УХВАЛА

м. Київ

04.03.2019Справа № 910/14740/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І. при секретарі судового засідання Яценко Я.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №910/14740/18

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1) ОСОБА_3

2) Аселон Інвестментс Лімітед (Республіка Кіпр)

3) Товариство з обмеженою відповідальністю "Український науковий інститут сертифікації"

4) ОСОБА_5

5) ОСОБА_6

про визнання правочину недійсним та скасування реєстраційних записів

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_7 ;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи 1: ОСОБА_8 ;

від третьої особи 2: не з'явився;

від третьої особи 3: Білоцька А. В., ;

від третьої особи 4: ОСОБА_7 ;

від третьої особи 5: не з'явився;

вільний слухач: ОСОБА_10 ;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі - продажу корпоративних прав (часток у статутному капіталі) ТОВ "Український науковий інститут сертифікації" №28-09/18/КП/1 від 28.09.2018 та скасування реєстраційних записів щодо відомостей вказаного товариства.

Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що з матеріалів реєстраційної справи ТОВ "Український науковий інститут сертифікації" вбачається, що належна позивачу частка в статутному капіталі товариства була відчужена ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 на підставі договору управління корпоративними правами та здійснення представництва інтересів від 14.04.2017, якого за твердженнями позивача ніколи не існувало та позивачу невідомо про особу ОСОБА_6, та, відповідно, позивач ніколи не мав волі вчиняти будь-які правочини з ОСОБА_6 В свою чергу ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу корпоративних прав від 29.09.2018 продала належну позивачу частку Аселон Інвестментс Лімітед, однак, позивач жодних дій щодо відчуження спірної частки на користь ОСОБА_2 не здійснював, а отже, означена частка вибула з володіння позивача за відсутності його волі.

05.11.2018 представником ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову

Ухвалою 06.11.2018 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.11.2018 у справі №910/14740/18 задоволено частково. До вирішення спору по суті у справі №910/14740/18 заборонено суб'єктам державної реєстрації, визначеним Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", вчиняти реєстраційні дії щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Український науковий інститут сертифікації" , а саме, щодо зміни складу учасників, кінцевих бенефіціарних власників та розміру статутного капіталу товариства.

28.02.2019 представником ОСОБА_1 повторно подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить:

- накласти арешт на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Український науковий інститут сертифікації" в розмірі 20 184,00 грн., що складає 24% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український науковий інститут сертифікації";

Частиною 1 ст. 140 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Так, відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст.138 ГПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходами забезпечення позову є тимчасове обмеження прав особи тією мірою та таким чином, як це необхідно для збереження в період розгляду справи можливості безперешкодного виконання рішення суду в разі задоволенню позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Подана заява про забезпечення позову мотивована тим, що частка позивача у статутному капіталі товариства неодноразово відчужувалась, також вчинялись дії щодо зміни розміру часток статутного капіталу товариства, а отже, на думку заявника, є всі підстави вважати, що протягом розгляду судом даної справи, особи які набули частку у статутному капіталі товариства на підставі правочину, дійсність якого оскаржується в рамках позову, що підлягає забезпеченню, будуть вживати подальші дії щодо зміни розміру часток у статутному капіталі або відчуження часток на користь інших осіб, що призведе до внесення нових реєстраційних дій, внаслідок чого призведе до неповоротного порушення законних прав та обов'язків позивача.

Як стверджує заявник, ОСОБА_1 є власником частки 24% в статутному капіталі ТОВ «Уні-Серт». Вказаний факт підтверджується рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Уні-Серт», оформленим протоколом №11 від 01.06.2018, статутом товариства в редакції від 01.06.2018, а також відповідними договорами купівлі-продажу частки статутного капіталу ТОВ «Уні-серт» від 17.10.2016 та 01.06.2018.

Станом на 05.11.2018 року (дату подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у справі № 910/14740/18 до Господарського суду міста Києва) загальний розмір статутного капіталу Товариства складав 84 100 грн. 00 коп.

У подальшому, за невідомих ОСОБА_1 обставин фактично відбулось незаконне захоплення належних Позивачу корпоративних прав в Товаристві.

Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було виключено зі складу учасників ТОВ «Уні- Серт», статутний капітал Товариства було декілька разів перерозподілено, а склад учасників неодноразово змінювався.

Крім того, у жовтні 2018 року Загальними Зборами ТОВ «Уні-Серт» із новим складом учасників начебто було затверджено збільшення статутного капіталу Товариства шляхом внесення додаткових вкладів його учасниками (Аселон Інвестментс Лімітед вклад не було внесено, в той час як ОСОБА_3 начебто вніс 200 000 грн.). Таким чином, відповідно до рішення Загальних Зборів Товариства від 30.10.2018 року та станом на дату подання позовної заяви разом із заявою про забезпечення позову, статутний капітал Товариства вже становив 284 100 грн. 00 коп.

Проте, під час розгляду даної справи, третьою особою-1 та третьою особою-2 і досі продовжують вчинятися дії, спрямовані на управління ТОВ «Уні-Серт» без відповідних на те правових підстав.

08.11.2018 державним реєстратором Філії №1 Комунального підприємства «Реєстраційний-центр» Кудіним Олександром Миколайовичем було вчинено запис № 6071436, яким відображено наступні події:

- виключення Аселон Інвестментс Лімітед зі складу учасників ТОВ «Уні-Серт»

(копія заяви про державну реєстрацію додається);

-зменшення статутного капіталу Товариства на 40 368 грн. 00 коп., що відповідало вартості частки Аселон Інвестментс Лімітед.

