РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.01.2019Справа № 910/14086/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Якименко М.М., при секретарі судового засідання Мартинюк М.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «АЙ БІ СІ ГРУП» (61013, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 6; )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Статус Груп» (01042, м. Київ, ВУЛИЦЯ ФІЛАТОВА, будинок 10-А, офіс 2/17; )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "ІВС БУД" (02094, м. Київ, ВУЛИЦЯ ХОТКЕВИЧА ГНАТА, будинок 12, офіс 177; )

про стягнення 72 293,34 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Тернова В.О. - довіреність від 14.12.2018 року.

від відповідача: Богомаз А.П. - ордер серії КВ №369573від 30.10.2018 року.

від третьої особи: Тернова О.В. - ордер серії ДН №121837 від 10.09.2018 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ІВС БУД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Статус Груп» про стягнення 72 293,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач посилається на неналежне виконання відповідачем Договору №089.ДБВК від 12.02.2018 року в частині виконання комплексу робіт післябудівельного прибирання, в зв'язку з чим позивач, як новий кредитор за Договором №1-ВПВ про відступлення прав вимоги від 31.05.2018 року, просить суд стягнути з відповідача на свою користь: 63 843,34 грн. - авансу, 8450,00 грн. - вартості пошкодженого змонтованого дифузора діаметром 400 мм на припливно-витяжній системі ПВ5 в осях 20/У.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями головуючим суддею визначено суддю Якименко М.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи; судове засідання (розгляд справи по суті) призначено на 04.12.2018 року.

04.12.2018 року через канцелярію суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 04.12.2018 року оголошено перерву до 18.12.2018 року.

18.12.2018 року через канцелярію суду представник Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙ БІ СІ ГРУП» (61013, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 6; ) подав клопотання про заміну позивача у справі його правонаступником.

В судовому засіданні 18.12.2018 року оголошено перерву до 16.01.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 року заяву ТОВ «АЙ БІ СІ ГРУП» про заміну сторони (позивача) в порядку процесуального правонаступництва задоволено; Замінено позивача у справі №910/14086/18 - ТОВ "ІВС БУД" (02094, м. Київ, ВУЛИЦЯ ХОТКЕВИЧА ГНАТА, будинок 12, офіс 177; ) на його правонаступника - ТОВ «АЙ БІ СІ ГРУП» (61013, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 6; ); Залучено до участі у справі ТОВ "ІВС БУД" () в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

В судовому засіданні 16.01.2019 року оголошено перерву до 29.01.2019 року.

В судовому засіданні 29.01.2019 року представник позивача позовні вимог підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив суд в їх задоволенні відмовити, представник третьої особи просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 29.01.2019 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.02.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЙ БІ СІ ДЖЕНЕРАЛ БУД» (далі по тексту - генеральний підрядник, ТОВ «АЙ БІ СІ ДЖЕНЕРАЛ БУД») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант Статус Груп» (далі по тексту - відповідач, ТОВ «Гарант Статус Груп», підрядник) укладено договір №089.ДБВК (далі по тексту - договір), за умовою якого (п.1.1.) Генпідрядник доручає, а Підрядник приймає на себе зобов'язання по виконанню комплексного післябудівельного прибирання, а саме: вологе прибирання підлоги, сухе прибирання електро та вентиляційних мереж, опорних балок, колон та всіх видів стін (а при необхідності і вологе) та інші роботи з прибирання згідно вимог Замовника Будівництва в приміщеннях загальною площею 42 500 м.кв. (далі - Роботи), на об'єкті Генпідрядника «будівельний майданчик 1-го пускового комплексу 1-ї черги будівництва «Будівництво фабрики по виробництву виробів з борошна по вул. Привокзальна,82 у м. Бориспіль», згідно з Додатком № 1 до цього о Договору, а Генпідрядник зобов'язався прийняти і своєчасно сплатити такі Роботи.

Здача-прийом виконаних Робіт оформляється згідно Акту здачі-прийому виконаних робіт (послуг), в якому фіксується об'єм виконаних робіт, терміни і вартість виконаних Робіт. Оформлені Підрядником Акти здачі-прийому виконаних робіт передаються Генпідряднику протягом 3 (трьох) робочих днів (п.4.1. Договору).

