СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2019 р. Справа № 917/643/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Гребенюк Н.В., суддя Стойка О.В.

секретар судового засідання Євтушенко Є.В.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1, за довіреністю, ордером; ОСОБА_2, за довіреністю;

від відповідача - ОСОБА_3, за довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства «Габріель», с. Погребняки, Полтавська область вх. № 743П/З на рішення господарського суду Полтавської області від 04.09.2018 р. у справі № 917/643/18 (суддя Бунякіна Г.І., повний текст складено та підписано 10.09.2018 р.)

за позовом Фермерського господарства «Габріель», с. Погребняки, Полтавська область

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, м. Полтава

про визнання договору оренди земельної ділянки від 29 грудня 2010 року поновленим та визнання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 29 грудня 2010 року укладеною

ВСТАНОВИЛА:

01.06.2018 р. Фермерське господарство «Габріель» (далі ФГ «Габріель», позивач) звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (далі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, відповідач) про:

- визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 29.12.2010 р. загальною площею 21,3 га (кадастровий номер :00:008:0157), яка розташована на території Погребняківської сільської ради Семенівського району Полтавської області;

- визнання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 29.12.2010 р. загальною площею 21,3 га (кадастровий номер :00:008:0157), яка розташована на території Погребняківської сільської ради Семенівського району Полтавської області укладеною.

31.07.2018 р. до суду першої інстанції надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, відповідно до якої ФГ «Габріель» просить:

- визнати поновленим договір оренди земельної ділянки від 29.12.2010 р. загальною площею 21,3 га (кадастровий номер :00:008:0157), яка розташована на території Погребняківської сільської ради Семенівського району Полтавської області;

- визнати укладеною додаткову угоду № 1 від ____ листопада 2015 року про поновлення договору оренди землі від 29.12.2010 р. між ФГ «Габріель» та ГУ Держгеокадастру у Полтавській області щодо земельної ділянки площею 21,3 га (кадастровий номер :00:008:0157), яка розташована на території Погребняківської сільської ради Семенівського району Полтавської області.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 09.08.2018 р., якою закрито підготовче провадження у справі, зазначену заяву позивача прийнято до розгляду. Тобто, місцевим господарським судом вирішено спір по суті з урахуванням заяви позивача про уточнення позовних вимог.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 04.09.2018 р. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване, зокрема, з тих підстав, що позивач не надав належних доказів погодження сторонами всіх істотних умов договору під час процедури його поновлення, а факт продовження користування земельною ділянкою та внесення орендної плати після закінчення строку дії договору не свідчить про законність користування орендарем цією земельною ділянкою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ФГ «Габріель» звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду повністю та прийняти нове рішення, яким визнати договір оренди земельної ділянки від 29.12.2010 р. поновленим, а додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 29.12.2010 р. укладеною.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Позивач стверджує, що звернувся до відповідача у строк, що відповідає вимогам ч.ч. 1-3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме 26.11.2015 р., за 33 дні до закінчення договору оренди землі, що підтверджується копією акта прийому-передачі клопотання ОСОБА_4, засвідченого підписом начальника відділу та печаткою.

За доводами апеляційної скарги, ФГ «Габріель» не могло повідомити орендодавця про намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди землі від 29.12.2019 р. на той самий строк (5 років), оскільки вимогами Закону України «Про оренду землі» встановлений мінімальний строк дії такого договору у 7 років.

Позивач вважає, що наявне в матеріалах справи листування сторін стосується реалізації переважного права позивача, яке за змістом листів ГУ Держгеокадастру у Полтавській області не було реалізоване виключно з формальних підстав; після закінчення строку дії договору оренди відповідач не просив повернути земельну ділянку за актом приймання-передачі, а продовжував листування з орендарем, зволікаючи з підписанням додаткової угоди.

ФГ «Габріель» зазначає, що останнім тричі пропонувалися ГУ Держгеокадастру у Полтавській області до підписання проекти додаткових угод про продовження договору оренди, але відповідач безпідставно відмовляв в їх укладенні, внаслідок чого позивача позбавлено гарантованого права відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яке підлягає судовому захисту.

На виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2018 р. та у визначений нею строк, від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ГУ Держгеокадастру у Полтавській області просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ФГ «Габріель», а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

У даному відзиві відповідач вважає, що договір оренди землі не може бути пролонгований, оскільки позивач порушив строк звернення на поновлення договору оренди землі, передбачений чинним законодавством, а також сторонами не досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, висунутих додатково.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що позивач повинен був звернутися безпосередньо до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про поновлення договору оренди землі з відповідним проектом додаткової угоди, оскільки саме Головне управління є розпорядником земель і приймає рішення щодо поновлення або надає вмотивовану відмову.

