрунтування.

28.01.2019 р. за вх. № 3468/19 представник третьої особи подав письмові пояснення.

Відповідно до ст. 222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу Акорд.

Відповідно до ст. 240 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 27.02.2018 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників учасників процесу, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

У позовній заяві позивач зазначає, що 10.05.2016 року між Державним підприємством Міністерства оборони України "Львівське будівельне управління (Замовник - Третя особа) та Товариством з обмеженою відповідальністю Будівельна фірма Жовква ЛТД (Генеральний інвестор) було укладено договір про спільне будівництво. Об'єктом будівництва були два 4-х поверхові 32-х квартирні житлові будинки із вбудованими нежитловими приміщеннями, що планувалися до будівництва на земельній ділянці Замовника площею - 0,4670 га, що знаходиться за адресою: вул. С. Петлюри, м. Жовква, Львівської області та належить до земель Жовківської міської ради. Предметом Договору є діяльність сторін на засадах часткової участі щодо будівництва Обєкту на Земельній ділянці з подальшим розподілом приміщень Обєкту між Сторонами згідно умов Договору.

02.08.2016 року після отримання зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт позивач, як підрядник вказаного будівництва, приступив до виконання робіт.

Позивач зазначає, що 27 грудня 2017 року Третя особа - звернулась до Голови Жовківської міської ради з листом, в якому просила укласти угоду про пайову участь у створенні та розвитку інфраструктури населених пунктів, з урахуванням положень ч. 5 ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038.

Позивач наголошує, що згідно з технічними умовами на водопостачання та водовідведення двох багатоквартирних житлових будинків по вулиці С. Петлюри в м. Жовква, виданих Комунальним підприємством «Жовківське виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства» від 25.09.2017 року № 2/41, передбачено прокладання поза межами земельної ділянки водопроводу та каналізаційного колектора діаметром 200 мм по вулиці С.Петлюри з подальшим підключенням у водопровід та в колектор діаметром 400 мм, який проходить по городах в кінці вулиці ОСОБА_5, згідно проекту. З цією метою, позивачем та Третьою особою виготовлений проект будівництва вищевказаного колектора по вул. С. Петлюри та погоджений зі всіма службами м. Жовква, і виконаний відповідно до технічних умов. Відповідно, кошти, які мали бути внесені на розвиток інфраструктури м. Жовкви, були вкладені у будівництво вищевказаного каналізаційного колектора.

Позивач зазначає, що 09.01.2018 року Третя особа отримала відповідь № 02.09/20 від Жовківської міської ради, у якій зазначено, що у відповідності до Положення про порядок залучення та використання коштів замовників будівництва на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Жовква, для здійснення розрахунку розміру пайового внеску необхідно подати оригінал зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва обєкта, затвердженого у встановленому порядку та дозвільні документи ведення будівельно-монтажних робіт з будівництва обєкту. 10.02.2018 року третьою особою подано на імя голови Жовківської міської ради усі необхідні документи, які зазначені в листі вимозі від 09.01.2018 року.

Позивач наголошує, що 25.01.2018 року отримано відповідь від Жовківської міської ради, в якій орган місцевого самоврядування просить представити в міську раду кошторисну документацію на будівництво обєктів: «будівництво 4-х поверхового 32 квартирного житлового будинку № 1 вул. С. Петлюри в м.Жовква», «Зовнішні мережі водопостачання та каналізації» (Обєктні та локальні кошториси), а також експертні звіти щодо розгляду проектної документації, виданої ДП «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА» по даних обєктах.

06 березня 2018 року позивач скерував звернення на ім'я Голови Жовківської міської ради, в якому просить укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населенного пункту, у звязку із наміром здачі в експлуатацію 1-ї черги обєкту: «Будівництво двох 4-х поверхових 32-х квартирних будинків по вул. С. Петлюри у м. Жовква». До даного звернення долучено зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва І-ї та ІІ-ї черги, копія експертної оцінки кошторисної частини проекту, копії робочих креслень.

Позивач наголошує, що зважаючи на той факт, що у Замовника обєкта будівництва не було достатньо коштів для сплати пайового внеску, 06.03.2018 року Замовник та Генеральний інвестор внесли зміни до договору про спільне будівництво та визначили, що Генеральний інвестор (позивач по справі) приймає на себе функції Замовника щодо укладення та виконання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

13.03.2018 року Жовківська міська рада надала відповідь, у якій зазначено, що питання про зарахування коштів, витрачених на зовнішні мережі водопостачання та каналізації, позамайданчикові мережі каналізації, буде передано на розгляд депутатських комісій та сесію міської ради.

