РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2019Справа № 910/14789/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Бородині В.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Фізичної особи - підприємця Єфімова Олександра Миколайовича

до Фізичної особи - підприємця Перевозниченко Бориса Івановича

про припинення порушень прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг

Представники:

від позивача: Костенко М.І.;

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець Єфімов Олександр Миколайович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця Перевозниченко Бориса Івановича (далі - відповідач), в якій просить суд заборонити відповідачу будь-яке використання знака для товарів і послуг «Затишний» та/або позначення, яке схоже із зареєстрованим знаком, у своїй діяльності стосовно наведених у Свідоцтві на знак для товарів і послуг (включаючи розміщення зовнішньої, внутрішньої реклами, реклами в мережі інтернет, при виконанні робіт та наданні послуг).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно та всупереч нормам чинного законодавства використовується у своїй підприємницькій діяльності знак для товарів і послуг "Затишний", який зареєстрований за позивачем на підставі Свідоцтва на знак для товарів і послуг № 161419 від 25.09.2012.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2018 (суддя Васильченко Т.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/14789/18. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 11.12.2018.

10.12.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що використовує у своїй підприємницькій діяльності позначення «Уютный», в той час, як за позивачем зареєстрований знак для товарів і послуг на підставі свідоцтва № 161419 із зображенням лелеки та написом «Затишний», що на думку відповідача виключає їх змішування.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 13.12.2018 № 05-23/2142 у зв'язку з відрядженням судді Васильченко Т.В. для роботи у Національній школі суддів України, проведено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого справу № 910/14789/18 передано на розгляд судді Щербакова С.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 (суддя Щербаков С.О.) прийнято справу № 910/14789/18 до свого провадження. Підготовче засідання призначено на 24.01.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/14789/18 призначено на 21.02.2019.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, однак був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 21.02.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Єфімов Олександр Миколайович є власником свідоцтва України № 161419 на знак для товарів і послуг «Затишний» (комбінований) за 43 класом Міжнародної класифікації товарів і послуг (далі - МКТП), а саме:

- Кл. 43: Бази туристські; будинки для самотніх людей похилого віку; готелі; житлові агентства (готелі, пансіонати); замовляння пансіонатів; замовляння (бронювання) тимчасового житла; їдальні; кав'ярні; кафе; кафетерії; мотелі; надавання приміщень в таборах відпочинку; наймання (орендування) приміщень на збори; наймання (орендування) конференц-залів та банкетних залів; наймання (прокат) наметів; наймання (прокат) перемісних будинків; наймання (прокат) стільців, столів, скатерок, скляного посуду; обслуговування таборів туристських; пансіонати; пансіони для тварин; попереднє замовляння місць в готелях; попереднє замовляння місць в ресторанах, барах і кафе; послуги барів, нічних барів, дегустаційних залів, кафе-кондитерських, буфетів, закусочних, їдалень, пельменних, пивбарів, піцерій, чайних; послуги щодо готування страв та напоїв і доставляння їх додому; ресторани; ресторани самообслуговування; надавання місць для відпочинку у садибах; шинки чи буфети (заклади швидкого і повсякчасного обслуговування); ясла дитячі;

Як зазначає позивач, 01.10.2017 йому стало відомо, що відповідач - Фізична особа - підприємець Перевозниченко Борис Іванович надає третім особам послуги щодо розміщення на період відпустки та іншого тимчасового проживання в міні-готелі з використанням позначенням «Затишний» (російською мовою - «Уютный») за адресою: вул. Шклярука, 12 Б, м. Одеса.

Крім того, як зазначає позивач, вказаний знак також використовувався відповідачем в рекламі послуг надання тимчасового житла на період відпустки, розміщеної в мережі Інтернет, на наступних сайтах:

- http://hotels24.ua/uk/Odesa/Mini-hotel-Uyutniy-na-ul-Shklyaruka-12B-3643.html

- http://2gis.ua/odessa/firm/671834

- https://rest.guru.ua/odessa/spa/13418/.

