ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року Справа № 916/1890/18
м.Одеса, проспект Шевченка, 29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної,

суддів С.В. Таран, І.Г.Філінюка

(склад судової колегії змінений відповідно до розпорядження керівника апарату №17 від 08.01.2019р. та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2019р.)

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від ТОВ «Горяц-Т» - ОСОБА_1 за довіреністю;

від ТОВ «Молком» - ОСОБА_2 за довіреністю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т»

на рішення господарського суду Одеської області від 08 листопада 2018 року

у справі №916/1890/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Молком»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т»

про стягнення 110658,16грн.

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_3

час і місце ухвалення рішення: 08.11.2018р. о 15:24год, м. Одеса, господарський суд Одеської області, зала судових засідань №13

повний текст рішення складений 13.11.2018р.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 05.02.2019р. оголошувалась перерва згідно ст.216 ГПК України.

В судовому засіданні 26.02.2019р. згідно ст.ст.233, 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

05.09.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Молком» (надалі позивач, ТОВ «Молком»), звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т» (надалі відповідач, ТОВ «Горяц-Т») про стягнення 110 658,16грн. заборгованості за Договором поставки з відстроченням платежу №54/15 від01.07.2015р.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що заборгованість у ТОВ «Горяц-Т» перед ТОВ «Молком» виникла на підставі угоди №1 від 29.12.2016р. про заміну сторони Договору, згідно із п.1 якої сторони погодили замінити одну із сторін Договору №54/15 від 01.07.2015р. укладеного між ТОВ «Горяц-Т» та ТОВ «Стабфор» , а саме передати новому постачальнику (ТОВ «Молком») усі права та обовязки первісного постачальника (ТОВ «Стабфор») за договором №54/15 від01.07.2015р. Пунктом 4 Угоди №1 від 29.12.2016р. станом на 29.12.2016р. сторони погодили, що сума заборгованості ТОВ «Горяц-Т» перед ТОВ «Стабфор» за договором №54/15 становить 65 835,86грн. За таких умов з 29.12.2016р. ТОВ «Молком» за умовами угоди №1 отримав право вимагати від ТОВ «Горяц-Т» виконання його грошових зобовязань за договором №54/15 в сумі 65 835,86грн.

Позивач зазначає, що строк погашення заборгованості відповідача настав не пізніше 30 календарних днів з моменту укладення трьохсторонньої угоди №1 від 29.12.2016р., тобто 28.01.2017р.

ТОВ «Молком» стверджує, що ним на адресу відповідача, яка зазначена в Угоді №1 та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, була направлена вимога від 13.08.2018р. про погашення заборгованості у розмірі 65 835,86грн. та відповідний рахунок для оплати . Однак дану вимогу відповідачем не отримано та цінне поштове відправлення з повідомленням про вручення повернулось на адресу позивача з відміткою «закінчення терміну зберігання». За таких умов, позивач вважає 13.08.2018р. строком предявлення позивачем відповідачеві вимоги щодо погашення суми заборгованості за договором №54/15 яка складає 65 835,86грн..

Також позивач просив стягнути з відповідача 10 827,62грн. інфляційних втрат, 3 187, 14грн. 3% річних від простроченої суми заборгованості та передбачену п.5.2 Договору поставки пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що за розрахунком позивача становить 30 807,54грн.

В відзиві на позовну заяву ТОВ «Горяц-Т» заперечувало проти задоволення позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими, та просило відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, відповідач зазначає, що позивачем не було враховано, що за Договором переведення боргу від 18.05.2017р., грошове зобовязання, що виникло за Договором поставки з відстроченням платежу №54/15 від 01.07.2015р., перейшло до ТОВ «Сагітта-Т», а тому вимоги ТОВ «Молком» до ТОВ «Горяц-Т» відповідач вважає необгрунтованими. У звязку з наведеним, відповідач вважає безпідставним і нарахування позивачем інфляційних, пені та 3% річних на суму боргу.

