ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2019

м. Дніпро

Справа № 904/264/19

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при помічникові судді Мартиненко І.Ю., який виконує за дорученням судді обов’язки секретаря судового засідання, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Феро-МД", м.Дніпро

до Акціонерного товариства "Дніпроважмаш", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в розмірі 41776грн.40коп.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Феро-МД" звернулось до Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" з позовом про стягнення заборгованості в розмірі 41626грн.70коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №61/178 від 02.12.2015р. в частині оплати поставленої продукції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2019р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Феро-МД" №01/19 від 21.01.2019р. залишити без руху. Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Феро-МД" усунути недоліки позовної заяви №01/19 від 21.01.2019р. шляхом подання до суду обґрунтованого розрахунку на суму 41626грн.70коп., разом із доказами направлення на адресу відповідача. Запропоновано позивачу за позовом в строк до 15.02.2019р. включно усунути недоліки позовної заяви.

04.02.2019р. на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви. До заяви про усунення недоліків позивач подав заяву про зміну предмету позову, згідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Феро-МД" просить стягнути з Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" заборгованість за договором поставки №61/178 від 02.12.2015р. в розмірі 41776грн.40коп.

Також позивач заявив до стягнення з відповідача витрати на сплату судового збору в розмірі 1921грн.00коп., витрати на правничу допомогу в розмірі 6600грн.00коп.

ТОВ "Феро-МД" заявлено клопотання про розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

28.02.2019р. на адресу суду від Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві на позов відповідач вказав, що строк позовної давності щодо стягнення пені сплив.

Представники позивача та відповідача в судове засідання від 05.03.2019р. не з’явилися, про час, дату та місце судового засідання судом повідомленні належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

На день розгляду справи у судовому засіданні від 05.03.2019р. будь-яких письмових заяв та клопотань від відповідача щодо відкладення судового засідання до суду не надходило.

З’ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд установив таке.

02.12.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Феро-МД" (далі- постачальник) та Акціонерним товариством "Дніпроважмаш" (далі-покупець) підписано договір №61/178 (далі-договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник зобов’язується в порядку і терміни, встановлені цим договором, передати у власність покупцеві продукцію, в певній кількості, відповідної якості і за цінами, що вказані в специфікаціях, а покупець зобов’язується прийняти продукцію і сплатити її на умовах, визначених у цьому договорі.

За умовами пункту 1.2. договору кількість, асортимент та ціни продукції, що поставляється, вказуються у специфікаціях, які є невід’ємною частиною цього договору, специфікації оформляються на кожну партію продукції, що постачається.

Згідно з пунктом 2.1. договору загальну сума цього договору визначається як наростаюча сума за всіма поставками, проведеними протягом всього терміну дії цього договору.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що порядок розрахунків вказується в специфікації.

За змістом пункту 3.2. договору оплата проводиться в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів з банківського рахунку покупця. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з банківського рахунку покупця.

Відповідно до пункту 7.4. договору за невчасну сплату поставленої продукції, покупець сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент нарахування, від суми несплаченої в строк продукції за кожний день прострочення.

За умовами пунктів 11.1. та 11.2. договору цей договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2016р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов’язань за договором. Якщо за 30 днів до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не заявила про своє бажання розірвати договір, даний договір вважається пролонгованим на один рік.

Так, жодна із сторін письмово на виявила бажання припинити дію договору. Доказів цього суду не надано. Відтак, договір є чинним протягом спірного періоду.

У специфікації №4 від 21.04.2017 року (а.с.19) сторони узгодили кількість, асортимент та вартість продукції, що постачається на умовах договору, на загальну суму 134730грн.00коп. (а.с.19).

Крім того, зазначеною специфікацією сторони визначили порядок розрахунків. Продукція повинна бути оплачена не пізніше 7 календарних днів з дати постачання партії продукції.

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Феро-МД" поставило Акціонерному товариству "Дніпроважмаш" продукцію на загальну суму 136095грн.00коп., що підтверджується довіреністю №1983 від 24.04.2017р. (а.с.), видатковою накладною №15 від 25.04.2017 року та товарно-транспортною накладною №2504/17-1 від 25.04.2017р. (а.с.15, 17-18). Вказані накладні підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до них.