14.03.2018 року позивач надав уточнюючий розрахунок (який виконано згідно зауважень і пропозицій голови Жовківської міської ради на нараді, яка відбулась 12.03.2018 року) до звернення ТзОВ «Жовква» ЛТД від 06.03.2018 року про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Жовква з наміром здачі в експлуатацію першої черги обєкта «будівництво двох 4-х поверхових 32-х квартирних будинків» по вулиці С.Петлюри,11 А, м.Жовква.

Позивач зазначає, що 21 березня 2018 року Третя особа ще раз зверталася до Голови Жовківської міської ради з листом, в якому просила укласти угоду про пайову участь у створенні та розвитку інфраструктури м. Жовква на підставі звернення ТзОВ Будівельної Фірми «Жовква» ЛТД від06.03.2018 року (вих. № 4) і уточнюючого розрахунку від 12.03.2018 року (вих. №6) для забезпечення вводу в експлуатація 4-х поверхового 32-квартирного житлового будинку (№ 1- перша черга) по вулиці С.Петлюри в м. Жовква. Однак, працівники Жовківської міської ради винесли дане питання на розгляд депутатських комісій та сесію міської ради. В подальшому Жовківська міська рада 28.03.2008 року не прийняла рішення про сплату інвестиційного внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Жовкви, хоча нормами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняття рішення з вищевказаного питання, шляхом розгляду депутатськими комісіями та сесією міської ради - не передбачено. Натомість, згідно п.12 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», питання організації розвитку інфраструктури обєктів будівництва належить до відання виконавчого органу міської ради, тобто є повноваженнями її виконавчого комітету.

Позивач зазначає, що при вирішенні питання зменшення розміру пайової участі сторона Замовника повинна надати кошторисну вартість інженерних мереж або об'єктів інженерної інфраструктури, будівництво яких поза межами його земельної ділянки є необхідним за технічними умовами, а також надати уповноваженому органу місцевого самоврядування, затвердженої в установленому порядку кошторисної документації об'єкта, яка б підтверджувала суму коштів, на яку необхідно зменшити розмір пайової участі, шляхом надання відповідних локальних кошторисів на будівельні роботи в частині будівництва зовнішніх мереж водопостачання та каналізації та поза - майданчикових мереж каналізації на загальну суму 574 463,00 грн. з ПДВ. Таким чином, розмір пайового внеску мав становити 235 119,00 грн., розрахунок якого 14.03.2018 року позивачем і було представлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше, ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Зважаючи на все вищевикладене, позивач вважає, що він вжив усіх заходів та надав достатньо документів з метою укладення договору про пайову участь та сплати решти суми пайового внеску, водночас виконавчий комітет Жовківської міської ради, не надав у 15 денний строк проекту договору про пайову участь замовника у створення і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури м. Жовкви та розрахунку величини пайової участі (внеску).

Позивач зазначає, що в червні 2018 року в його інтересах було подано адвокатський запит на отримання проекту вищевказаного договору для ознайомлення з його змістом.

09.07.2018 року проект такого договору позивач отримав, ознайомився з його змістом, відредагував в частині предмету договору та реквізитів сторін, підписав та 19.07.2018 року разом зі супровідним листом направив відповідачу з проханням його підписати протягом семи днів. Однак, станом на 30.07.2018 року жодної відповіді не отримав.

Позивач зазначає, що у відповідності з актом готовності обєкта до експлуатації, форма якого затверджена Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів від 08.09.2015 року, обовзковим реквізитом такого акта є посилання в п.12 на договір про пайову участь та документи, що підтверджують сплату пайового внеску. Без зазначення такої інформації в акті, органи архітектурно - будівельного контролю вправі не видавати сертифікат (п.п. 23-28 Положення), що матиме своїм наслідком відмову у введенні обєкта будівництва в експлуатацію та оформлення на нього правовстановлюючих документів. Вищевказані житлові будинки будувалися з метою подальшої передачі квартир у них громадянам, з якими у позивача були укладені відповідні договори купівлі - продажу майнових прав. Згідно із вищевказаними договорами позивач зобовязаний був ввести будинки в експлуатацію до 31.12.2017 року, після чого покупці змогли б оформити правовстановлюючі документи на квартири, майнові права на які вони заздалегідь придбали. Однак, зважаючи на вищевикладені обставини, позивач не зміг вчасно здати будинки в експлуатацію позивача, а покупці оформити правовстановлюючі документи.

У зв'язку з цим, за твердженням позивача, зважаючи на те, що усні та письмові переговори позивача з Виконавчим комітетом Жовківської міської ради не привели до укладення відповідного договору про пайову участь, у червні 2018 року позивач був змушений подати позов про зобов'язання укласти такий договір у судовому порядку (справа № 914/1086/18, в подальшому залишена за позивач заявою без розгляду).