У відповіді на відзив ТОВ «Молком» з посиланням на ст.520 ЦК України зазначає, що не надавало згоди ТОВ «Горяц-Т» на переведення основної суми боргу на ТОВ «Сагітта-Т» та копія Договору про переведення боргу від 18.05.2017р. позивачем не підписувалася, підпис директора ТОВ «Молком» ОСОБА_4 на договорі відсутній, а замість підпису проставлено напис «Мороз», що на думку позивача свідчить що підпис посадових осіб ТОВ «Молком» відсутній. Також позивач стверджує, що Договір про переведення боргу від 18.05.2017р. не має ніякої юридичної сили, оскільки Договір як з боку ТОВ «Горяц-Т» так і з боку ТОВ «Сагітта-Т» підписаний невстановленими особами без належних повноважень.

Відповідач у запереченнях від 08.11.2018р. заперечував проти аргументів позивача, викладених у відповіді на відзив, зазначаючи, що відповідно до п.7 Договору переведення боргу від 18.05.2017р. Кредитор не заперечує проти заміни первісного боржника новим боржником в основному Договорі та підписуючи зі своєї сторони цей договір дає свою згоду на відповідну передачу боргу в порядку та на умовах встановлених Договором. ТОВ «Горяц-Т» вказує, що графа підпису з боку ТОВ «Молком» містить підпис відповідальної особи та твердження позивача про відсутність підпису директора ґрунтуються виключно на припущеннях позивача та не підтверджені матеріалами справи. Також відповідач заперечує проти аргументів позивача стосовно підписання договору від 18.05.2017р. невстановленими та не уповноваженими особами ТОВ «Горяц-Т» та ТОВ «Сагітта-Т», зазначаючи, що особи які підписували договір від вказаних Товариств мали відповідні повноваження, що підтверджується виданими довіреностями.

Рішенням господарського суду Одеської області від 08.11.2018р. (суддя Гут С.Ф.) позов задоволено стягнуто з ТОВ «Горяц-Т» на користь ТОВ «Молком» 65 835 , 86грн. суми основного боргу, 10 827 , 62 грн. інфляційних втрат, 30 807 ,54 грн. пені, 3 187 , 14 грн. 3% річних та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762 грн.

Ухвалюючи рішення, господарський суд дійшов висновку, що відповідачем договірні зобовязання щодо оплати за товар не виконані, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у загальній сумі 65 835,86 грн., у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості за отриманий товар за договором поставки, в розмірі 65 835,86 грн. на підставі ст. 509, 535, 526, 530, 629, 610, 712 ЦК України. Не приймаються до уваги посилання відповідача на наявність підписаного між ТОВ «Молком», ТОВ «Горяц-Т» та ТОВ «Сагітта-Т» договору переведення боргу №б/н від 18.05.2017р., яким врегульовано правовідносини, повязані зі зміною боржника у зобовязанні за договором поставки №54/15 від 01 липня 2015 року. Суд зазначив, що наданий представником відповідача примірник договору переведення боргу №б/н від 18.05.2017р. містить підписи керівників та відбитки печаток ТОВ «Горяц-Т» та ТОВ «Сагітта-Т», а щодо підпису директора ТОВ «Молком» ОСОБА_4 судом вказано, що в графі замість підпису поставлено рукописний напис: - « Мороз», що не може бути прийнято судом як підпис договору.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені, суд зазначив, що наданий позивачем розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, здійснений належним чином, у звязку з чим з посланням на п.5.2. Договору , ч.1 ст. 230, ч. 6 ст. 232 ГК України, ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України дійшов висновку, що позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню в повній мірі.

07.12.2018р. до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ТОВа «Горяц-Т» , в якій скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, вважаючи рішення господарського суду таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, та висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ТОВ «Горяц-Т» зазначає, що судом було не в повній мірі досліджено всі наявні докази, докази містять у своїй сукупності розбіжності які не були вирішені при розгляді справи у суді першої інстанції, а також судом не надано належної оцінки договору про переведення боргу від 18.05.2017р., оригінал якого оглядався господарським судом в судовому засіданні.

