ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2019 Справа №914/2188/18

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І. за участю секретаря судового засідання Сала О.А., розглянувши матеріали

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю "Суффле Агро Україна", с. Крупець, Славутський район, Хмельницька область,

до відповідача 1: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива", с. Банюнин, Кам'янка-Бузький район, Львівська область,

до відповідача 2: ОСОБА_2, АДРЕСА_1,

предмет спору: солідарне стягнення 9 010 129,47 грн.,

підстава позову: порушення зобов'язань по договору поставки № від 01.01.2018 року та договору поруки №050/2018 від 25.06.2018 року,

за участю представників:

позивача: не з'явився,

відповідача 1: не з'явився,

відповідача 2: не з'явився.

ПРОЦЕС

26.11.2018 року на розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю «Суффле Агро Україна» до відповідача 1 Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» та до відповідача 2 ОСОБА_2 про солідарне стягнення 9 010 129,47 грн.

Ухвалою суду від 03.12.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 17.12.2018 року.

Ухвала про відкриття провадження отримана позивачем 07.12.2018 року, що підтверджено повідомленнями про вручення поштового відправлення; конверти, адресовані відповідачам на адреси, вказані в позовній заяві (відповідачачу 1 - 80454, Львівська обл., Кам'янка-Бузький район, село Банюнин, відповідачу 2 - 81121, Пустомитівський район, с. Муроване, вул. Будівельна,18), повернулися на адресу Господарського суду Львівської області з відміткою «за закінченням термінів зберігання».

У судовому засіданні 17.12.2018 року відкладено підготовче засідання на 21.01.2019 року. Відводів складу суду сторонами не заявлено.

У судовому засіданні 21.01.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 30.01.2019 року.

30.01.2019 року сторони явку представників не забезпечили, від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на інший день у зв'язку з неможливістю забезпечення явки представника. Відповідачі повторно явку представників не забезпечили, докази вручення їм ухвали суду відсутні: конверти, адресовані відповідачам, повернулися з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Судом відкладено перше засідання по суті на 20.02.2019 року та надіслано запит в Адресно-довідкове бюро для з'ясування місця проживання чи місця перебування відповідача 2.

18.02.2019 року від позивача надійшла заява про закриття провадження в частині стягнення 212 099,83 грн. боргу, в решті заявлені позовні вимоги позивач підтримує та просить задовольнити.

25.02.2019 року від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області надійшло підтвердження про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 з 13.02.2004 року - Пустомитівський район, с. Муроване, вул. Будівельна,18.

25.02.2019 року від позивача надійшли пояснення та заява про поновлення строків для подання доказів.

У судове засідання 27.02.2019 року учасники справи явки представників не забезпечили. Заяв, клопотань від сторін не надходило. Судом розглянуто подану позивачем заяву про долучення до матеріалів доказів - Загальних умов закупівлі зерна від 01.07.2018 року та податкову накладну №20 від 21.12.2018 року, які подані на підтвердження настання строку виконання зобов'язання між сторонами, подання яких на стадії розгляду справи по суті, за твердженнями позивача, було неможливим у зв'язку з великою кількістю документів в бухгалтерії позивача, який є великим платником податків і здійснює господарські операції з більш, ніж тисячею контрагентів, з якими оформляє велику кількість первинних бухгалтерських документів. Відповідно до ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Забезпечуючи стороні можливість реалізації її процесуальних прав, враховуючи зазначення причин неможливості подання відповідних документів на стадії підготовчого провадження, суд вважає за доцільне задовольнити заяву про поновлення строку на подання доказів.

Суд звертає увагу, що відповідачі явку представників у жодне судове засідання не забезпечили, конверти з ухвалами-викликами повертаються до суду з відмітками «за закінченням термінів зберігання» та «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення». Інших адрес відповідачів суду не повідомлено та з матеріалів справи не встановлено.

