ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

05.03.2019

Справа № 910/2248/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Астрейд» про забезпечення позову у справі

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Астрейд»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про визнання договору продовженим

Представники: без виклику сторін.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Астрейд» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі-відповідач) про визнання договору оренди № 3155 нерухомого майна, що належить до державної власності від 25.05.2006 продовженим на той самий строк, який був раніше встановлений цим договором, а саме на п’ять років до 25.05.2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані фактичним користуванням позивачем орендованим приміщенням та виконанням останнім своїх зобов’язань за договором оренди протягом строку дії договору та у зв’язку з відсутність заперечень з боку наймодавця, на думку позивача, є підставою вважати договір поновленим на строк, який був раніше встановлений договором оренди № 3155 на п’ять років, тобто до 25.05.2021 року.

Крім того, разом з позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «Астрейд» подало заяву про забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству «Українська залізниця» вчиняти дії, які б перешкоджали ТОВ «Астрейд» користуватися орендованим майном на умовах договору оренди № 3155 від 25.05.2006 року, зокрема: припиняти постачання електроенергії, блокувати та виселяти з орендованого приміщення, а також вчиняти будь-які інші дії, які б перешкоджали господарській діяльності ТОВ «Астрейд».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2019 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Астрейд» про вжиття заходів забезпечення позову - відмовлено.

01.03.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Астрейд» надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству «Українська залізниця» вчиняти дії, які б перешкоджали ТОВ «Астрейд» користуватися орендованим майном на умовах договору оренди № 3155 від 25.05.2006 року, зокрема: припиняти постачання електроенергії, блокувати та виселяти з орендованого приміщення, а також вчиняти будь-які інші дії, які б перешкоджали господарській діяльності ТОВ «Астрейд», в тому числі шляхом повернення орендованого за договором оренди майна, за актом приймання-передачі.

Заява обгрунтована тим, що 25.05.2006 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву та Товариством з обмеженою відповідальністю «Астрейд» був укладений договір оренди № 3155 нерухомого майна, що належить до державної власності, а саме: державне нерухоме майно загальною площею 97,81 кв.м. розміщене в будівлі Головного вокзалу (Центральний) за адресою: м. Київ, Привокзальна площа, № 1, що знаходиться на балансі Вокзалу станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця».

Як зазначає позивач, у зв'язку з утворенням Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», орендоване майна в установленому порядку було передано на баланс Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та включене до його статутного фонду, про що сторонами укладено договір № 3155/06 від 29.04.2016 про внесення змін до договору оренди № 3155 нерухомого майна договору від 25.05.2006, яким змінено орендодавця з Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Астрейд»

Тож, позивач зазначає, що на даний час відповідно до приписів ст. 764 Цивільного кодексу України на п. 10.5. договору оренди, він вважається продовженим на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, проте Акціонерне товариство «Українська залізниця» вчиняє дії, які перешкоджають позивачу користуватися орендованим майном на умовах договору, на підтвердження чого долучено до заяви листи Акціонерного товариства «Українська залізниця» про припинення постачання електричної енергії та про повернення орендованого майна.

Отже, позивач стверджує, що наразі позивач позбавлений можливості належно та вчасно здійснювати свою господарську діяльність, через відключення електроенергії та у разі виселення позивача з орендованого приміщення, виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог буде значно ускладнено.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Астрейд» про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд відзначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Суд зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони Акціонерному товариству «Українська залізниця» вчиняти дії, які б перешкоджали ТОВ «Астрейд» користуватися орендованим майном на умовах договору оренди № 3155 від 25.05.2006 року, зокрема: припиняти постачання електроенергії, блокувати та виселяти з орендованого приміщення, а також вчиняти будь-які інші дії, які б перешкоджали господарській діяльності ТОВ «Астрейд» може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

При цьому, Товариством з обмеженою відповідальністю «Астрейд» не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, направлених на виселення позивача з орендованого приміщення.

Зокрема, додані до заяви листи та попередження відповідача лише вказують на наявність між сторонами матеріально-правового спору з приводу продовження дії договору, проте, ніяким чином не можуть бути підставою для забезпечення позову у обраний заявником спосіб.

Крім того, позивачем не надано суду доказів того, що такі листи, вимоги, попередження відповідача якимось чином перешкоджають господарській діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю “Астрейд”.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки заявником не було надано доказів на підтвердження того, що незабезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд визнає подану заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Астрейд» про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Астрейд» про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 05.03.2019.

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Щербаков С.О.