Позивач вважає, що у нього було достатньо правових підстав для доведення суду своєї правоти та задоволення позовних вимог. Однак, громадяни, з якими були договірні зобовязання щодо купівлі майнових прав на майбутні квартири, все частіше почали обурюватися тому факту, що будинки не введені в експлуатацію та вважали, що вони не повинні бути заручника обставин, за яких не могли укласти договір про пайову участь.

За твердженнями позивача, з квітня 2018 року позивач почав отримувати від громадян письмові заяви з вимогою вирішити усі питання щодо введення будинків в експлуатацію. Більше того, 30.07.2018 року позивач отримав чергового листа, в якому обурені громадяни погрожували позовами про розірванням укладених договорів купівлі - продажу майнових прав та повернення усіх сплачених коштів, а також зверненням у правоохоронні органи з приводу незаконних дій та громадськими протестами.

Позивач зазначає, що зважаючи на таку соціальну напругу, не маючи іншого виходу із ситуації, що склалася, 03.08.2018 року він був змушений звернутися у виконавчий комітет Жовківської міської ради з проханням укласти договір про пайову участь у створенні та розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури м. Жовкви виключно щодо будинку №1 (1 - ша черга, кошторисна вартість 21 104 317,00 грн.), який знаходиться за адресою м. Жовква, вул. С. Петлюри, 11а., для того, щоб він зміг його здати в експлуатацію та унеможливити настання негативних фінансових наслідків у майбутньому. Цього ж дня проект такого договору був підготовлений відповідачем та переданий позивачу на підпис.

Таким чином, на думку позивача, 03.08.2018 року ним, виключно під впливом тяжких обставин, про які зазначено вище, та на загальну суму 422 086,34 грн., яка є вкрай невигідною для позивача, було укладено договір № 005 про залучення коштів замовників на розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури м. Жовква. Цього ж дня, згідно з виставленим рахунком № 479, вся сума коштів була перерахована в користь Жовківської міської ради, що підтверджується довідкою Жовківської міської ради № 02-09/755 від 07.08.2018 року.

12.10.2018 року на вищевказаний житловий будинок було видано відповідний сертифікат, що підтверджував факт здачі його в експлуатацію.

Позивач наголошує, що такий оспорюваний договір був укладений ним під впливом тяжких обставин, а саме у звязку з тим, що він не міг здати будинок в експлуатацію через протиправні дії виконавчого комітету Жовківської міської ради, який під будь яким приводом відмовлявся підписувати договір, і як наслідок, оформити правовстановлюючі документи на квартири у такому будинку, що загрожувало йому судовими позовами від громадян, з якими у позивача були укладені договори купівлі - продажу майнових прав та по яких він не виконав вчасно своїх зобовязань в частині вчасної здачі будинків в експлуатацію. Очевидним є факт, що позивач не уклав би даний договір за відсутності тяжких обставин, оскільки ним уже було подано відповідний позов в суд, та зважаючи на судову практику він міг очікувати задоволення позовних вимог та зобов'язання укласти з виконавчим комітетом Жовківської міської ради договору на інших, більш вигідних умовах, а саме:

- договір міг би бути укладеним по обох будинках;

- договір міг би бути укладений на значно меншу суму.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що у провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа № 914/2026/18 за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Жовква ЛТД» до виконавчого комітету Жовківської міської ради та Жовківської міської ради про визнання договору недійсним і повернення сплачених по ньому грошових коштів.

Ознайомившись із змістом позовної заяви та долученими до неї документами в обґрунтування позовних вимог, відповідач вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, з огляду на наступне. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те. що він неодноразово звертався до Виконавчого комітету Жовківської міської ради з листами, в яких просив укласти угоду з ним про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Жовква, відповідно до вимог Закону «Про регулювання містобудівної діяльності», в зв'язку з проведеним ним будівництва 2-х двоповерхових будинків в м.Жовква на вигідних для нього умовах, однак в цьому йому неодноразово було відмовлено.

При цьому, зазначає відповідач, позивач вважав і продовжує вважати, що виконавчий комітет Жовківської міської ради в особі міського голови зобов'язаний був укласти такий договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Жовкви на визначену ним в договорі суму інвестиційних коштів на підставі проведеного ним розрахунку та прийняти на баланс зазначені ним будівельні обєкти. Відповідно, позивач вважає, що питання прийняття водоканалізаційних та позамайданчикових мереж на баланс міської ради є компетенцією саме її Виконавчого комітету, а тому не було необхідності розглядати дане питання на сесії Жовківської міської ради.