26.12.2018 р. через канцелярію суду від відповідача надійшли письмові додаткові пояснення.

У судовому засіданні 21.01.2019 р. протокольною ухвалою оголошено перерву до 25.02.2019 р. о 12 год. 30 хв.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, з урахуванням зазначених додаткових пояснень.

Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2010 році між Семенівською районною державною адміністрацією Полтавської області, як орендодавцем, та ФГ «Габріель», як орендарем, укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (рілля), яка знаходиться на території Погребняківської сільської ради за межами с. Погребняки, загальною площею 21,3 га, у т.ч. 21,3 га ріллі земель запасу.

Умовами п. 8 договору сторонами погоджено, що договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно з п. 21 договору, після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Відповідно до п. 36 договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розвязується у судовому порядку.

Дія договору припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено (п. 37 договору).

Згідно з п. 43 договору, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір зареєстрований в Семенівському райвідділі ПРФ Центрі ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.12.2010 р. за № 03.

Отже, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що строк дії даного договору закінчився 29.12.2015 р.

До 2013 року земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності надавалися в оренду за рішенням районних державних адміністрацій (ст. 122 Земельного кодексу України в редакції до 2013 року). Законом України від 6 вересня 2012 року № 5245-УІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності (який набрав чинності 01 січня 2013 року) внесено зміни до Земельного кодексу України відповідно до яких з 01 січня 2013 року повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності перейшли до Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів (Держземагентство України). Таким чином, з 1 січня 2013 року від імені та в інтересах держави України право власності земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності здійснював центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів та його територіальні органи, а отже, районні державні адміністрації з 2013 року позбавлені таких повноважень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.14 № 442 Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади утворено Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.15 № 5 Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 1. Реорганізовано територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 2 (п. 2). Установлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру (п. 3).

Згідно з розпорядженням КМУ від 31 березня 2015 року №294-р «Питання Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» функції та повноваження Державного агентства земельних ресурсів у звязку з розформуванням покладено на Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Отже, розпорядником спірної земельної ділянки наприкінці 2015 року вже стало ГУ Держгеокадастру у Полтавській області.

Позивач листом-повідомленням б/н від 26.11.2015 р. звернувся до відповідача з проханням продовжити термін дії договору оренди землі сільськогосподарського призначення № 03 від 19.12.2010 р. шляхом підписання додаткової угоди.

Згідно з додатковою угодою № 1 до договору оренди землі, на яку міститься посилання в додатках у листі-повідомленні б/н від 26.11.2015 р., позивач запропонував відповідачу викласти п. 8 договору в наступній редакції: «Договір укладено на 15 років, але в будь-якому випадку він діє до моменту закінчення збирання врожаю орендарем».

ФГ «Габріель» не надано до матеріалів справи доказів надсилання зазначеного листа-повідомлення відповідачеві безпосередньо на його адресу підприємствами поштового звязку (фіскальних чеків, накладних, описів вкладення тощо), проте позивач стверджує, що доказом надсилання цього документа ГУ Держгеокадастру у Полтавській області є акт прийому-передачі клопотань громадян до ГУ з питань передачі земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб від Семенівського районного відділу Держгеокадастру у Полтавській області (а.с.115).

Відповідно до вхідного штрих-кодового ідентифікатора кореспонденції лист-повідомлення ФГ «Габріель» б/н від 26.11.2015 р. зареєстровано у ГУ Держгеокадастру у Полтавській області 23.12.2015 р. за № 34-6550/0/77-15.

У звязку з відсутністю на зазначеному акті прийому-передачі клопотань будь-якої відмітки, зокрема, штрих-коду про реєстрацію, яка здійснюється автоматизованою системою вхідної кореспонденції «ДОК ОСОБА_5 2.0», проставлення якої є обовязковою дією при реєстрації вхідних документів відповідно до вимог Інструкції з діловодства в ГУ Держгеокадастру у Полтавській області та територіальних відділів Держгеокадастру у районах та містах області, даний акт не є належним доказом у справі щодо підтвердження факту надсилання листа-повідомлення б/н від 26.11.2015 р. саме 26.11.2015 р.

Таким чином, позивачем пропущено 30-денний строк, встановлений умовами п. 8 договору оренди та ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» на звернення до відповідача з метою пролонгації договору.