Скаржник не погоджується з висновками господарського суду щодо неприйняття судом до уваги договору про переведення боргу від 18.05.2017р., оскільки відповідно до п.7 вказаного Договору кредитор не заперечує проти заміни первісного боржника новим боржником в основному Договорі та підписуючи зі своєї сторони цей договір дає свою згоду на відповідну передачу боргу в порядку та на умовах встановлених Договором. Апелянт стверджує, що при дослідженні договору вбачається, що він підписаний та скріплений печатками всіма сторонами договору, в преамбулі договору зазначено посаду уповноваженої особи від ТОВ «Молком», а твердження про відсутність підпису уповноваженої особи ТОВ «Молком» спростовується тим, що після зазначення прізвища та ініціалів уповноваженої особи договір містить підпис.

ТОВ «Горяц-Т» зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не містить жодних обґрунтувань щодо відсутності підпису та посилань на докази які б підтверджували факт відсутності підпису директора ТОВ «Молком» у Договорі переведення боргу від 18.05.2017р. Дане твердження ґрунтується лише на припущеннях позивача.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2018р. (головуючий суддя М.А. Мишкіна, судді Л.В. Поліщук, І.Г.Філінюк) апеляційну скаргу залишено без руху; встановлено ТОВу «Горяц-Т» строк 7 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у розмірі 2643грн.

26.12.2018р. ТОВом «Горяц-Т» подано Південно-західному апеляційному господарському суду докази сплати судового збору у розмірі 2643грн. (квитанція №58 від 26.12.2018р.).

У звязку із перебуванням у відпустці з 08.01.2019р. по 11.01.2019р. судді - члена колегії Л.В. Поліщук, розпорядженням керівника апарату суду №17 від 08.01.2019р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/1890/18.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2019р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - М.А. Мишкіна, судді: С.В. Таран, І.Г.Філінюк.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 08.01.2019р. (головуючий суддя М.А. Мишкіна, судді С.В.Таран, І.Г.Філінюк) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВа «Горяц-Т; встановлено іншим учасникам справи строк для подання суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу до 22.01.2019р. згідно з нормами ст.263 ГПК України з наданням з відзивом доказів його направлення іншим учасникам справи; розяснено іншим учасникам справи їх право в строк до 22.01.2019р. подати до суду разом з відзивом на апеляційну скаргу або окремо будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.01.2019р. призначено справу до розгляду на 05.02.2019р.

15.02.2018р. позивач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. У відзиві, зокрема, зазначено, що посилаючись на укладання Договору про переведення боргу від 18.05.2017р., апелянт не приводить жодного доказу наявності повноважень у осіб, що його підписали на підписання такої угоди. Відповідно до ст.520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. У даному випадку Кредитор (ТОВ «Молком») не давав згоди ТОВу «Горяц-Т» на переведення основної суми боргу (65835,86 грн.) на ТОВ «Сагітта-Т», та заперечує свою участь у підписанні документу під назвою (на мові оригіналу) «Договор перевода долга» від 18.05.2017р. Договір про переведення боргу б/н від 18.05.2017р. позивачем не підписувався. Так, при дослідженні цього документу, поданого відповідачем, вбачається, що підпис директора ТОВ «Молком» ОСОБА_4 відсутній, а замість підпису проставлено напис «Мороз», що обєктивно не відповідає його дійсному підпису, що можливо побачити зокрема у довіреності на представника позивача. У даному випадку, не потрібно спеціальних знань у сфері почеркознавства, щоб встановити, що у даному договорі з боку посадових осіб позивача підпис відсутній. Рукописне зазначення «Мороз» не може прирівнюватись до підпису. Дії відповідача направлені лише на затягування розгляду справи, усі документи, що надають представники відповідача в дійсності не складались, і позивачем не заявлялось клопотання щодо проведеним експертизи цих документів лише з огляду на те, що є інші докази, які свідчать про те, що документ з назвою «Договор перевода долга» від 18.05.2017р. не є легітимним, а отже його зміст не має прийматись до уваги, а сам документ не може вважатись належним доказом.