Згідно з ч.7 ст.120 ГПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Суд також зазначає, що він ним відстежено на сайті Укрпошти поштове відправлення за ідентифікатором 285, вказаним на поштовій накладній від 19.11.2018 року про надіслання позиваечм Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Нива" на адресу - 80454, Львівська область, Кам'янка-Бузький район, с. Банюнин копії позовної заяви з додатками, вбачається отримання адресатом кореспонденції 27.11.2018 року. Підтвердження отримання кореспонденції (позовної заяви з додатками) ОСОБА_2 на сайті Укрпошти відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи здійснення судом повідомлення відповідачів про відкриття провадження у справі та хід розгляду справи шляхом надіслання ухвал на відому суду адресу, неповідомлення суду інших адрес, враховуючи строки розгляду справи, суд вважає, що ним вчинено всі залежні від нього дії для повідомлення сторін про розгляд справи, відтак, допустимим є здійснення розгляду справи по суті в даному судовому засіданні. Крім цього, отримавши позовну заяву, відповідач 1, обізнаний про ініціювання позивачем позову в господарському суді та не був позбавлений можливості щодо ознайомлення з матеріалами справи чи з судовими рішеннями, доступними в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

У судовому засіданні 27.02.2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН

Спір між сторонами виник у зв'язку з невиконанням, на переконання позивача, відповідачем 1 грошових зобов'язань по договору поставки. Позивач зазначає, що здійснив поставку товару відповідачу як покупцю на загальну суму 12 645 608,00 гривень, що підтверджується видатковими накладними. Відповідно до коригування кількісних та вартісних показників від 15.08.2018 року вартість товару була зменшена на 26 312,15 гривень, що підтверджується також накладною. Крім цього, заборгованість в сумі 3 609 157,78 грн. погашена шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Відтак, на час звернення з позовом до суду заборгованість по договору становить 9 010 129,47 грн., які і є предметом спору в даній справі. Під час розгляду справи, з твердженнями позивача, відбулося зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 212 099,83 грн., у зв'язку з чим в частині позовних вимог на вказану суму позивачем заявлено клопотання про закриття провадження. Суму заборгованості в розмірі 8 798 029,64 грн. позивач просить стягнути солідарно з покупця та з його поручителя - ОСОБА_2, оскільки між останнім та позивачем було укладено договір поруки, на виконання умов якого після пред'явлення поручителю претензії її вимоги залишились невиконані.

Відповідачі відзиву на позовну заяву не подали, доказами наявність боргу не спростовували, правом на участь в судових засіданнях та ознайомлення з матеріалами справи не скористалися.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ІЗ МАТЕРІАЛІВ СПРАВИ

01.01.2018 року Товариство з додатковою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (надалі по тексту рішення - позивач, згідно з договором - продавець) та Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нива» (надалі по тексту рішення - відповідач, згідно з договором - покупець) уклали договір поставки №, відповідно до п.1.1 якого такий є змішаним договором у розумінні частини 2 статті 628 Цивільного кодексу України та об'єднує договори поставки та надання послуг. Договір направлений на забезпечення продавцем покупця посівним матеріалом, засобами захисту рослин, добривами для сільськогосподарського сезону, а також на надання послуг, пов'язаних із вирощуванням врожаю. Продавець зобов'язується поставляти, а покупець приймати та оплачувати вартість наступних сільськогосподарських товарів: насіння, засобів захисту рослин, мінеральні добрива, добрива для позакореневого підживлення.

Згідно з п.3.1 договору поставка здійснюється автомобільним транспортом на умовах ЕХW (склад продавця), якщо інше не передбачено в специфікації. Умови поставки викладаються у відповідності з вимогами ІНКОТЕРМС 2010, за виключенням тих особливостей, що притаманні зовнішньоекономічній діяльності. Продавець може використовувати склади, визначені в договорі, або інші за погодженням сторін.

Також сторони погодили, що товар вважається переданим за кількістю та якістю (цілісність упаковки та інші видимі дефекти) за умови підписання товарно-транспортної (залізничної) накладної чи видаткової накладної покупцем. У зв'язку з тим, що постачання за договором має характер централізовано-кільцевих перевезень, підписання видаткової накладної представником покупця можливе без довіреності на отримання матеріальних цінностей шляхом скріплення свого підпису на документах печаткою покупця, відміченою в даному договорі в пункті «Реквізити та підписи Сторін».

Ціна та умови оплати товару визначені розділом 4 договору. Так, номенклатура товару, його кількість та ціна зазначаються у специфікаціях до даного договору. При оплаті товару покупець обов'язково повинен вказати номер та дату рахунку чи видаткової накладної, в іншому разі продавець залишає за собою право зарахувати кошти на закриття будь-якої існуючої заборгованості покупця. Якщо інші умови оплата не будуть погоджені сторонами, покупець зобов'язується оплатити вартість товару не пізніше 31 жовтня 2018 року. Якщо в додатках до договору буде вказана дата із зазначенням лише дати та місяця, вважатиметься, що мова йде про 2018 рік.