Позивачем на адресу відповідача направлялась претензія б/н від 02.10.2017, в якій позивач просив відповідача припинити несанкціоноване використання знаку для товарів і послуг «Затишний», що підтверджується копією фіскального чеку від 02.10.2017.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що одним із видів діяльності позивача, як фізичної особи-підприємця є також діяльність пов'язана з готелями та подібними засобами тимчасового розміщення, а саме «Садиба «Затишна» (вул. І.Франка, 40, м. Косів, Івано-Франківська обл.) та готелю «Затишний» (вул. Мангубінська, 37, м. Скадовськ, Херсонська обл.) - http://zatyshny.com.ua (офіційний сайт), тож неправомірне використання відповідачем позначення «Затишний» та «Уютный» порушує виключне право позивача користуватися та розпоряджатися знаком для товарів і послуг на власний розсуд та може призвести до змішування з діяльністю позивача, як суб'єкта господарювання, який раніше почав його використовувати.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

До відносин, пов'язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами (ч. 2 ст. 154 ГК України).

Частиною 1 ст.418 Цивільного кодексу України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до ч.3 ст.418 Цивільного кодексу України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків , передбачених законом.

До об'єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч.1 ст.155 Господарського кодексу України та ч.1 ст.420 Цивільного кодексу України, зокрема, належать торговельні марки (знаки для товарів і послуг).

Право інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом у випадках і порядку, передбачених законом (ч.1 ст.157 Господарського кодексу України).

Згідно п. 4 ст. 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», знак - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів (ст. 492 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 494 Цивільного кодексу України, набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом. Набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку, яка має міжнародну реєстрацію або визнана в установленому законом порядку добре відомою, не вимагає засвідчення свідоцтвом.

Згідно ст. 495 Цивільного кодексу України, майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є:

1) право на використання торговельної марки;

2) виключне право дозволяти використання торговельної марки;

3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання;

4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закон України «Про охорону прав на знак для товарів і послуг», право власності на знак засвідчується свідоцтвом.

Як встановлено судом, Фізична особа - підприємець Єфімов Олександр Миколайович є власником свідоцтва України № 161419 на знак для товарів і послуг «Затишний» (комбінований) за 43 класом МКТП та здійснює діяльність пов'язану з готелями та подібними засобами тимчасового розміщення, а саме:

- Садиба «Затишна», що розташована за адресою: вул. І.Франка, 40, м. Косів, Івано-Франківська обл.;

- Готель «Затишний», що розташований за адресою: вул. Мангубінська, 37, м. Скадовськ, Херсонська обл.

Частиною 2 ст. 16 Закон України «Про охорону прав на знак для товарів і послуг», встановлено, що свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом.

Згідно ч. 5 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знак для товарів і послуг», свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом:

- зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг;

- зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги;

- позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати;

- позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати.

Як вбачається з матеріалів справи, Фізична особа - підприємець Перевозниченко Борис Іванович надає третім особам послуги щодо розміщення на період відпустки та іншого тимчасового проживання в міні-готелі «Уютный», що розташований за адресою: вул. Шклярука, 12 Б, м. Одеса.

Тож, позивач та відповідач здійснюють господарську діяльність на одному ринку, а саме на ринку надання послуг з тимчасового розміщення (проживання).

Згідно ч. 4 ст. 16 Закон України «Про охорону прав на знак для товарів і послуг», використанням знака визнається:

- нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення);

- застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано;

- застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака.

Згідно ст. 20 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Статтею 431 Цивільного кодексу України встановлено, що порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншим законом чи договором.

За змістом ст. ст. 16 та 432 Цивільного кодексу України, способами захисту прав інтелектуальної власності є, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", на вимогу власника свідоцтва порушення, передбачене п. 1 даної статті, повинно бути припинено, а порушник зобов'язаний відшкодувати власнику свідоцтва заподіяні збитки.

Як вбачається з матеріалів справи, знак для товарі і послуг, який використовує позивач - ФОП Єфімов О.М. для здійснення своєї господарської діяльності, поєднує в собі зображення двох лелек, один з яких стоїть, а інший сидить у гнізді, виконаних чорним, білим та червоним кольорами, та нижче розташоване слово «Затишний», виконане червоним кольором. Знак зображений на жовтому фоні.