У судовому засіданні 26.02.2019р. скаржник підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити з викладених у скарзі підстав.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, дослідивши докази стосовно фактів, наведених скаржником та позивачем, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено господарським судом та не заперечується сторонами, 01.07.2015р. між ТОВ «Стабфор» (постачальник) та ТОВ «Горяц-Т» (покупець) укладено договір поставки з відстроченням платежу №54/15, відповідно до п. 1.1., 1.2. якого, постачальник зобовязується поставляти покупцю, а покупець приймати та оплачувати товар, у відповідності з умовами цього договору.Товаром за цим договором є товари, вказані у погодженому сторонами прейскуранті (специфікаціях), що є невідємними частинами цього договору. У прейскуранті (специфікаціях) вказується перелік товарів, що постачаються, та ціни на них .

Поставка товару здійснюється за погодженими сторонами цінами, вказаним у прейскуранті (специфікації). При цьому, постачальник зобовязується не збільшувати ціни, вказані у прейскуранті (специфікації), протягом 14 днів з моменту їх погодження сторонами. Постачальник зобовязується визначати ціни у прейскуранті, які погоджені покупцем та постачальником, на рівних умовах, як для покупця, так і для інших роздрібних компаній. (п.2.1. Договору).

Згідно п.3.1. Договору, поставка товару здійснюється на умовах DDP-склад покупця (Інкотермс-2000) однією або декількома партіями у відповідності до специфікацій або накладних, які складаються на кожну партію товару. За погодженням сторонами отримувачем товару може бути третя особа.

В розділі 4 Договору сторони погодили порядок оплати та розрахунків.

Відповідно п.п.4.1., 4.3. Договору, оплату кожної окремої партії товару (визначеної у накладній) за цим договором покупець здійснює шляхом перерахування 100% вартості цієї партії товару на поточний рахунок постачальника протягом 30 календарних дні з моменту її отримання/реалізації. Покупець не оплачує товар, що підлягає поверненню (неякісний, бракований, зі строками придатності, які сплили або реалізації/ зі строками придатності або реалізації згідно п.3.12. цього договору).

У п.5.2. Договору, сторони погодили, що кожна зі сторін за кожний день прострочення виконання будь-яких своїх зобовязань за цим договором сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за весь час такого прострочення, а також поверх вказаного компенсує будь-які прямі і непрямі збитки, викликані таким простроченням. Для постачальника пеня вираховується від вартості партії товару Для покупця пеня обраховується від суми простроченого платежу.

Згідно п.8.1. Договору, договір укладено на невизначений строк та він діє до його припинення за згодою сторін або на підставах, передбачених діючим законодавством.

29.12.2016р. між ТОВ «Стабфор» (Первісний Постачальник), ТОВ «Молком» (ОСОБА_5 Постачальник) та ТОВ «Горяц-Т» (Покупець) була укладена Угода №1 про заміну сторони Договору.

В п.п. 1, 2, 4 Угоди №1 сторони погодилися замінити одну із Сторін Договору №54/15 від 01.07.2015р., укладеного між ТОВ «Горяц-Т» та ТОВ «Стабфор», а саме передати ОСОБА_5 Постачальнику усі права та обовязки Первісного Постачальника за договором №54/15 від 01 липня 2015 року. Після підписання Сторонами цієї Угоди ОСОБА_5 Постачальник стає стороною Договору №54/15 від 01 липня 2015р. і є повним правонаступником Первісного Постачальника відносно його прав та обовязків за Договором №54/15 від 01 липня 2015р.

Станом на 29 грудня 2016р. підписанням даної Угоди сторони погодили, що сума заборгованості Покупця перед Первісним Постачальником за договором №54/15 від 01 липня 2015р. становить 65 835,86 грн.

Відповідно до п.5 Угоди №1 дана Угода вступає в дію з моменту її підписання сторонами і скріплення їх підписів печатками і діє до закінчення терміну дії Договору №54/15 від 01 липня 2015року відповідно до його умов.

ТОВ «Молком» звернулося до ТОВ «Горяц-Т» з вимогою №10/08 від 10.08.2018р. ТОВ «Молком» щодо термінового погашення заборгованості за угодою №1 від 2.12.2016р. на виконання умов договору №54/15 від 01.07.2015р.У вказаній вимозі позивач вимагав не пізніше семиденного терміну з дня отримання даної вимоги здійснити оплату грошових коштів на користь ТОВ «Молком» за договором поставки з відстроченням платежу №54/15 від 01.07.2015р. на підставі угоди №1 про заміну сторони договору.