Відповідач зазначає, що таке твердження позивача є хибним і суперечить нормам діючого законодавства України.

Відповідач вважає, що позивач та третя особа по даній справі неодноразово зверталась до виконавчого комітету Жовківської міської ради з листом про укладення договору про пайову участь та сплаті інвестиційних внесків на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Жовкви в період 2018 року, хоча відповідно до укладених з майбутніми власниками новозбудованих ним квартир, будинок позивач повинен був здати в експлуатацію до грудня 2017 року. Однак, виконкомом міської ради не представлялось можливим підготовити проект такого договору, оскільки забудовником тривалий час не надавався пакет необхідних документів, в тому числі і зведений кошторис, а в наданих документах було виявлено ряд серйозних фінансових розбіжностей, зокрема, кошторисна вартість зведеного позивачем житлового багатоповерхового будинку неодноразово зазначалась різною, що і стало підставою для спонукання позивача до проведення ним державної експертизи для встановлення дійсної кошторисної вартості даного будівельного об'єкту і саме з цієї суми, відповідно до норм чинного законодавства України, зокрема ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», було підготовлено проект договору для позивача для сплати коштів на розвиток інфраструктури м.Жовкви, з умовами якого позивач не погодився, а відповідно до складеного позивачем розрахунку, виходячи із вартості будівництва будинку, позивачем жодної суми інвестиційного внеску сплачувати не потрібно, а навпаки, Жовківська міська рада повинна була сплатити позивачу 231867,20 грн., що не відповідає вимогам закону.

Водночас, відповідач зазначає, що позивач, просив відмінусувати від суми нарахованого грошового внеску на розвиток інфраструктури міста суму коштів, затрачених на будівництво зовнішніх мереж водопостачання та каналізації, включаючи позамайданчикові мережі і прийняти ці мережі на баланс Жовківської міської ради, а це не входить в компетенцію виконавчого комітету міської ради, бо, відповідно до діючих норм Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», саме територіальні громади в особі Ради вирішують питання управління майном, в тому числі і комунальною власністю та приймають з цих питань відповідні рішення. Саме тому, всі звернення позивача з наданими документами, включаючи зведений кошторис вартості будівництва двох багатоповерхових житлових будинків, тобто питання прийняття запропонованих позивачем мереж водопостачання та каналізації, в тому числі позамайданчикових мереж, з підготовленим проектом рішення, заздалегідь погодженим з позивачем, стало предметом розгляду на черговій сесії Жовківської міської ради. Однак, позитивного рішення по даному питанні Жовківського міською радою не прийнято, а із запропонованим міською радою проектом договору позивач категорично не погоджується.

Відповідач стверджує, що основною причиною неприйняття депутатами міської ради запроектованого рішення стали суттєві розбіжності в представлених позивачем зведених кошторисах, а також те, що затрачена позивачем сума коштів на будівництво мереж водопостачання та каналізації, включаючи позамайданчикові мережі, не було попередньо погоджено із Радою.

З огляду на вказане, депутатами міської ради було запропоновано забудовнику не включати затрати, цих мереж у суму оплати пайових внесків в розвиток інфраструктури міста, оскільки ці мережі будуть лише обслуговувати збудовані позивачем будинки, квартири яких будуть ним продані, а це нанесе міському бюджету збитки на вказану позивачем суму. Законодавством України передбачено сплату пайових внесків забудовника в розвиток інфраструктури міста, оскільки містом забудовником під час будівництва будинку надається дозвіл на користування міськими водоканалізаційними мережами та водопостачанням безоплатно.

Відповідач зазначає, що Жовківською міською радою 26.04.2013 року прийнято рішення № 49 Про затвердження Положення про порядок залучення та використання коштів замовників будівництва на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Жовква, яким міська рада затвердила порядок залучення та використання коштів замовників будівництва на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Жовкви, примірний договір про оплату залучених коштів замовників будівництва та уповноважила виконавчий комітет міської ради в особі міського голови укладати такі договори.

Відповідач вказує, що відповідно до зазначеного вище Положення розмір інвестиційного внеску інвестора (замовника) на розвиток соціальної інфраструктури міста визначається за принципами: компенсації витрат бюджету міста на розширене відтворення соціальної Інфраструктури: інвестори мають компенсувати витрати місцевого бюджету на розширене відтворення соціальної інфраструктури відповідно до навантаження на інфраструктуру міста,яке вони будуть здійснювати у разі реалізації проекту будівництва. Розрахунки розмірів внесків замовників у розвиток соціальної інфраструктури здійснюються провідним спеціалістом-економістом міської ради,при цьому Жовківською міської радою цей розмір є мінімальним ( 2% з 4-ьох максимальних згідно Положення). З наведеного слідує, що забудовником сплачуються кошти, як пайова участь на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста за отриманий дозвіл на користування безоплатно міськими водоканалі заційними та іншими інженерними мережами м.Жовкви.