Згідно з п.4.2. Договору Генпідрядник зобов'язаний підписати Акт здачі-прийому виконаних Робіт не пізніше 10 (десяти) робочих днів з моменту його отримання.

В період часу з 15.02.2018р. по 23.03.2018р. ТОВ «АЙ БІ СІ ДЖЕНЕРАЛ БУД», в якості авансового платежу на виконання умов договору, перерахувало позивачу 79 466,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з банку, а саме:

- 15.02.2018 року 23 256,00 грн.

- 07.03.2018 року 13 110,00 грн.

- 16.03.2018 року 13 110,00 грн.

- 23.03.2018 року 30 000,00 грн.

Згідно Акту надання послуг №У-000005 від 20.02.2018 року позивачем виконані та передані, а ТОВ «АЙ БІ СІ ДЖЕНЕРАЛ БУД» прийняті роботи з комплексного прибирання вартістю 15 622,66 грн. (з ПДВ).

В матеріалах справи міститься Акт про пошкодження обладнання від 08.04.2018 року на суму 8 450,00 грн. Вказаним актом, який підписаний представниками ТОВ «КАСКАД-ХОЛОД-СЕРВІС» та ТОВ АЙ БІ СІ ДЖЕНЕРАЛ БУД», виявлено що пошкодження вартістю 8 450,00 грн. спричинені ТОВ «Гарант Статус Груп».

31.05.2018 року між ТОВ «АЙ БІ СІ ДЖЕНЕРАЛ БУД» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІВС БУД" (далі по тексту - «новий кредитор», ТОВ «ІВС БУД») укладено договір №1-ВПВ про відступлення права вимоги (далі по тексту - Договір №1-ВПВ), за умовами якого (п.1.1.) станом на дату укладання цього Договору між Кредитором як Генеральним підрядником та ТОВ «Гарант Статус Груп» як Підрядником укладений Договір Ка089.ДБВК від 12.02.2018 p., відповідно до умов якого Підрядник прийняв на себе зобов'язання по виконанню комплексного після будівельного прибирання, а саме: вологе прибирання підлоги, сухе прибирання електро та вентиляційних мереж, опорних балок, колон та всіх видів стін (а при необхідності і вологе) та інші роботи з прибирання згідно вимог Замовника будівництва в приміщеннях загальною площею 42500 м.кв на об'єкті Генпідрядника «будівельний майданчик 1-го пускового комплексу 1-ї черги будівництва «Будівництво фабрики по виробництву виробів з борошна по вул. Привокзальна, 82 у м. Бориспіль», а Генпідрядник зобов'язався прийняти і своєчасно сплатити такі роботи.

У відповідності до п.2.2. Договору №1-ВПВ кредитор уступає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги до ТОВ «Гарант Статус Груп» про виконання будь-яких зобов'язань ТОВ «Гарант Статус Груп», які покладені на ТОВ «Гарант Статус Груп» Договором №089.ДБВК від 12.02.2018р. та/або покладені на ТОВ «Гарант Статус Груп» законодавством України, яке стосується числі, але не виключно, право вимоги виконання підрядником ТОВ «Гарант Статус Груп» грошових зобов'язань, права вимоги до підрядника ТОВ «Гарант Статус Груп» про повернення авансових платежів, сплачених Кредитором за Договором №089.ДБВК від 12.02.2018р.

06.12.2018 року між ТОВ "ІВС БУД" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЙ БІ СІ ГРУП» (новий кредитор) укладено Договір №4/06-ВПВ про відступлення прав вимоги (далі по тексту - Договір №4/06-ВПВ).

Відповідно до п.1.1. Договору №4/06-ВПВ між ТОВ «АЙ БІ СІ ДЖЕНЕРАЛ БУД» як Генеральним підрядником та ТОВ «Гарант Статус Груп» як Підрядником 12.02.2018р. укладений Договір №089.ДБВК, відповідно до умов якого Підрядник прийняв на себе зобов'язання по виконанню комплексного після будівельного прибирання, а саме: вологе прибирання підлоги, сухе прибирання електро та вентиляційних мереж, опорних балок, колон та всіх видів стін (а при необхідності і вологе) та інші роботи з прибирання згідно вимог Замовника будівництва в приміщеннях загальною площею 42500 м.кв на об'єкті Генпідрядника «будівельний майданчик 1-го пускового комплексу 1-ї черги будівництва «Будівництво фабрики по виробництву виробів з борошна по вул. Привокзальна, 82 у м. Бориспіль», а Генпідрядник зобов'язався прийняти і своєчасно сплатити такі роботи (далі - Договір підряду).