З метою встановлення фактичних обставин справи судом здійснено вихід у мережу Інтернет з метою дослідження веб-сайтів за посиланням: http://hotels24.ua/uk/Odesa/Mini-hotel-Uyutniy-na-ul-Shklyaruka-12B-3643.html; http://2gis.ua/odessa/firm/671834; https://rest.guru.ua/odessa/spa/13418/, з приводу чого суд зазначає, що на зазначених вище інтернет-сторінках розміщена реклама саме міні-готелю «Уютный», українською мовою позначення не застосовано.

Суд відзначає, що слово «Уютный» відповідач використовує у сполученні зі словом «мини-отель», при цьому українською мовою позначення не застосовується, в свою чергу Фізична особа - підприємець Єфімов Олександр Миколайович у своїй господарській діяльності використовує знак для товарів і послуг із застосуванням позначення «Затишний», який у разі обрання російської мови на офіційному сайті готелю http://zatyshny.com.ua застосовується як «Затышный».

Враховуючи наведе вище, суд зазначає, що вказані позначення відрізняються один від одного за елементом зображень, зовнішнім графічним оформленням, гамою кольорів та написом.

При цьому, слово «затишний» є загальновживаним і відноситься до такої частини мови як прикметник і виражає ознаку предмета, характеризуючи його.

Суд також звертає увагу на той факт, що позивач та відповідач здійснюють свою господарську діяльність в різних регіонах, а саме ФОП Єфімов О.М. надає послуги з тимчасового розміщення (проживання) на території Івано-Франківської та Херсонської областей, в той час як відповідач (ФОП Перевозниченко Б.І.) - на території Одеської області, що зменшує вірогідність сплутування споживачами цих суб'єктів господарювання та об'єктів в яких вони надають готельні послуги при виборі закладу тимчасового проживання (місця відпочинку).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до Антимонопольного комітету України із заявою про захист від недобросовісної конкуренції б/н від 04.03.2018, в якій просив Комітет розпочати розгляд справи про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, визнати дії ФОП Перевозниченко Б.І. які полягають у неправомірному використанні торговельної марки «Затишний» порушенням передбаченим ст. 4 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», накласти на ФОП Перевозниченко Б.І. штраф за недобросовісну конкуренцію та зобов'язати ФОП Перевозниченко Б.І. припинити зазначене порушення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», неправомірним є використання імені, комерційного (фірмового) найменування, торговельної марки (знака для товарів і послуг), рекламних матеріалів, оформлення упаковки товарів і періодичних видань, інших позначень без дозволу (згоди) суб'єкта господарювання, який раніше почав використовувати їх або схожі на них позначення у господарській діяльності, що призвело чи може призвести до змішування з діяльністю цього суб'єкта господарювання.

Дорученням голови Антимонопольного комітету України № 13-01/175 від 21.03.2018 Одеське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України було уповноважено на розгляд заяви ФОП Єфімова О.М. стосовно можливого порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції з боку ФОП Перевозниченко Б.І.

Тож, за результатами розгляду заяви ФОП Єфімова О.М. листом від 16.07.2018 № 02-04/1303 Одеське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України повідомило позивача, що позначення, яке використовує ФОП Єфімов О.М. відрізняється від позначення, яке використовує ФОП Перевозниченко Б.І., що виключає можливість їх змішування. Згідно проведеного Одеським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України дослідження було встановлено, що використання ФОП Перевозниченко Б.І. позначення «Уютный» не може призвести до змішування із діяльністю ФОП Єфімова О.М.

У зв'язку з чим, Одеським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України встановлено, що дії ФОП Перевозниченко Б.І. у вигляді використання позначення «Уютный» не містять ознак порушення, передбаченого ст. 4 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції».

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд зазначає, що при здійсненні своєї господарської діяльності відповідач не використовує позначення «Затишний», а використовує позначення «мини-отель «Уютный», без поєднання з будь-якими іншими зображенням, в тому числі з зображенням лелеки, що виключає порушення прав позивача на знак для товарів і послуг «Затишний» свідоцтвом України № 161419.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Єфімова Олександра Миколайовича не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 28.02.2019

Суддя С. О. Щербаков