РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.02.2019Справа № 910/13346/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участі секретаря судового засідання Топіхи І. О., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 27 956,40 грн,

Представники учасників процесу згідно протоколу від 13.02.2019,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" (далі - позивач, Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач, Залізниця) в особі філії "Центр транспортної логістики" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Філія) про стягнення 27 956,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час перевезення вантажу за Договором №7676-Є/1420ЦТЛ-2017 від 04.10.2017 з організації перевезення вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги відповідачем було неправомірно нараховано та списано з позивача провізну плату на суму 105 340,80 грн, яку відповідач повернув лише частково в розмірі 68 535,60 грн. На підставі наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача залишок провізної плати в розмірі 27 956,40 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 вищевказану позовну заяву було залишено без руху та встановлений строк для усунення недоліків позовної заяви.

22.10.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2018 по справі № 910/13346/18 позовну заяву прийнято до розгляду відкрито провадження у справі для розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання). Встановлено строки для надання суду відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив.

23.11.2018 через відділ автоматизованого документообігу, моніторингу виконання документів (канцелярію) суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву.

06.12.2018 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив, а також клопотання про призначення розгляду справи у судовому засіданні з викликом сторін.

12.12.2018 через канцелярію суду відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2018 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.01.2019.

17.01.2019 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про долучення додаткових документів.

Ухвалою суду від 17.01.2019 судом було закрите підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні 13.02.2019.

У призначеному судовому засіданні представник позивача надав пояснення по суті позову, відповідно до яких позовні вимоги просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представники відповідача під час судового засідання 13.02.2019 проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

Відповідно статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2017 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі директора філії "Центр транспортної логістики" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", як Перевізником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс", як Замовником, був укладений договір № 7676-Є/1420ЦТЛ-2017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги (далі - договір). З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 27.11.2018 мала місце державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи - зміна повного найменування, зміна скороченого найменування, інші зміни, а саме - Акціонерне товариство "Українська залізниця".

За умовами пункту 1.1 укладеного договору предметом цього правочину є надання Перевізником Замовнику послуг, пов'язаних з організацією та перевезенням вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) і проведення розрахунків за ці послуги. За цим договором Перевізник зобов'язується доставити прийнятий до перевезення вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а Замовник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу та надані послуги, що пов'язані з цим перевезенням (пункт 1.2 договору).

Згідно приписів пункту 1.3 договору укладення договору перевезення вантажу підтверджується оформленням залізничних накладних відповідно до чинного законодавства.

Судом встановлено, що у період з 05.02.2018 по 16.02.2018 Залізницею були надані послуги позивачу з організації перевезення вантажів у власних хопер-зерновозах Перевізника у тому числі згідно перевізних документів №№: 43847839, 45602232, 45625571, 43882661, 45799582, 43917186, 45831914, 45914892, 45734563 та № 48368070.

Відповідно до пункту 4.1 договору розрахунки за цим договором здійснюється через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниці" (далі - філія "ЄРЦ"). Розмір попередньої оплати та періодичність її внесення визначається Замовником, виходячи із очікуваного обсягу перевезень та послуг, на підставі діючих тарифів та умов цього договору (пункт 4.2 договору). Згідно з пунктом 4.3 договору оплата послуг відповідного до цього договору здійснюється в національній валюті України на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦ".

До обов'язків Перевізника згідно пункту 2.2.4 договору віднесено відкрити для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для замовника особовий рахунок з наданням корду платника № 8105576. Присвоїти Замовнику код вантажовідправника/ вантажоодержувача № 8494.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що розмір плати та додаткових зборів за перевезення вантажів розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послугами (далі - Збірник тарифів) із урахуванням відповідних коефіцієнтів, що затверджується наказом Міністерства інфраструктури України. Ставки і тарифи можуть змінюватись відповідно до діючого законодавства.

У міру виконання перевезень та надання послуг, філія "ЄРЦ" відображає на особовому рахунку використання Замовником коштів: для оплати перевезень вантажів, з користування вагонами (контейнерами), подавання, збирання вагонів, маневрову роботу, зберігання вантажів, інших додаткових послуг, а також штрафів та пені на підставі відповідних перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати з користування вагонами (контейнерами) та інше. При незгоді із сумою нарахувань та стягнення платежів Замовник письмово повідомляє філію "ЄРЦ" для проведення перевірки. У разі виявлення Перевізником недоборів чи переборів провізних платежів, філія "ЄРЦ" здійснює перерахунок, після чого надлишок стягненої суми перераховує на особовий рахунок Замовника, як оплату за майбутні перевезення або ж додатково стягує недобір грошових сум (пункт 4.5 договору).