Розглянувши лист-повідомлення позивача б/н від 26.11.2015 р., відповідач листом № 34-16-7777.6-414/2-16 від 22.01.2016 р. (який надіслано на адресу ФГ «Габріель» рекомендованим листом з повідомленням № 726) повідомив позивача про пропуск строку для подання повідомлення про поновлення договору оренди та про відсутність погодження умов, запропонованих ФГ «Габріель» у додатковій угоді, що виключає наявність підстав для поновлення договору оренди. У даному листі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області також зазначено, що договори оренди землі можуть бути поновлені тільки по сформованих земельних ділянках, які є обєктом цивільних прав у відповідності до ст.ст. 79, 79-1 Земельного кодексу України, підтвердженням чого є витяг з Державного земельного кадастру.

В матеріалах справи міститься лист-повідомлення ФГ «Габріель» б/н від 16.12.2016 р., згідно з яким позивач повторно просив відповідача продовжити термін дії договору оренди землі сільськогосподарського призначення № 03 від 29.12.2010 р. шляхом підписання додаткової угоди, а у разі недосягнення згоди на внесення запропонованих позивачем змін до договору оренди розробити та направити на адресу позивача проект додаткової угоди на умовах відповідача у встановлені законодавством терміни.

Докази надсилання листа-повідомлення ФГ «Габріель» б/н від 16.12.2016 р. на адресу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до листа-повідомлення ФГ «Габріель» б/н від 09.03.2017 р. у звязку з неотриманням відповіді на лист від 16.12.2016 р. позивачем повторно направлено відповідачеві проект додаткової угоди до договору оренди землі сільськогосподарського призначення № 03 від 29.12.2010 р. в якості доказів надсилання цього листа відповідачеві позивачем до матеріалів справи надано копію опису вкладення у цінний лист від 10.03.2017 р.

Відповідач листом № 27-16-0.32-637/2-17 від 27.01.2017 р. у відповідь на лист б/н від 16.12.2016 р. сповістив позивача про те, що за інформацією Відділу Держгеокадастру у Семенівському районі Полтавської області спірна земельна ділянка належить до земель природоохоронного призначення відповідно до розробленого і в установленому законом порядку затвердженого «Проекту роздержавлення і приватизації земель колективного сільськогосподарського підприємства «Погребняківське» Семенівського району Полтавської області 1997 року».

Згідно з листом № 237/03-03-06 від 16.01.2018 р. Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської ОДА у межах земельної ділянки площею 21,3 га (кадастровий номер :00:008:0157) природні обєкти, що мають особливу наукову цінність і перебувають на обліку в Департаменті, відсутні. В межі існуючих та перспективних до заповідання територій та обєктів природно-заповідного фонду зазначена земельна ділянка не входить.

За змістом довідки відділу Держгеокадастру у Семенівському районі Полтавської області № 31-1624-99.3-91/33-16 від 10.02.2016 р. та листа Погребняківської сільської ради Семенівського району Полтавської області № 55 від 10.02.2017 р. станом на 01.01.2016 р. в користуванні ФГ «Габріель» перебувають землі площею 21,3 га, в т.ч. рілля земель запасу 21,3 га. Тобто, після закінчення строку дії договору позивач, в порушення умов п. 21 договору та вимог земельного законодавства, не повернув відповідачеві спірну земельну ділянку, а продовжив нею користуватися.

Згідно з довідкою Погребняківської сільської ради Семенівського району Полтавської області № 568 від 29.05.2018 р. земельна ділянка площею 21,3 га з кадастровим номером :00:008:0157 на протязі 2016, 2017 та І кв. 2018 року використовувалася ФГ «Габріель» за призначенням; орендна плата у зазначений період сплачена в повному обсязі відповідно до умов договору; заборгованість по орендній платі станом на 01.05.2018 р. відсутня.

Посилаючись на те, що конклюдентні дії ФГ «Габріель» - продовження користування спірною земельною ділянкою та внесення відповідної орендної плати після закінчення строку дії договору свідчать про намір ФГ «Габріель» скористатися своїм переважним правом та поновити договір оренди землі, строк дії якого закінчився, позивач звернувся з відповідним позовом до суду на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Правовідносини щодо оренди земельних ділянок, які виникли між позивачем та відповідачем, регулюються, насамперед, Законом України "Про оренду землі", Земельним кодексом України та Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України, підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір, який за своєю правовою природою є правочином.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 202 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду землі", відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 6 Закону України "Про оренду землі", визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

ОСОБА_5 оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону (п. 5 ст. 126 Земельного кодексу України).