Акціонерним товариством "Дніпроважмаш" здійснено оплату отриманого товару в сумі 116080грн.00коп., відповідно до платіжних доручень №11010 від 23.06.2017р. на суму 3000грн., №10165 від 15.06.2017р. на суму 5000грн., №9673 від 09.06.2017р. на суму 5000грн., №9534 від 08.06.2017р. на суму 10000грн., №9370 від 07.06.2017р. на суму 5000грн., №9010 від 02.06.2017р. на суму 5000грн., №8740 від 29.05.2017р. на суму 5000грн., №8504 від 26.05.2017р. на суму 5000грн., №8579 від 26.05.2017р. на суму 5000грн., №8178 від 22.05.2017р. на суму 5000грн., №8090 від 18.05.2017р. на суму 5000грн., №7968 від 17.05.2017р. на суму 5000грн., №7789 від 15.05.2017р. на суму 5000грн., №7705 від 13.05.2017р. на суму 14580грн., №7545 від 12.05.2017р. на суму 10000грн., №7422 від 11.05.2017р. на суму 10000грн., №9310 від 14.05.2018р. на суму 6500грн., №16186 від 25.07.2017р. на суму 2000грн., №17784 від 17.08.2018р. на суму 5000грн. (а.с.20-29). Залишок несплаченої вартості товару з урахуванням зазначених оплат становить 20015грн.00коп.

Відповідно частини першої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною першою статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Згідно з статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на положення пункту 3.1. договору та специфікацію, відповідач повинен був оплатити отриманий товар у строк не пізніше 02 травня 2017 року. Поставка товару здійснена 25.04.2017р.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 20015грн.00коп., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач заявив до стягнення суму 3% річних в розмірі 1486грн.38коп. та суму інфляційної складової в розмірі 5538грн.98коп. за загальний період з 02.05.2017р. по 21.01.2019р.

Враховуючи те, що відповідач повинен був оплатити отриманий товар у строк не пізніше 02 травня 2017 року, нарахування 3% річних та суми інфляційної складової можливе починаючи з 03.05.2017р.

За результатами здійсненного судом розрахунку, вимога про стягнення суми 3% річних за загальний період з 03.05.2017р. по 21.01.2019р. (з урахуванням часткових оплат) підлягає задоволенню в розмірі 1475грн.20коп. В задоволенні вимоги про стягнення суми 3% річних в розмірі 11грн.18коп. слід відмовити.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За результатом зробленого судом розрахунку, стягненню з відповідача підлягає сума інфляційної складової в розмірі 5036грн.27коп. відповідно до наступного розрахунку:

- за червень 2017 року сума інфляційної складової, нарахована на суму боргу 71515грн. (з урахуванням часткових оплат здійснених в травні 2017 року), становить 1144грн.24коп.;

- за липень 2017 року сума інфляційної складової, нарахована на суму боргу 36515грн. (з урахуванням часткових оплат здійснених в червні 2017 року), становить 73грн.03коп.;

- за серпень 2017 року сума інфляційної складової, нарахована на суму боргу 33515грн. (з урахуванням часткових оплат здійснених в липні 2017 року), становить деінфляція в розмірі -33грн.52коп.;

- за період з вересня 2017 року по квітень 2018 року сума інфляційної складової, нарахована на суму боргу 31515грн. (з урахуванням часткових оплат здійснених в серпні 2017 року та травні 2018 року), становить в розмірі 3085грн.27коп.;

- за період з травня 2018 року по грудень 2018 року сума інфляційної складової, нарахована на суму боргу 20515грн. (з урахуванням часткових оплат здійснених в травні 2018 року), становить в розмірі 1037грн.25коп.

В задоволенні вимоги про стягнення суми інфляційної складової в розмірі 502грн.71коп. слід відмовити.

Крім того, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню в розмірі 14736грн.04коп. за загальний період з 02.05.2017 року по 21.01.2019 року (з урахуванням часткових оплат здійснених а період з 10.05.2017 року по 13.05.2018 року).

Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивачем при здійсненні розрахунку пені не враховано приписи частини шостої статті 232 Господарського кодексу України та строк настання зобов’язання щодо оплати товару.