Відповідач зазначає, що оскільки забудовником грубо порушувалися вимоги, передбачені вище вказаним Положенням, тому його заяви тривалий час залишаєтися без розгляду і виключно по його вині, оскільки останній намагався незаконно зменшити розмір необхідного для сплати пайового внеску, представляючи в Жовківську міську раду неодноразово для проведення розрахунків неправдивий зведений кошторис вартості проведених ним будівельних робіт по будівництву житлового будинку

Відповідач наголошує, що саме тому депутати міської ради не проголосували за проект підготовленого рішення, не погодились взяти на баланс міста водоканалізаційні та позамайданчикові мережі, а звідси не погодились із запропонованим розрахунком інвестиційного внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Жовкви на загальну суму 246 607,02 грн., виключивши з цього розрахунку вказану позивачем суму вартості ніби-то затрачених коштів на будівництво водоканалізаційних та позамайданчикових мереж в сумі 537 567,60 грн. Із врахуванням зведеного кошторису, відповідно до норм діючого законодавства, забудовником потрібно сплати інвестиційний внесок на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Жовкви, в сумі 422086,34 грн., яка є обов'язковою до сплати і саме таку суму позивачем було добровільно сплачено.

Більше того, позивачем 12 квітня 2018 року заявлено адміністративний позов про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії до Львівського окружного адміністративного суду, в якому просив визнати бездіяльність Жовківської міської ради та її виконавчого комітету та зобов'язати Жовківську міську раду та виконавчий комітет зарахувати витрачені ним кошти на будівництво водоканалізаційних та позамайданчикових мереж(два 32-х квартирний будинок), в рахунок сплати інвестиційного внеску.

В черевні 2018 року позивач звернувся з позовом про зобов'язання міської ради укласти договір про сплату пайового внеску на розвиток інфраструктури міста до господарського суду Львівської області, однак у вересні поточного року позовну заяву відкликав.

Водночас, відповідач наголошує, що станом на час порушення справи позивачем зазначений вище договір укладено, а нарахована сума коштів на розвиток інфраструктури м.Жовкви сплачена позивачем добровільно, без будь якого психічного чи фізичного тиску.

У своїх поясненнях третя сторона зазначає, що ознайомившись з наданими запереченнями та копіями документів, які були додані до них, вона вважає, що вони жодним чином не спростовують підстав і обставин, викладених позивачем в позовній заяві, зокрема, тяжких обставин, за яких позивач не міг забезпечити здачу будинку № 1 в експлуатацію через протиправні дії відповідача щодо підписання договору пайової участі і, як наслідок, оформити правовстановлюючі документи на квартири в цьому будинку особам, які їх придбали за договорами купівлі - продажу майнових прав, а це загрожувало позивачу судовими позовами від них.

Всі заперечення відповідача є голослівними і нічим не підтвердженими та жодним чином не спростовують правових підстав позову про визнання недійсним договору № 005 про залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Жовква від 03.08.2018 року. Такими правовими підставами є те, що даний договір укладений не у відповідності до вимог ч. 5 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Вартість виконаних робіт з влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж водопроводу і каналізації на суму 574 463 грн., яка є інвестицією до бюджету розвитку м. Жовкви, також включена відповідачем до розрахунку пайового внеску.

Отже, на думку Третьої особи, позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, визнаються нами в повністю а тому мають бути задоволені в повному обсязі.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Згідно діючих норм ст.ст. 144-146 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку. Інші питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності ти відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом.

Надання згоди на передачу об'єктів з державної у комунальну власність та прийняття рішень про передачу об'єктів з комунальної у державну власність, а також щодо придбання об'єктів державної власності, згідно ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є прерогативою саме ради, а не її виконавчого комітету.

Відповідно до вимог ст. 28 Закону, рада делегує її виконавчим органам залучення на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих на відповідній території, та коштів населення, а також бюджетних коштів на будівництво, розширення, ремонт і утримання на пайових засадах об'єктів соціальної і виробничої інфраструктури та на заходи щодо охорони навколишнього природного середовища;

Водночас, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема вимогами ст. 40 визначено пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, а саме: Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування, відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

У разі, якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону, істотними умовами договору про пайову участь у розвитку Інфраструктури міста є: розмір пайової участі; строк (графік) сплати пайової участі; відповідальність сторін. Невід'ємною чистиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно з ч. ч. 1 - 2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з абз. 1 ч. 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Згідно з розділом 4 Положення про порядок залучення та використання коштів на розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури м. Жовква, затвердженого рішенням Жовківської міської ради № 49 від 26.04.2013 року, для здійснення розрахунку інвестору (замовнику) необхідно надати: заяву на імя міського голови, оригінал зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва обєкта, дозвільні документи на початок ведення будівельно - монтажних робіт з будівництва обєкту.