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Положеннями ст. 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них (ч. 1). Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2).

Згідно з частинами 1, 8 ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, повязані з орендою землі, регулюються законом.

Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" визначено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Таким чином, спеціальним законом, який регулює відносини щодо найму (оренди) землі, є Закон України "Про оренду землі".

Згідно з вимогами ст. 15 Закону України "Про оренду землі", істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є строк дії договору оренди.

Статтею 31 Закону визначено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Статтею 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 654 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору вчиняється у такій самій формі, що і договір, який змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Таким чином, правочин, спрямований на зміну або розірвання договору, здійснюється у тій самій формі, що і сам договір. Здійснюється він у вигляді додаткової угоди до договору або угоди про розірвання договору.

Статтею 777 Цивільного кодексу України встановлені наступні переважні права наймача: 1. Наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк;

наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк;

умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

2. Наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, у разі продажу речі, переданої у найм, має переважне право перед іншими особами на її придбання.

Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (ст. 764 Цивільного кодексу України).

У відповідності до статті 33 Закону України «Про оренду землі», по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Як неодноразово зазначав Верховний Суд України, переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі може бути реалізоване шляхом двох окремих правових підстав: перша наведена у ч.1-ч.5 вказаної статті, друга - у ч. 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

За змістом ч.1-ч.5 згаданої статті, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Правова конструкція, що передбачена ч.1-ч.5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» узгоджується з положеннями статті 777 Цивільного кодексу України.

Частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено іншу правову підставу, яка полягає в наступному: у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, ч.1-ч.5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендар ініціює питання поновлення договору оренди землі на новий строк шляхом направлення орендодавцю листа-повідомлення та проекту додаткової угоди. Отримавши зазначений лист-повідомлення та проект додаткової угоди, орендодавець вчиняє ряд юридично значимих дій, а саме: (а) перевіряє його на відповідність вимогам закону, (б) узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, (в) приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), (г) укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

Тобто, якщо орендар, маючи на меті реалізацію свого переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк, ініціював перед орендодавцем питання про таке поновлення, скориставшись правовим механізмом ч.1-ч.5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», то ч. 6 вказаної статті не може бути застосована до таких правовідносин, оскільки: (1) не передбачає звернення орендаря до орендодавця; (2) переговори сторін щодо зміни (за необхідності) істотних умов не проводяться.

Таким чином, виходячи з того, що в ч.1-ч.5 та ч.6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» містять дві окремі правові підстави реалізації орендарем свого переважного права на поновлення договору оренди землі, вони не можуть бути застосовані одночасно, оскільки є різними за своєю правовою природою, механізмом застосування та правовими наслідками. Сам лише факт спливу місячного строку за відсутністю листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди, разом з іншими підставами, вказаними в ч.6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», не може свідчити про автоматичне поновлення договору оренди землі за наявності вже погоджених сторонами змін істотних умов договору оренди.

Позивач стверджує, що враховуючи факт належного виконання обовязків за договором оренди, факт продовження користування позивачем земельною ділянкою та відсутність заперечень орендодавця щодо пролонгації правовідносин протягом місячного строку після закінчення дії договору оренди, зазначений правочин є автоматично поновленим на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в ході листування між сторонами щодо поновлення договору оренди землі на новий строк у відповідності до ч.1-ч.5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» позивачем запропоновано поновити цей договір на інших умовах, а саме з терміном дії договору у 15 років.

Наразі, підлягає врахуванню правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 21.02.2018 р. у справі № 908/1164/17, згідно з якою оскільки сторони не досягли домовленості щодо істотних умов договору, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося, тому відсутні правові підстави вважати, що у позивача виникло право на позов на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» з посиланням на те, що позивач після закінчення терміну дії договору оренди землі продовжив користуватися земельною ділянкою за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

В даній постанові Верховний Суд зазначив, що сам лише факт спливу місячного строку за відсутності листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди, разом з іншими підставами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», не може свідчити про автоматичне поновлення договору оренди землі за наявності вже застосованого позивачем поновлення договору оренди на підставі ч.1-ч.5 Закону України «Про оренду землі» та наявності заперечень з боку орендодавця (Держгеокадастру) у його поновленні.

Отже, висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову є законним та обґрунтованим.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Полтавської області від 04.09.2018 р. у справі № 917/643/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 01.03.2019 р.

Головуючий суддя В.І. Пушай

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя О.В. Стойка