Також згідно з п.4.5 сторони домовились, що в разі, коли ціна товару визначається в іноземній валюті, ціна товару в гривні буде визначатися відповідно до курсу валюти на МВБ (комерційний курс) на кінець банківського дня/закриття торгів: показник «ПРОДАЖ» згідно з даними сайту https://minfin.com.ua/currency/mb/ на дату, що передує: даті виставлення рахунку фактури, при попередній оплаті, або даті складання видаткової накладної, при оплаті після поставки.

У період з 26.02.2018 року по 01.08.2018 року сторонами підписано специфікації на поставку товару на загальну суму 7 067 889,13 грн., 115 950,00 дол. США, 28 118,40 євро.

Позивачем здійснювалась поставка наступним чином:

відповідно до специфікації № на суму 332 174,87 грн. шляхом складання видаткових накладних від 19.03.2018 року на загальну суму 390 793,77 грн.;

специфікації № на суму 350 199,86 грн. шляхом складення видаткових накладних від 20.03.2018 року на суму 407 152,58 грн.;

специфікації № на суму 6 385 514,40 грн. шляхом складення видаткових накладних від 11-13.04.2018 року, 17-18.04.2018 року, 23-26.04.2018 року, 04, 07, 10.05.2018 року на загальну суму 7 127 381,59 грн.;

специфікації № на суму 18 144,00 євро шляхом складення видаткової накладної від 19.04.2018 року на суму 691 665,72 грн.;

специфікації № на суму 40 968,00 дол шляхом складення видаткової накладної від 19.04.2018 року на суму 1 261 090,80 грн.;

специфікації № на суму 46 666,80 дол шляхом складення видаткової накладної від 20.04.2018 року на суму 839 161,45 грн., від 23.04.2018 року на суму 516 871,20 грн., від 22.05.2018 року на суму 47 192,45 грн., тобто на загальну суму 1 403 225,10 грн.;

специфікації № на суму 9 974,00 євро шляхом складення видаткових накладних від 20.04.2018 року на суму 45 444,36 грн., від 23.04.2018 року на суму 46 344,11 грн., від 24.05.2018 року на суму 271 595,17 грн., тобто на загальну суму 363 383,64 грн.;

специфікації № на суму 3 648,00 доларів шляхом складення видаткової накладної від 04.05.2018 року на суму 84 431,10 грн.;

специфікації № на суму 2 880,00 доларів шляхом складення видаткової накладної від 07.05.2018 року на суму 89 261,54 грн.;

специфікації № на суму 744,00 доларів шляхом складення видаткової накладної від 11.05.2018 року на суму 22 923,94 грн.;

специфікації № на суму 18 507,00 доларів шляхом складення видаткових накладних від 16.05.2018 року на суму 269 735,44 грн. та від 17.05.2018 року на суму 300 770,57 грн., на загальну суму 570 50,01 грн.;

специфікації № на суму 2 556,00 доларів шляхом складення видаткових накладних від 22.05.2018 року на суму 67 145,34 грн. та від 24.05.2018 року на суму 11 270,93 грн., на загальну суму 78 416,27 грн.;

специфікації № на суму 2 200,00 доларів шляхом складення видаткової накладної від 24.05.2018 року на суму 81 032,56 грн.;

специфікації № на суму 2 728,80 доларів шляхом складення видаткової накладної від 25.05.2018 року на суму 83 950,63 грн.;

специфікації № на суму 11 654,40 доларів шляхом складення видаткової накладної від 04.06.2018 року на суму 358 407,79 грн.;

специфікації № на суму 3 170,40 доларів шляхом складення видаткової накладної від 06.06.2018 року на суму 97 592,82 грн.;

специфікації № на суму 120,00 доларів шляхом складення видаткової накладної від 15.06.2018 року на суму 3 707,29 грн.;

специфікації № на суму 276,00 доларів шляхом складення видаткової накладної від 19.06.2018 року на суму 8 578,80 грн.;

специфікації № на суму 6 912,00 доларів шляхом складення видаткової накладної від 01.08.2018 року на суму 186 416,30 грн.

Видаткові накладанні підписані на загальну суму 13 387 475,93 грн., хоча позивач стверджує, що вартість поставленого товару становила 12 645 608,00 грн.

Відповідно до накладної № від 15.08.2018 року сторонами проведено коригування кількісних та вартісних показників, внаслідок чого вартість товару була зменшена на 26 312,15 гривень.