Відповідно до п. 5.3 Положення, величина пайової участі у розвитку інфраструктури м. Жовкви визначається у договорі про пайову участь, яку уклав інвестор (Замовник, Забудовник) з виконкомом міської ради з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва обєкта визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами. При цьому, не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У ході розгляду справи судом встановлено, що 10.05.2016 року між Державним підприємством Міністерства оборони України "Львівське будівельне управління (надалі - Замовник - Третя особа) та Товариством з обмеженою відповідальністю Будівельна фірма Жовква ЛТД (Генеральний інвестор) було укладено договір про спільне будівництво. Об'єктом будівництва були два 4-х поверхові 32-х квартирні житлові будинки із вбудованими нежитловими приміщеннями, що планувалися побудувати на земельній ділянці Замовника площею - 0,4670 га, що знаходиться за адресою: вул. С. Петлюри, м. Жовква, Львівської області та належить до земель Жовківської міської ради.

Предметом Договору є діяльність сторін на засадах часткової участі щодо будівництва Обєкту на Земельній ділянці з подальшим розподілом приміщень Обєкту між Сторонами згідно умов Договору.

02.08.2016 року після отримання зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт позивач, як підрядник вказаного будівництва, приступив до виконання робіт.

Згідно з технічними умовами на водопостачання та водовідведення двох багатоквартирних житлових будинків по вулиці С. Петлюри в м. Жовква, виданих Комунальним підприємством «Жовківське виробниче управління водопровідно- каналізаційного господарства» від 25.09.2017 року № 2/41, передбачено прокладання поза межами земельної ділянки водопроводу та каналізаційного колектора діаметром 200 мм по вулиці С.Петлюри з подальшим підключенням у водопровід та в колектор діаметром 400 мм, який проходить в кінці вулиці ОСОБА_5, згідно проекту. З цією метою позивачем та Третьою особою виготовлений проект будівництва вищевказаного колектора по вул. С.Петлюри.

09.01.2018 року Третя особа отримала відповідь № 02.09/20 від Жовківської міської ради, у якій зазначено, що у відповідності до Положення про порядок залучення та використання коштів замовників будівництва на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Жовква, для здійснення розрахунку розміру пайового внеску необхідно подати оригінал зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва обєкта, затвердженого у встановленому порядку та дозвільні документи ведення будівельно-монтажних робіт з будівництва обєкту.

25.01.2018 року отримано відповідь від Жовківської міської ради, в якій орган місцевого самоврядування просить представити в міську раду кошторисну документацію на будівництво обєктів: «будівництво 4-х поверхового 32 квартирного житлового будинку №1 вул. С. Петлюри в м.Жовква», «Зовнішні мережі водопостачання та каналізації» (Обєктні та локальні кошториси), а також експертні звіти щодо розгляду проектної документації, видані ДП «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА» по даних обєктах.

06 березня 2018 року позивач скерував звернення на ім'я Голови Жовківської міської ради, в якому просить укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населенного пункту у звязку із наміром здачі в експлуатацію 1-ї черги обєкту: «Будівництво двох 4-х поверхових 32-х квартирних будинків по вул. С. Петлюри у м.Жовква. До даного звернення долучено зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва 1-ї та ІІ-Ї черги, копія експертної оцінки кошторисної частини проекту, копії робочих креслень.

13.03.2018 року Жовківська міська рада надала відповідь, у якій зазначено, що питання про зарахування коштів, витрачених на зовнішні мережі водопостачання та каналізації, позамайданчикові мережі каналізації буде передано на розгляд депутатських комісій та сесію міської ради.

21 березня 2018 року Третя особа ще раз зверталася до Голови Жовківської міської ради з листом, в якому просила укласти угоду про пайову участь у створенні та розвитку інфраструктури м. Жовква на підставі звернення ТзОВ Будівельної Фірми «Жовква» ЛТД від 06.03.2018 року (вих. № 4) і уточнюючого розрахунку від 12.03.2018 року (вих. № 6) для забезпечення вводу в експлуатація 4-х поверхового 32-квартирного житлового будинку (№ 1- перша черга) по вулиці С.Петлюри в м. Жовква.