Крім того, станом на 27.02.2018 було також внесено зміни до ЄДРПОУ щодо розміру статутного капіталу товариства та зміну складу засновників, зареєстровано нову редакцію статуту товариства.

Як визначено статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання.

За приписами пункту 4 частини 5 статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Частинами 10, 11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства; не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Аналізуючи вказане, заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. При цьому, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, а при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто вжиття заходу забезпечення пов'язуються з ефективним захистом або поновленням порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, реальним виконанням судового рішення, а також із наявністю обставин, що достеменно свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Разом з тим, оскільки у даній справі позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 р. у справі № 910/1040/18.

При здійсненні судочинства суди мають застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Так, за приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

За змістом ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 р. у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 р.) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів заяви позивачем було надано витяги з ЄДРПОУ, які, є належними та достатніми доказами на підтвердження викладених позивачем у заяві про забезпечення позову обставин, щодо вчинення відповідачем та третіми особами дій з відчуження частки у статутному капіталі товариства, зміни розміру статутного капіталу, складу учасників та кінцевих бенефіціарних власників товариства, а також реєстрації інших змін до відомостей про юридичну особу, у тому числі, під час розгляду справи № 910/14740/18 та після звернення позивача з даним позовом до суду.

З огляду на предмет заявленого позову, суд дійшов висновку, що належним та допустимим заходом забезпечення позову є накладення арешту на спірну частку в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Український науковий інститут сертифікації" в розмірі 24 % статутного капіталу, яка відповідає внеску позивача станом на 01.06.2018 р. у розмірі 20 184,00 грн. статутного капіталу, що прямо стосується предмету спору у даній справі, відповідає вимогам розумності, обґрунтованості і адекватності щодо забезпечення позову, забезпечує справедливий баланс інтересів учасників справи, а також гарантуватиме ефективний захист прав позивача, у випадку задоволення позовних вимог у даній справі.

Аналогічно правова позиція викладена у постанові від 24.01.2019 Північного апеляційного суду господарського суду у справі № 910/14811/18.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що невжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну частку в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Український науковий інститут сертифікації" може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених корпоративних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, подавши позов у цій справі, оскільки подальше відчуження спірної частки, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, який не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

За таких обставин, суд вважає заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтованою та такою, що підтверджена належними та допустимими засобами доказування, у зв'язку з чим вказана заява підлягає задоволенню.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Уні-серт" про зустрічне забезпечення позову, суд зазначає наступне.

В обґрунтування вказаної заяви про зустрічне забезпечення позову третя особа 3 посилається на те, що для належного функціонування ТОВ «Уні-серт» є необхідність для залучення інвестицій з боку учасників товариства шляхом внесення останніми додаткових вкладів до статутного капіталу товариства. На думку заявника, ОСОБА_1 необхідно зобов'язати здійснити зустрічне забезпечення шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 20 184,00 грн, що є еквівалентом частки ОСОБА_1, яка була предметом купівлі-продажу згідно оскаржуваного договору. Відповідачем у справі - ОСОБА_2 буде понесено збитки у розмірі 20 184,00 грн, оскільки останнім відповідно до умов оспорюваного договору було здійснено оплату корпоративних прав, що належали ОСОБА_1 та були відчужені за вказаним договором.

Відповідно до ст. 141 Господарського процесуального кодексу України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов'язаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення. В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник в порядку зустрічного забезпечення. Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення. Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення. Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення. Ухвала про зустрічне забезпечення може бути оскаржена разом із ухвалою про забезпечення позову або окремо.

Отже, з наведеного вбачається, що зустрічне забезпечення є гарантією відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів.

Відтак, в контексті вказаних положень закону, особа, звертаючись до суду із заявою про зустрічне забезпечення, повинна аргументувати та довести відповідними доказами в порядку статей 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України наявність можливості заподіяння збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у справі.

Водночас, суд зазначає, що в засідання суду представник відповідача не з'являється, про забезпечення позову не заперечує, вказані третьою особою 3 у заяві про зустрічне забезпечення обставини жодним чином не обґрунтовують та не доводять можливі понесення збитків відповідачем які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Отже, за відсутності відповідного обґрунтування та за браком доказів на день розгляду заяви третьої особи3 про зустрічне забезпечення позову, у суду відсутні підстави стверджувати про можливі збитки відповідача, які будуть понесені у майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Уні-серт" про зустрічне забезпечення позову, з огляду на його необґрунтованість.

Керуючись ст.ст. 133-135, 136, 137, 138-140, 141 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

2. До вирішення спору по суті у справі №910/14740/18 вжити заходів забезпечення позову, а саме: накласти арешт на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Український науковий інститут сертифікації" (04053, м.Київ, вул.Кудрявський узвіз, буд.7, оф.320, ) в розмірі 20 184,00 грн., що складає 24% статутного капіталу Товариство з обмеженою відповідальністю "Український науковий інститут сертифікації" (04053, м.Київ, вул.Кудрявський узвіз, буд.7, оф.320, ).

3. Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред'явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 04.03.2021.

4. Стягувачем за даною ухвалою є: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

5. Боржником за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Український науковий інститут сертифікації" (04053, м.Київ, вул.Кудрявський узвіз, буд.7, оф.320, ).

6. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Український науковий інститут сертифікації" про зустрічне забезпечення позову у справі № 910/14740/18 відмовити.

7.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в установленому законом порядку. Оскарження даної ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 05.03.2019.

Суддя Н.І. Ягічева