01.11.2018 року позивачем покупцю надіслано заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог та вимогу про погашення заборгованості, копія якої з доказами надіслання та отримання долучена до матерів справи. Зі змісту заяви вбачається, що по договору поставки у покупця наявна заборгованість у розмірі 12 619 287,25 грн. У свою чергу позивач має заборгованість перед СТОВ «Нива» в сумі 1 556 284,89 грн. по договору купівлі-продажу № від 29.09.2018 року, у розмірі 1 338 744,89 грн. по договору по договору купівлі-продажу № від 29.08.2018 року, у розмірі 714 128,00 грн. по договору по договору купівлі-продажу № від 27.08.2018 року. Відтак, позивач просив сплатити решту заборгованості - 9 010 129,47 грн.

Відповідь на вказану заяву та вимогу, як і докази її заперечення чи виконання, у матеріалах справи відсутні.

Акт звіряння розрахунків станом на 31.10.2018 року в сумі 9 010 129,47 грн. покупцем не підписано.

13.02.2019 року позивачам надіслано покупцю заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 212 099,83 грн. внаслідок поставки покупцем позивачу товару на підставі договору № від 21.12.2018 року та видаткової накладної № від 21.12.2018 року.

Крім цього, 25.06.2018 року Товариство з додатковою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (кредитор) та ОСОБА_2 (поручитель) уклали договір поруки №050/2018, відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язків СТОВ «Нива», , перед кредитором за договором поставки № від 01 січня 2018 року, укладеним між кредитором та боржником, у разі нездійснення боржником обов'язків з оплати товару кредитору до 31.10.2018 року. Порука поширюється як на існуючі зобов'язання боржника перед кредитором на дату підписання цього договору поруки, так і на ті, що виникнуть у майбутньому в межах договору поставки та ліміту відповідальності поручителя: обов'язку боржника сплатити кошти за поставлений товар (основний борг) в межах його вартості в сумі до 12 459 192,10 грн. із ПДВ; обов'язку боржника сплатити коригування основного боргу - перерахунок основного боргу в частині товарів, ціна яких виражена в іноземній валюті, відповідно до умов договору поставки; строк оплати - до 31 жовтня 2018 р.; обов'язку боржника у випадку прострочення оплати сплатити кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день затримки; обов'язку боржника у випадку прострочення оплати сплатити кредитору штраф в розмірі 15% від суми боргу за кожен 1 (один) календарний місяць прострочення.

Згідно з п.2.1 договору поруки у разі порушення боржником обов'язків за договором поставки поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором за зобов'язаннями згідно договору поставки та п. 1.1 цього договору.

У разі порушення боржником умов оплати товару в строки, передбачені договором поставки, кредитор звертається з письмовою вимогою до боржника про оплату вартості поставленого товару та сплати штрафних санкцій відповідно положень договору поставки (п.3.2). Згідно з п.3.2, якщо боржник не виконає письмову вимогу кредитора, передбачену п. 3.1 цього договору, в строк, що дорівнює 10 (десяти) календарним дням з моменту її отримання або виконає її частково, поручитель зобов'язаний сплатити кредитору несплачену боржником суму боргу протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту отримання вимоги кредитора до боржника шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок кредитора.

13.11.2018 року позивачем надіслано поручителю вимогу про виконання оплати за договором поставки № від 01.01.2018 року (копія вимоги та докази її надіслання долучені до позовної заяви).

Дані факти матеріалами справи підтверджуються, документально не спростовувались.

ВИСНОВКИ СУДУ

Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з огляду на таке.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається зі встановлених вище обставин справи, спір між сторонами виник внаслідок існування між позивачем та відповідачем 1 правовідносин по договору поставки, а між позивачем та відповідачем 2 - правовідносин по договору поруки.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин (ч.ч.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України).

Договором поставки сторони погодили, що товар вважається переданим за кількістю та якістю за умови підписання товарно-транспортної (залізничної) накладної чи видаткової накладної покупцем. У зв'язку з тим, що постачання за договором має характер централізовано-кільцевих перевезень, підписання видаткової накладної представником покупця можливе без довіреності на отримання матеріальних цінностей шляхом скріплення свого підпису на документах печаткою покупця, відміченою в даному договорі в пункті «Реквізити та підписи Сторін». Договором також визначено, що номенклатура товару, його кількість та ціна зазначаються у специфікаціях до даного договору.