Проте, вказана вимога позивача була залишена відповідачем без задоволення.

ТОВ «Молком» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 65835,86грн., а також інфляційних втрат в розмірі 10827,62грн, 3% річних в сумі 3 187,14грн. та пені в сумі 30 807,54 грн.

Виникнення боргу у сумі 65835,86грн. по оплаті поставленого за договором №54/15 від 01.07.2015р. товару ТОВ «Горяц-Т» не заперечується, проте оспорюється те, що наразі боржником є саме відповідач з огляду переведення боргу на ТОВ «Сагітта-Т» за договором від 18.05.2017р.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Молком» з огляду наступного.

Відповідно до ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Приписами ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 712 вказаного Кодексу встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 вказаного Кодексу передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

За приписами статей 525 та 526 вказаного Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідачем не заперечується виконання позивачем своїх зобовязань за Договором №54/15 від 01.07.2015р. та не оспорюється нараховані позивачем сума заборгованості, пені, 3%річних та інфляційних втрат, не заперечується відсутність факту погашення такої заборгованості.

Натомість, ТОВ «ГОРЯЦ-Т» зазначає про відсутність у відповідача обовязку сплати заборгованості за договором №54/15, посилаючись на договір переведення боргу від 18.05.2017р. б/н.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на договір переведення боргу від 18.05.2017р. б/н як на підставу відсутності у відповідача обовязку сплати заборгованості за договором №54/15 з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ст. ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно наявної в матеріалах справи копії договору переведення боргу від 18.05.2017р. б/н, оригінал якого колегією суддів оглянуто в судовому засіданні апеляційної інстанції, вказаний договір укладений між ТОВ «ГОРЯЦ-Т» (Первісний Боржник), ТОВ «Сагітта-Т» (ОСОБА_5 Боржник) в особі директора Товариств ОСОБА_6, діючої на підставі Статутів, та ТОВ «Молком» (кредитор) в особі директора ОСОБА_4.

Відповідно до п. 1 Договору від 18.05.2017р. даним договором регулюються відносини пов'язані із заміною Первісного боржника у зобов'язанні, що виникло з Договору поставки з відстрочкою платежу №54/15 від 01.07.2015р.укладеного між Первісним боржником та Кредитором.

Відповідно до п. 2 Договору переведення боргу Первісний боржник передав ОСОБА_5 боржнику грошове зобов'язання перед Кредитором у розмірі 65835,86грн., яке виникло на підставі Договору поставки з відстрочкою платежу №54/15 від 01.07.2015р., а ОСОБА_5 боржник погоджується виконати вказане грошове зобов'язання.

Згідно з п. 3 Договору переведення боргу грошове зобов'язання, що передається Первісним боржником ОСОБА_5 боржнику, встановлюється первинними документами, складеними між Первісним боржником та Кредитором.

Відповідно до п.5 Договору переведення боргу з моменту набрання чинності цим договором ОСОБА_5 боржник приймає на себе зобов'язання та права Первісного боржника за Договором поставки №54/15 від 01.07.2015р.

Згідно п. 6 Договору переведення боргу переведення боргу за цим договором не спричиняє собою ніяких інших змін в Основний договір, крім пов'язаних із заміною Первісного боржника ОСОБА_7 боржником.

Згідно п. 10 Договору переведення боргу, цей договір вважається укладеним та вступає в силу з моменту його підписання та скріплення печатками Сторін.

Позивачем вчинення правочину із переведення боргу категорично заперечується, з чого випливає, що він не надав згоду на заміну боржника у зобовязанні.

За приписами ст. 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 521 ЦК України визначено, що форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Згідно з ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

В п.14 Договору переведення боргу міститься інформація, що Договір підписано від ТОВ «ГОРЯЦ-Т» ОСОБА_8 за довіреністю, а від ТОВ «Сагітта-Т» ОСОБА_9 за довіреністю.

Поряд з тим, в преамбулі Договору про переведення боргу відсутні дані про те, що від імені ТОВ «Горяц-Т» та ТОВ «Сагітта-Т» цей правочин вчинено вищевказаними особами на підставі довіреностей, відсутні реквізити довіреностей, тощо, натомість, вказується, що від імені первісного боржника та нового боржника діє ОСОБА_6 як директор обох Товариств.