Щодо доводів відповідача про сплив позовної давності щодо заявлених вимог в частині пені суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, відповідно до частини четвертої статті 267 Цивільного кодексу України, є підставою для відмови в позові.

За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 Цивільного кодексу України.

Початок перебігу позовної давності визначається відповідно до норм статті 261 Цивільного кодексу України, згідно з якою перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати свої права в примусовому порядку через суд (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 у справі № 6-116цс13).

Визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. За змістом норми частини першої статті 261 Цивільного кодексу України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29.10.2014 у справі № 6-152цс14).

Судом встановлено, що поставка товару здійснена 25.04.2017р. З огляду на положення пункту 3.1. договору та специфікації, відповідач повинен був оплатити отриманий товар у строк не пізніше 02 травня 2017 року.

Враховуючи викладене, є правомірним нарахування пені за шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, тобто до 03.11.2017р.

Вищенаведений шестимісячний строк не є строком позовної давності, оскільки в нормі йдеться саме про припинення нарахування штрафних санкцій, за стягненням яких особа має право звернутися в межах річного строку позовної давності, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України.

Пунктом 1 статті 259 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Зі змісту умов договору №61/178 від 02.12.2015р. не вбачається домовленості сторін про збільшення позовної давності.

З позовом, згідно відтиску вхідного штампу господарського суду, ТОВ «Феро-МД» звернулось 22.01.2019р.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про застосування строку позовної давності в частині нарахування пені. В задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 14736грн.04коп. слід відмовити.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу в розмірі 20015грн.00коп., 3% річних у розмірі 1475грн.20коп., сума інфляційної складової в розмірі 5036грн.27коп.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Позивач в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 6600грн.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частин 1,2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами частини 3,4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених позивачем таких витрат, до матеріалів справи надано договір №01-19/2 від 11.01.2019р. про надання правової допомоги, підписаний між ТОВ «Феро-МД» (далі-клієнт) та Адвокатським бюро «Ткаченко Катерини «Правозахист» (далі-адвокатське бюро), та рахунок-фактуру №АБ-0000001 від 11.01.2019р. на суму 6600грн.

Необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне виконання послуг з правничої допомоги.

Відповідно до пункту 1.1. договору №01-19/2 від 11.01.2019р. про надання правової допомоги (далі-договір про надання правової допомоги), адвокатське бюро зобов’язується здійснити захист, представництво та надати інші види правової допомоги клієнту з питання звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості з ПАТ «Дніпроважмаш», на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов’язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Пунктом 4.11. договору передбачено, що за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується сторонами.

За змістом пункту 4.4. договору про надання правової допомоги гонорар адвокатського бюро сплачується клієнтом у вигляді передоплати в розмірі 70% від розміру гонорару, зазначеного в рахунку та сплачується клієнтом протягом 5 календарних днів з моменту отримання рахунку.

Згідно з пунктом 4.5. договору інші 30% гонорару підлягають сплаті за результатами надання правової допомоги протягом 5 календарних днів з моменту отримання клієнтом акту.

Позивачем не надано суду докази складання акту на підтвердження виконання адвокатським бюро «Ткаченко Катерини «Правозахист» професійної правничої допомоги, яка заявлена до стягнення з відповідача в розмірі 6600грн.

Крім того, позивачем не надано докази сплати передоплати в розмірі 70% від розміру гонорару.

Враховуючи те, що наданими до суду, документами витрати на правничу допомогу не підтверджено, суд дійшов висновку про відмову у віднесенні на відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 6600грн.

Враховуючи викладене та керуючись нормами Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 13, 20, 41, 42, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 81, 91, 126, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Феро-МД" до Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" про стягнення заборгованості в розмірі 41776грн.40коп. – задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" (; місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Сухий острів, буд. 3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Феро-МД" (; місцезнаходження: 49101, м. Дніпро, вул. Юрія Савченка, буд. 9) суму основного боргу в розмірі 20015грн.00коп., 3% річних у розмірі 1475грн.20коп., суму інфляційної складової в розмірі 5036грн.27коп. та судовий збір в розмірі 1219грн.76коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 14736грн.04коп. – відмовити.

В судовому засіданні 05.03.2019р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 11.03.2019р.

Суддя Р.Г. Новікова