УХВАЛА

04 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 922/3010/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.01.2019

(головуючий суддя

та ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.12.2018

(суддя Прохоров С.А.)

у справі №922/3010/18

за позовом ОСОБА_5

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія",

2. ОСОБА_4,

3. ОСОБА_6

про визнання недійсними окремих положень статуту,

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.01.2019 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.12.2018 у справі №922/3010/18.

Частиною 2 статті 6 та частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.11.2018.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.12.2018 клопотання ОСОБА_4 задоволено частково. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.01.2019 ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.12.2018 залишено без змін.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (рішення Європейського Суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України").

Частиною 3 статті 3 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 287 ГПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Отже, ухвали місцевого господарського суду про скасування забезпечення позову або про відмову в забезпеченні позову, відмову в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову (пункт 4 частини першої статті 255 ГПК України), не належать до переліку судових рішень, які підлягають оскарженню у касаційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.01.2019 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.12.2018 у справі №922/3010/18, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 234, 255, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №922/3010/18 за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.01.2019 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.12.2018.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді О. Мамалуй

Л. Стратієнко