В матеріалах справи наявні копії довіреностей, виданих директором Товариств ОСОБА_6 на ОСОБА_8 та ОСОБА_9, за якими останні мають повноваження, зокрема, на укладення та підписання будь-яких договорів.

В засіданні суду апеляційної інстанції оглянутий оригінал договору переведення боргу від 18.05.2017р., при цьому зясовано, що на відміну від копії договору у матеріалах справи (а.с. 53) він складений на 2-х окремих аркушах паперу.

При цьому усі істотні умови договору, що встановлюють умови переведення боргу, а також осіб, які його уклали, викладені на одному аркуші тексту договору, а другий аркуш містить частину п.9 договору та пункти 10-13, зміст яких притаманний будь-яким договорам, оскільки включає загальні положення, що не мають відношення до істотних умов договору переведення боргу.

Саме на другому аркуші тексту договору (в оригіналі) містяться підписи осіб, які його підписали, та печатки юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із обставин, встановлених апеляційним господарським судом, убачається, що договір переведення боргу від імені юридичних осіб ТОВ «Горяц-Т» та ТОВ «Сагітта-Т», вчинявся директором цих юридичних осіб, а підписувався особами, уповноваженими на це довіреностями, що свідчить про недотримання письмової форми цього правочину.

Оскільки заперечення відповідача проти позову грунтуються виключно на обставині переведення боргу за договором поставки, ця обставина відповідно до вимог ст. ст. 77,78 ГПК України має бути доведеною допустимими та достовірними доказами.

Вимогам допустимості доказів договір від 18.05.2017р. не відповідає у зв'язку із недотриманням письмової форми правочину.

Приймаючи до уваги, що від імені ТОВ «Горяц-Т» та ТОВ «Сагітта-Т» правочин з переведення боргу вчинявся директором ОСОБА_6, а підписувався іншими особами на підставі довіреностей, колегія судів оцінивши цей доказ за правилами ст. 86 ГПК України, дійшла до висновку, що він не є допустимим та достовірним доказом щодо обставини переведення боргу ТОВ «Горяц-Т» на ТОВ «Сагітта- Т», оскільки з цього договору не видається за можливе встановити, які саме особи (директор Товариств ОСОБА_6 чи представники за довіреностями ) вчинили цей правочин від імені цих юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції, який не прийняв як доказ підписання договору з боку ТОВ «Молком» напис «Мороз» на тексті договору (п.14), адже звичайним візуальним порівнянням підписів директора ТОВ «Молком» ОСОБА_4 (а.с. 35 зворот, а.с. 8,16) на документах у матеріалах справи може бути встановлена відмінність між підписом ОСОБА_4 на них та написом «Мороз» на договорі, що у сукупності з категоричним запереченням позивачем обставини укладення ТОВ «Молком» договору від 18.05.2017р. дозволяє зробити висновок про ненадання ТОВ «Молком» згоди на переведення боргу ТОВ «Горяц-Т» на ТОВ «Сагітта-Т».

Викладеним спростовуються аргументи скаржника які у своїй сукупності не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку щодо недоведеності обставини дійсного переведення боргу, на яку посилався відповідач, у звязку з чим відхиляються аргументи апелянта про відсутність у нього обовязку погасити заборгованість за договором №54/15 від 01.07.2015р..

Отже, є правомірним висновок господарського суду Одеської області щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ «Горяц-Т» заборгованості за договором №54/15 на користь позивача.

Підстав для виходу судом апеляційної інстанції за межі доводів апелянта не убачається, оскільки при апеляційному розгляді справи не встановлено порушення норм процесуального права, які є безумовною підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення господарського суду Одеської області від 08.11.2018р. залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до п.«в» ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на скаржника, оскільки вимоги апеляційної скарги відхилені у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України,

колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 08.11.2018р. у справі №916/1890/18 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ТОВ «Горяц-Т».

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.286, 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 04 березня 2019 року.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя С.В. Таран

Суддя І.Г.Філінюк