Кредитор придбав право вимоги за Договором підряду замість Генерального підрядника на підставі Договору про відступлення права вимоги №1-ВПВ від 31.05.2018 р. (далі - Основний договір), укладеним між ТОВ «ІВС БУД» та ТОВ «АЙ Б1 СІ ДЖЕНЕРАЛ БУД».

Згідно з п.1.2. Договору №4/06-ВПВ станом на дату укладання цього Договору Основний договір, Договір №089.ДБВК від 12.02.2018 р. є такими, що діють, не розірвані, не припинені, не визнані недійсними, не є нікчемними.

Таким чином, відповідно до умов вказаного Договору №4/06-ВІІВ від 06.12.2018 p. ТОВ «АЙ БІ СІ ГРУП» () придбав право вимоги до ТОВ «Гарант Статус Груп» за Договором №089.ДБВК від 12.02.2018 р. як Новий кредитор в обсягу, передбаченому договором №4/06-ВПВ від 06.12.2018 р.

06.12.2018 року між ТОВ «ІВС БУД» та ТОВ «АЙ БІ СІ ГРУП» підписаний акт прийому-передачі документів, які підтверджують право вимоги нового кредитора ТОВ «АЙ БІ СІ ГРУП» до ТОВ «Гарант Статус Груп» за Договором №089.ДБВК від 12.02.2018р.

17.12.2018 року на адресу ТОВ «Гарант Статус Груп» направлено повідомлений про укладання договору №4/06-ВПВ про відступлення права вимоги від 06.12.2018 року, що підтверджується описом вкладення в лист від 17.12.218 року та фіскальним чеком від 17.12.2018 року №.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. ст. 513, 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За положеннями ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов'язків сторони у справі до іншої особи у зв'язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв'язок матеріального і процесуального права.

У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 зазначено, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що до ТОВ «АЙ БІ СІ ГРУП» (), на підставі Договору Договір №4/06-ВПВ про відступлення прав вимоги від 06.12.2018 року, перейшло від ТОВ «ІВС БУД» () право вимоги до ТОВ "Гарант Статус Груп" () за Договором №089.ДБВК від 12.02.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач посилається на неналежне виконання відповідачем Договору №089.ДБВК від 12.02.2018 року в частині виконання комплексу робіт післябудівельного прибирання, в зв'язку з чим позивач, як новий кредитор за Договором №4/06-ВПВ про відступлення прав вимоги від 06.12.2018 року, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 72 293,34 грн., з яких: 63 843,34 грн. - сплачений за договором підряду №089ДБВК від 12.02.2018р. аванс, 8 450,00 грн. - вартість пошкодженого змонтованого дифузора.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за статтею 16 цього ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу. Отже, підставою звернення до суду є наявність порушеного, не визнаного або оспорюваного права та інтересу.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд зазначає, що предметом розгляду даної справи є вимоги про стягнення з відповідача авансового платежу за невиконані роботи та стягнення вартості пошкодженого майна.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (ч. 4 ст. 849 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на адресу ТОВ «АЙ БІ СІ ДЖЕНЕРАЛ БУД» направлено 3-и акти виконаних робіт на суму 63 843,34 грн., які залишені з боку ТОВ «АЙ БІ СІ ДЖЕНЕРАЛ БУД» не підписані та на них не надано жодних претензій, а тому вони вважаються такими які прийняті ТОВ «АЙ БІ СІ ДЖЕНЕРАЛ БУД», застосовується принцип «мовчазної згоди».

У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, доказів які б підтверджували не виконання відповідачем робіт за Договором на суму 63 843,34 грн. суду не надано.

Щодо Акту про пошкодження обладнання від 08.04.2018 року на суму 8 450,00 грн., суд зазначає що він не є належним та допустимим доказом, з огляду на те, що його складено у відсутності представників відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 ст. 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.12 року «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, не порушено відповідачем, а тому в позові слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються судом на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 73-80, 86, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 255, 256 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 Господарського процесуального кодексу України)

Відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» та ст. 256 Господарського процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 04.03.2019 року.