Із матеріалів справи встановлено, що сторонами підписано специфікації, тобто погоджено поставку товару на загальну суму 7 067 889,13 грн., 115 950,00 дол. США, 28 118,40 євро. Судом також встановлено, а відповідачами не спростовано, що покупець та постачальник за період квітень-серпень 2018 року на підставі договору від 01.01.2018 року здійснили поставку та прийняття товару на підставі відповідних видаткових накладних, копії яких долучені до матеріалів справи, на загальну суму 13 387 475,93 грн., що підтверджено видатковими накладними, скріпленими печатками та підписами представників сторін. Позивач у позовній заяві стверджує, що вартість поставленого товару згідно з видатковими накладними, переліченими у тексті позовної заяви, які відповідають копіям, долученим до позовної заяви, становила 12 645 608,00 грн. Водночас, наведені розбіжності не впливають на кінцеву суму заборгованості, яку позивач просить стягнути на дату вирішення спору судом.

Суд звертає увагу, що сторони домовились про порядок переведення ціни товару в іноземній валюті в ціну в гривні, зокрема, відповідно до курсу валюти на МВБ (комерційний курс) на кінець банківського дня/закриття торгів: показник «продаж» згідно з даними сайту https://minfin.com.ua/currency/mb/ на дату, що передує: даті виставлення рахунку фактури, при попередній оплаті, або даті складання видаткової накладної, при оплаті після поставки. Так, суд зазначає, що ціна товару у специфікаціях та у видаткових накладних різниться. Проте, видаткові накладні, які є первинними документами та підтверджують факт поставки товару постачальником і прийняття покупцем, підписані сторонами, скріплені печатками, а також містять ціну, виражену в гривні, тому, суд вважає, що сторонами погоджено поставку товару за цінами, зазначеними у видаткових накладних.

Щодо строків оплати поставленого товару, то договором визначено, що якщо інші умови оплати не будуть погоджені сторонами, покупець зобов'язується оплатити вартість товару не пізніше 31 жовтня 2018 року. Кожна специфікація містить строк оплати - 31.10.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У матеріалах справи немає доказів здійснення оплати покупцем вартості отриманого товару у повному обсязі чи частково у строк, погоджений сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи відсутність доказів здійснення відповідачем 1 оплати вартості товару у строк до 31.10.2018 року, то з 01.11.2018 року покупець вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Водночас, як підтверджується підписаною сторонами та скріпленою їх печатками видатковою накладною, 15.08.2018 року сторонами відкориговано вартість товару - насіння сої Ліссабон R1 в кількості 24,000 т. (була поставлена згідно з видатковою накладною № від 19.04.2018 року), а саме зменшено загальну вартість товару на 26 321,15 грн., у зв'язку з чим сума заборгованості зменшилась.

01.11.2018 року позивачем надіслано покупцю заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 3 609 157,78 грн. Копія відповідної заяви з доказами її надіслання та отримання адресатом 08.11.2018 року долучені до матерів справи. Зі змісту заяви вбачається, що по договору поставки від 01.01.2018 року у покупця Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» наявна заборгованість у розмірі 12 619 287,25 грн. У свою чергу ТОВ «Суфле Агро Україна» має заборгованість перед СТОВ «Нива» в сумі 1 556 284,89 грн. по договору купівлі-продажу № від 29.09.2018 року, у розмірі 1 338 744,89 грн. по договору по договору купівлі-продажу № від 29.08.2018 року, у розмірі 714 128,00 грн. по договору по договору купівлі-продажу № від 27.08.2018 року.

13.02.2019 року позивач також звернувся до відповідача із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 212 099,83 грн., оскільки 21.12.2018 року Сільськогосподарське ТзОВ «Нива» на підставі договору № від 21.12.2018 року та видаткової накладної № від 21.12.2018 року (копії яких долучено до заяви про закриття провадження в частині позовних вимог) поставило позивачу товар, вартістю 212 099,83 грн. Як вбачається з опису вкладення у цінний лист та поштових накладних, 13.02.2019 року Сільськогосподарському ТзОВ «Нива» позивачем надіслано заяву від 13.02.2019 року про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Стосовно здійснення зарахування позивачем зустрічних зобов'язань суд зазначає таке. Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Як зазначив Верховний суд у постанові від 15.03.2018 р. у справі № 914/909/17, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому). Допускаються випадки, так званого часткового зарахування, коли одне зобов'язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов'язання. В такому випадку зобов'язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами. Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, зокрема грошей). Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Це означає, що заяви однієї сторони достатньо для проведення зарахування. Заява про зарахування зустрічних однорідних вимог є односторонньою угодою (договором), яка оформляється заявою однієї з сторін, і якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі на підставі статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до суду.