Однак, працівники Жовківської міської ради, винесли дане питання на розгляд депутатських комісій та сесію міської ради. В подальшому Жовківська міська рада 28.03.2008 року не прийняла рішення про сплату інвестиційного внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Жовкви. Виконкомом міської ради не представлялось можливим підготовити проект такого договору, оскільки забудовником тривалий час не надавався пакет необхідних документів, в тому числі і зведений кошторис, а в наданих документах було виявлено ряд серйозних фінансових розбіжностей, зокрема кошторисна вартість зведеного позивачем житлового багатоповерхового будинку неодноразово зазначалась різною, що і стало підставою для спонукання позивача до проведення ним державної експертизи для встановлення дійсної кошторисної вартості даного будівельного об'єкту і саме з цієї суми, відповідно до норм чинного законодавства України, зокрема ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», було підготовлено проект договору для позивача для сплати коштів на розвиток інфраструктури м.Жовкви, з умовами якого позивач не погодився. Відповідно до складеного позивачем розрахунку, виходячи із вартості будівництва будинку позивачем жодної суми інвестиційного внеску сплачувати не потрібно, а навпаки, Жовківська міська рада повинна була сплатити позивачу 231867,20 грн.

Саме тому, всі звернення позивача з наданими документами, включаючи зведений кошторис вартості будівництва двох багатоповерхових житлових будинків, тобто питання прийняття запропонованих позивачем мереж водопостачання та каналізації, з підготовленим проектом рішеняя, заздалегідь погодженим з позивачем, стало предметом розгляду на черговій сесії Жовківської міської ради.

У зв'язку з цим, за твердженням позивача, зважаючи на те, що усні та письмові переговори позивача з Виконавчим комітетом Жовківської міської ради не привели до укладення відповідного договору про пайову участь, у червні 2018 року позивач був змушений подати позов про зобов'язання укласти такий договір у судовому порядку (справа № 914/1086/18, в подальшому залишена за заявою позивача без розгляду).

Позивач вважає, що у нього було достатньо правових підстав для доведення суду своєї правоти та задоволення позовних вимог. Однак, громадяни, з якими були договірні зобовязання щодо купівлі майнових прав на майбутні квартири, все частіше почали обурюватися тому факту, що будинки не введені в експлуатацію та вважали, що вони не повинні бути заручниками обставин, за яких не могли укласти договір про пайову участь.

Таким чином, 03.08.2018 р. на загальну суму 422 086,34 грн., було укладено договір № 005 про залучення коштів замовників на розвиток інженерно транспортної та соціальної інфраструктури м. Жовква.

Цього ж дня згідно з виставленим рахунком № 479 вся сума коштів була перерахована в користь Жовківської міської ради, що підтверджується довідкою Жовківської міської ради № 02-09/755 від 07.08.2018 року.

12.10.2018 року на вищевказаний житловий будинок було видано відповідний сертифікат, що підтверджував факт здачі його в експлуатацію.

В ході розгляду справи встановлено, що Жовківською міською радою 26.04.2013 року прийнято рішення № 49 «Про затвердження Положення про порядок залучення та використання коштів замовників будівництва на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Жовква», яким міська рада затвердила порядок залучення коштів залучення та використання коштів замовників будівництва на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Жовкви, примірний договір про оплату залучених коштів замовників будівництва та уповноважила виконавчий комітет міської ради в особі міського голови укладати такі договори, тобто Жовківська міська рада делегувала таке право виконавчому органу ради.

Відповідно до зазначеного вище Положення, розмір інвестиційного внеску інвестора (замовника) на розвиток соціальної інфраструктури міста визначається за принципами компенсації витрат бюджету міста на розширене відтворення соціальної Інфраструктури: інвестори мають компенсувати витрати місцевого бюджету на розширене відтворення соціальної інфраструктури відповідно до навантаження на інфраструктуру міста,яке вони будуть здійснювати у разі реалізації проекту будівництва.

При розгляді депутатами Жовківської міської ради питання визначення умов Договору пайової участі позивача позитивного рішення по даному питанню Жовківського міською радою не прийнято, а із запропонованим міською радою проектом договору позивач категорично не погоджується.

Основною причиною неприйняття депутатами міської ради запроектованого рішення стали суттєві розбіжності в представлених позивачем зведених кошторисах, а також те, що затрачена позивачем сума коштів на будівництво мереж водопостачання та каналізації, включаючи позамайданчикові мережі, не було попередньо погоджено із Радою.