Пунктом 1 додатку 3-8 до договору "Протокол погодження договірної ціни (вартість плат та додаткових зборів) при перевезенні вантажів у власних хопер-зерновозах Перевізника" передбачено, що плату за організацію перевезення, встановлену Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послугами на час відправлення вантажу для власних вагонів Перевізника.

Як свідчать матеріали справи, Товариство звернулось до Залізниці із претензією № 987 від 06.04.2018, в якій зазначило, що відповідачем неправомірно розраховано та списано з особового рахунку позивача № 8105576 105 340,80 грн вартості послуг перевезень, які мали місце протягом 05.02.2018-16.02.2018. При цьому позивач у вказаній претензії зазначає, що причиною невірного розрахунку є помилкове застосування Залізницею тарифу, як для вагонів інвентарного парку.

У зв'язку із закінчення строку дії договору від 04.10.2017, між сторонами 09.02.2018 був укладений договір № 08341/ЦТЛ-2018 про надання послуг, за умовами пункту 2.3.3 якого для Замовника (позивача) для проведення розрахунків і обліку сплачених сум відкрито особовий рахунок з наданням коду платника № 8206690.

Із наявної виписки філії "ЄРЦ" щодо стану особистого рахунку Товариства № 8206690 вбачається, що 05.04.2018 відповідачем було здійснено повернення грошових коштів в розмірі 68 535,60 грн за перевезення у лютому 2018 року на підставі перевізних документів №№: 43847839, 45625571, 43882661, 45799582, 43917186, 45831914, 45914892.

Надалі, 03.07.2018 Товариство звернулось до відповідача із листом № 15818, в якому зазначило, що позивач вважає неправомірною відмову щодо повернення на особовий рахунок неправомірно списаних грошових коштів у розмірі 27 956,40 грн, як вартості послуг з перевезення щодо вагонів №№: 95349205, 95750964, 95350351, 95616439, 95793543 (перевізні документи № 45734563 та № 48368070). На підтвердження класифікації вагонів Товариство додало до листа витяги-довідки з ПОЦ ПАТ "УЗ" 2610 та довідки ІВЦ ЗА 2654, з яких вбачається, що станом на дати перевезення спірні вагони належали Філії, тобто не є "вагонами інвентарного парку".

Оскільки грошові кошти в розмірі 27 956,40 грн не були повернути на особовий рахунок Товариства, останнє звернулось із даним позовом до суду.

У свою чергу Залізниця, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначила, що вагони №№: 95349205, 95750964, 95350351, 95616439, 95793543 на момент здійснення перевезень не мали ознаки "власний вагон", а тому застосовані тарифи є правомірними, а позовні вимоги безпідставними. При цьому відповідач зазначає, що на момент оформлення перевізних документів № 45734563 та № 48368070 спірні вагони курсували як інвентарні, що за твердженнями Залізниці нівелює інформацію, вказану у довідках з ПОЦ ПАТ "УЗ" 2610 та ІВЦ ЗА 2654. На підтвердження своїх доводів відповідач надав до суду відомості "Зміна картотечних даних СОСВАГ УЗ-1610У", з яких за твердженнями Залізниці вбачається, що станом на день оформлення перевізних документів відсутня відмітка про власника, а тому вагони є інвентарного типу. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зауважив, що на початку 2017 року Кабінетом міністрів України здійснена дерегуляція вагонної складової тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України, на підставі чого Міністерством інфраструктури України виданий наказ № 425 від 07.12.2017 "Про внесення змін до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги". Вказані обставини, за твердженнями Залізниці, надало право останній формувати плату за використання власних вагонів за ринковими умовами. При цьому, відповідач зазначив, що Товариством не здійснені всі обов'язкові платежі за договором, у зв'язку із чим позовні вимоги є необґрунтованими.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами статей 11, 509 ЦК України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на встановлений статтею 204 ЦК України принцип правомірності правочину, суд приймає договір як належну підставу, у розумінні норм статті 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.

За приписами частини 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Частиною 1 статті 8 Статуту залізниць України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 (надалі - Статут залізниць України), передбачено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України.

Приписами статті 311 Господарського кодексу України унормовано, що плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов'язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.

Як встановлено судом вище, умовами договору сторони погодили, що тарифи для визначення вартості послуг перевезення встановлюються Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги.

Аналогічні умови передбачені статтею 61 Статуту залізниць, а саме: Тарифи на перевезення, збори і штрафи, встановлені відповідно до чинного законодавства, публікуються у Збірниках правил перевезень і тарифів залізничного транспорту.