Суд звертає увагу, що для зарахування зустрічних однорідних вимог необхідним є з'ясування строку виконання зобов'язання позивачем по договорах, вказаних ним як підстава виникнення зустрічних зобов'язань. Так, відповідних договорів купівлі-продажу № від 29.09.2018 року, купівлі-продажу № від 29.08.2018 року, купівлі-продажу № від 27.08.2018 року позивачем не подано і дослідити строки здійснення позивачем як покупцем оплати встановити неможливо. Позивач стверджує, що сторони передбачили, що внаслідок зустрічних поставок у сторін одразу настає строк оплати і право на застосування положень ст.601 ЦК України. Наведене, на його переконання, підтверджене положеннями п.4.5 Загальних умов закупівлі зерна, укладених сторонами 01.07.2018 року, відповідно до якого у разі поставки товару та настання у продавця (СТОВ «Нива») зустрічної заборгованості перед покупцем за іншим договором (договорами) за поставлений посівний матеріал (насіння, засоби захисту росли тощо), строк оплати за вказаний посівний матеріал продавцем вважатиметься таким, що настав, а покупець (ТОВ «Суфле Агро Україна») отримає право на зарахування зустрічних однорідних вимог; а також положеннями п.4.7 договору поставки: незалежно від строків оплати, зазначених в даному договорі чи додатках/специфікаціях до нього, строк оплати товару вважатиметься таким, що настав, у разі, коли у продавця виникає зустрічне грошове зобов'язання перед покупцем за договорами поставки зерна. В такому разі строк оплати товару на суму зустрічного зобов'язання вважатиметься таким, що настав, а продавець матиме право на зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку, передбаченому ст. 601 Цивільного кодексу України.

Однак, суд зазначає, що наведені умови стосуються настання строку оплати у відповідача, тоді як суд з'ясовує настання строку оплати у позивача як покупця, після настання якого однорідні вимоги можуть бути зараховані як зустрічні. Разом з тим, навіть за умови неможливості встановлення такого строку оплати з наданих позивачем пояснень, неврахування судом обставини зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 3 609 157,78 грн., суд звертає увагу, що позивачем заявлено до стягнення суму боргу, визначену, на його розсуд та за його розрахунками, і суд не вправі стягувати з відповідача заборгованість у розмірі, більшому, ніж заявлено до стягнення позивачем.

Щодо здійснення зустрічного зарахування на суму 212 099,83 грн., то суд зазначає, що із долученого позивачем договору купівлі-продажу № від 21.12.2018 року вбачається, що строки оплати визначені наступним чином - 80% до 04.01.2019 року, 20% - після реєстр. ПН. Відповідна податкова накладна складена та подана 21.12.2018 року, копія якої долучена до матеріалів справи. Тобто, строк оплати по вказаному договору у позивача як покупця на час надіслання заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог 13.02.2019 року настав і заборгованість в розмірі 212 099,83 грн. вважається припиненою. Тобто, заява ТОВ «Суфле Агро Україна» від 13.02.2019 року є достатнім правочином для припинення зобов'язань відповідача 1 по договору поставки від 01.01.2018 року № на суму 212 099,83 грн. зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Відтак, позивачем подано обґрунтовану заяву про закриття провадження в частині стягнення 212 099,83 грн. основного боргу, адже спір у цій частині після відкриття провадження у даній справі став відсутнім, що на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України має наслідком закриття провадження у відповідній частині позовних вимог. З наведеного вище вбачається, що за розрахунками суду залишок несплаченої вартості товару не співпадає із визначеним позивачем залишком заборгованості, проте, позивач підтримує позовні вимоги у розмірі 8 798 029,64 грн., за межі яких суд не вправі виходити.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що позовні вимоги про стягнення 8 798 029,64 грн. з відповідача 1 як з покупця по договору поставки є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а провадження в частині стягнення 212 099,83 грн. підлягає закриттю. Щодо солідарної відповідальності відповідачів у даній справі, суд зазначає таке.

Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі (ч.ч.1,2 ст.553 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як встановлено вище, 25.06.2018 року Товариство з додатковою відповідальністю "Суффле Агро Україна" та ОСОБА_2 уклали договір поруки №050/2018 на забезпечення виконання обов'язків СТОВ «Нива» перед кредитором за договором поставки № від 01 січня 2018 року. Договором передбачено, що у разі порушення боржником обов'язків за договором поставки поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором за зобов'язаннями згідно договору поставки та п. 1.1 цього договору.

Щодо суб'єктного складу сторін договору поруки суд враховує положення ст.20 ГПК України та позицію Великої палати Верховного суду, наведену у постанові від 13.03.2018 року у справі № 415/2542/15-ц. Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України у редакції вказаного Закону України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають, зокрема, при виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. Тобто, з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, якщо сторонами цього основного зобов'язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб'єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Позивач, звертаючись з даним позовом у справі, об'єднав вимоги щодо виконання договору поруки як основного зобов'язання з вимогами щодо виконання договорів поруки, укладених для забезпечення основного зобов'язання, що відповідає зазначеним вимогам законодавства та дає підстави розглядати відповідний спір за правилами господарського судочинства.

Згідно з п.3.2 договору поруки у разі порушення боржником умов оплати товару в строки, передбачені договором поставки, кредитор звертається з письмовою вимогою до боржника про оплату вартості поставленого товару та сплати штрафних санкцій відповідно до положень договору поставки. Згідно з п.3.2, якщо боржник не виконає письмову вимогу кредитора, передбачену п. 3.1 цього договору, в строк, що дорівнює 10 (десяти) календарним дням з моменту її отримання або виконає її частково, поручитель зобов'язаний сплатити кредитору несплачену боржником суму боргу протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту отримання вимоги кредитора до боржника шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок кредитора.

Звертаючись до боржника із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог 01.11.2018 року, яку боржник отримав 08.11.2018 року, позивач заявляв вимогу про необхідність здійснення оплати залишку боргу в розмірі 9 010 129,47 грн. У зв'язку з невиконанням таких вимог, 13.11.2018 року позивач звернувся з вимогою про сплату 9 010 129,47 грн. до ОСОБА_2 як до поручителя, що відповідає погодженій сторонами умові договору поруки (п.3.2). Тобто, позивач звернувся до поручителя з вимогою оплатити заборгованість по договору поставки в сумі 9 010 129,47 грн., і будь-які заперечення чи відповіді поручителя щодо підстав чи строку виконання забезпеченого зобов'язання позивачу не надходили, у матеріалах справи такі відсутні. Докази виконання поручителем вимоги від 13.11.2018 року як на час звернення з позовом до суду, так і на час вирішення спору, також відсутні. Заперечень щодо виконання обов'язку поручителя на час отримання ним вимоги від кредитора чи на час пред'явлення йому позовних вимог не надходило.

Відповідно до частини першої статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відтак, з огляду на солідарний обов'язок перед кредитором боржника за основним зобов'язанням і поручителя кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про наявність у відповідачів солідарного обов'язку по виконанню зобов'язання за договором поставки від 01.01.2018 року, у зв'язку з чим обґрунтованими є позовні вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів суми заборгованості. Враховуючи досліджені та встановлені вище обставини справи, перевіривши доводи позивача, не спростовані та не заперечені відповідачами, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог і часткове закриття провадження з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.9 ст. 129 та ч.3 ст.130 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд даної справи покладається на відповідачів порівну, а не солідарно, як просить позивач. Суд враховує позицію Пленуму Вищого господарського суду України, наведену у п.4.1 постанови 21.02.2013 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», а саме, якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, ч.9 ст.165, ст. ст. 231, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" та ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Провадження в частині солідарного стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" та ОСОБА_2 212 099,83 грн. заборгованості закрити.

3. Стягнути солідарно з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" (80454, Львівська обл., Кам'янка-Бузький район, село Банюнин, код ЄДР 03760823) та з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (30068, Хмельницька обл., Славутський район, село Крупець, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 43, код ЄДР 34863309) 8 798 029,64 грн. заборгованості.

4. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" (80454, Львівська обл., Кам'янка-Бузький район, село Банюнин, код ЄДР 03760823) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (30068, Хмельницька обл., Славутський район, село Крупець, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 43, код ЄДР 34863309) 67 575,98 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

5. Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (30068, Хмельницька обл., Славутський район, село Крупець, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 43, код ЄДР 34863309) 67 575,98 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 05.03.2019 року.

Суддя Матвіїв Р.І.