Виходячи із вищенаведеного, враховуючи діючі норми чинного законодавства України, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню із-за наступних підстав підстав:

- позивачем укладено договір про залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Жовкви за № 005 від 03 серпня 2018 року добровільно, без будь якого фізичного чи психологічного тиску, а вказана в договорі сума коштів, нарахована у відповідності до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівновної діяльності, згідно наданого позивачем зведеного кошторису вартості робіт по будівництву 1-ої черги 32-ох квартирного житлового будинку, зазначена в договорі сума інвестиційного внеску добровільно сплачено повністю;

- позивач неодноразово надавав в бухгалтерію міської ради неналежні документи, занижуючи кошторисну вартість проведених ним будівельних робіт по будівництву обєкту;

- позивач не звертався до Жовківської міської ради з проханням відтермінувати йому сплату грошового внеску пайової участі на розвиток інфраструктури міста з врахуванням його тяжкого фінансового становища, надаючи підтверджуючі документи.

Таким чином, твердження позивача, що 03.08.2018 року ним, виключно під впливом тяжких обставин, про які зазначено вище, та на загальну суму 422 086,34 грн., яка є вкрай невигідною для позивача, було укладено договір № 005 про залучення коштів замовників на розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури м. Жовква не доведене належними та допустимими доказами.

12.10.2018 року на вищевказаний житловий будинок було видано відповідний сертифікат, що підтверджував факт здачі його в експлуатацію.

Крім того, згідно з ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 2 ст. 327 Цивільного кодексу України, управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у редакції, що діяла на момент укладання спірного договору від 30.07.2014 р., встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, щопредставляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сімї та родичів, смерть годувальника; загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки.

Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Більше того, позивачем 12 квітня 2018 року заявлено адміністративний позов про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії до Львівського окружного адміністративного суду, в якому просив визнати бездіяльність Жовківської міської ради та її виконавчого комітету та зобов'язати Жовківську міську раду та виконавчий комітет зарахувати витрачені ним кошти на будівництво водоканалізаційних та позамайданчикових мереж (два 32-х квартирний будинок). в рахунок сплати інвестиційного внеску.

В черевні 2018 року позивач звернувся з позовом про зобов'язання міської ради укласти договір про сплату пайового внеску на розвиток інфраструктури міста до Господарського суду Львівської області, однак у вересні поточного року позовну заяву відкликав.

За змістом ст. ст. 14, 15 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під поняттям "охоронюваний законом інтерес", відповідно до рішення Конституційного суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004р., необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Спосіб захисту порушеного права обумовлюється нормою матеріального права, яка регулює ті чи інші правовідносини між сторонами спору. Тому, позивач, формулюючи позовні вимоги, повинен відштовхуватися від тих наданих йому законом прав, які були об'єктивно порушені відповідачем і позов повинен бути направлений на припинення цих правопорушень та на відновлення порушеного права. Таким чином, право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права. При цьому, обраний спосіб захисту не лише повинен бути встановлений договором або законом, але і бути ефективним засобом захисту, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Отже, в позовній заяві позовні вимоги обґрунтовано з посиланням на наявність правових підстав застосування норм ст. 233 ЦК України, а також наслідків такого застосування, згідно ст. 216 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Згідно ч. 2 ст. 233 ЦК України, при визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, з наведеного вище не вбачається, що позивачем надано належні та допустимі докази наявності тяжких обставин, під впливом яких було укладено Договір про пайову участь № 005 від 03.08.2018 р.

Переписка між сторонами справи, а також переписка між позивачем і власниками квартир не може вважатися доказом наявності таких обставин.

Згідно ст. 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Отже, обставини на які посилається позивач, як на тяжкі обставинами, є звичайними обставинами здійснення підприємницької діяльності, зокрема, з урахуванням ризику позивача.

Крім того, оцінка правильності дій відповідача виходить за межі предмету спору у даній справі, а така повинна розглядатись в межах позовних вимог, з якими звернувся позивач раніше, зокрема до Львівського окружного адміністративного суду та Господарського суду Львівської області, від яких позивач вімовився до винесення судового рішення по суті.

Отже, оскільки позивач не підтвердив наявність правових підстав визнання Договору недійсним, тому є відсутніми підстави для застосування наслідків недійсності до такого правочину.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що позивачем не представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідачем позовні вимоги спростовані, суд прийшов до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна фірма Жовква до відповідача 1: Виконавчого комітету Жовківської міської ради, відповідача 2: Жовківської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне підприємство Міністерства оборони України Львівське будівельне управління, про визнання договору недійсним не є обґрунтованим та не підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач подав платіжне доручення № 771 від 23.10.2018 року на суму 1762,00 грн. та платіжне доручення № 42 від 11.02.2018 року на суму 6331,31 грн. про сплату судового збору.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, слід покласти на сторін пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 07.03.2019 р.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення підлягає оскарженню в порядку ст. 256 ГПК України.

Суддя Пазичев В.М.