У межах даного позову спір між сторонами фактично виник щодо виду вагонів, якими були здійснені перевезення від чого залежить вартість послуг.

Так, пунктом 1.1.5 розділу ІІ "Правила застосування тарифів" під час перевезення вантажів у власних вагонах (контейнерах) перевізника плата визначається так само, як для власних вагонів (контейнерів).

Вагон перевізника - вантажний вагон, яким перевізник володіє на праві власності або іншій правовій підставі, що має загальномережеву нумерацію з ознакою в Автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів (далі - АБД ПВ) "вагон інвентарного парку" відповідно до діючої нумерації та нанесення номерів на вагони згідно зі Знаками і написами.

Власний вагон - вантажний вагон, яким юридична особа (крім перевізника) або фізична особа - підприємець володіє на праві власності або іншій правовій підставі, що має загальномережеву нумерацію та ознаку в АБД ПВ "власний вагон".

Правилами експлуатації власних вантажних вагонів (затверджено Наказ Міністерства інфраструктури України 29.01.2015 № 17) унормовано, що вагони інвентарного парку - вантажні вагони перевізника, які мають загальномережеву нумерацію з ознакою в АБД ПВ "вагон інвентарного парку" відповідно до діючої нумерації та нанесення номерів на вагони згідно зі Знаками і написами, а також вантажні вагони, які знаходяться на балансі залізниць інших залізничних адміністрацій, учасниць Угоди про спільне використання вантажних вагонів і контейнерів власності держав-учасниць Співдружності, Азербайджанської Республіки, Республіки Грузія, Латвійської Республіки, Литовської Республіки, Естонської Республіки від 12 березня 1993 року (далі - Угода). Власні вантажні вагони - вантажні вагони, які мають загальномережеву нумерацію, що нанесена на вагони відповідно до альбому-довідника 632-2011 ПКТБ ЦВ "Знаки и надписи на вагонах грузового парка колеи 1520 мм", затвердженого Радою із залізничного транспорту держав-учасниць СНД 25 квітня 2001 року (далі - Знаки і написи), та мають ознаку в АБД ПВ "власний вагон".

З вищевказаних положень нормативних актів вбачається, що вид вагону - власний або інвентарного парку відображається в АБД ПВ - автоматизований банк даних парку вантажних вагонів.

Так, наявними в матеріалах справи довідками про вагон з АБД ПВ вбачається, що вагони №№ 95349205, 95750964, 95350351, 95616439, 95793543 мають локальний код власника - 320483, який є кодом ЦТЛ - філії "Центр транспортної логістики". Водночас у вказаних довідках вказана дата передачі у власність спірних вагонів: 95349205 - 02.02.2018, 95750964 - 02.02.2018, 95350351 - 06.02.2018, 95616439 - 05.02.2018 та 95793543 - 12.02.2018. Вказана інформація кореспондується із даними, вказаних у відомостях "Зміна картотечних даних СОСВАГ УЗ-1610У", наданих відповідачем.

Встановлені обставини в своїй сукупності спростовують доводи відповідача, покладені в основу заперечень, оскільки зміна типу спірних вагонів на "власний вагон" вчинена та зареєстрована в АБД ПВ до початку здійснення перевезень, безпосередньо: 95349205 з 02.02.2018 "власний вагон" - перевезення 09.02.2018, 95750964 з 02.02.2018 "власний вагон" - перевезення 09.02.2018, 95350351 з 06.02.2018 "власний вагон" - перевезення 16.02.2018, 95616439 з 05.02.2018 "власний вагон" - перевезення 16.02.2018, 95793543 з 12.02.2018 "власний вагон" - перевезення 16.02.2018.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, дотримуючись нормативних актів, якими регламентуються спірні правовідносини, враховуючи нарахування ПДВ (20 %), суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума грошових коштів у розмірі 27 956,40 грн є обґрунтованою.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010).

Позивачем належними та допустимими доказами доведено безпідставність нарахування відповідачем вартості послуг для вагонів типу "вагони інвентарного парку", що призвело до неправомірного списання з особового рахунку грошових коштів у розмірі 27 956,40 грн, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, підтверджуються належними та допустимими доказами, а відтак підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до положень статті 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 73-74, 76-80, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 27 956,40 грн - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, Солом'янський район, вулиця Федорова, будинок 32; ідентифікаційний код 40123465) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, площа Героїв Майдану, будинок 1; ідентифікаційний код 30095793) 27 956,40 грн (двадцять сім тисяч дев'ятсот п'ятдесят шість гривень 40 копійок) залишку неправомірно списаної суми грошових коштів та 1 762,00 грн (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривень 00 копійок) судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 28.02.2019.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