ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2019 р. Справа №926/1480/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Дубник О.П.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

розглянувши в письмовому провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Чернівецький облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (далі ДП Чернівецький облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України) б/н від 12.11.2018 (вх.№01-05/1122/18 від 16.11.2018)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 11.10.2018 (суддя Гушилик С.М., повний текст складено 16.10.2018)

у справі № 926/1480/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальність (далі ТОВ) Новотрейд ЛТД, м. Миколаїв, Миколаївська обл.

до відповідача: ДП Чернівецький облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України, м. Чернівці

про стягнення 170 360, 06 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 у складі колегії: суддя-доповідач ОСОБА_2, судді - Зварич О.В. та Скрипчук О.С. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП Чернівецький облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України. З урахуванням ціни позову (170 360, 06 грн), ухвалою суду апеляційної інстанції від 21.12.2018, колегія суддів вирішила здійснити розгляд справи № 926/1480/18 в порядку письмового провадження без виклику сторін справи (ч. 13 ст. 8 ГПК України), остання вручена позивачу та відповідачу 31.12.2018 та 28.12.2018 відповідно, про що є в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 88-89).

Згідно з абз. 2 ч. 10 ст. 32 ГПК України якщо зі складу колегії суддів не може продовжувати розгляд справи суддя, який не є суддею-доповідачем у такій справі, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом, заміна такого судді з ініціативи судді-доповідача за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою з числа резервних суддів.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2019 визначено новий склад суду для розгляду даної справи.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.02.2019 у складі колегії: суддя-доповідач ОСОБА_2, судді Галушко Н.А. та Кравчук Н.М. справу прийнято до провадження та вирішено здійснити її розгляд в порядку письмового провадження без ви клику представників сторін (остання вручена позивачу 11.02, а відповідачу 12.02.2019).

2. Короткий зміст позовних вимог.

2.1. 31.08.2018 ТОВ Новотрейд ЛТД звернулося з позовом до ДП Чернівецький облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України про стягнення 170 360, 06 грн, з яких: 31 681, 52 грн - 3% річних за 1066 днів за період з 01.10.2015 по 31.08.2018 та 138 678, 54 грн інфляційних втрат за період з 01.09.2018 по 31.07.2018.

2.2. Підставою позовних вимог слугувало невиконання відповідачем умов укладеного сторонами договору поставки №08/11 від 08.11.2011 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару, що стало наслідком виникнення заборгованості в сумі 652 084, 75 грн, юяка була присуджена до стягнення разом з інфляційними втратами за період з 01.12.2011 по 30.04.2014 та 3% річних за період з 23.11.2011 по 03.06.2014 рішенням Господарського суду Чернівецької області від 15.09.2014 у справі № 926/982/14. Зазначене рішення відповідачем було виконано частково, сплачено 400 000, 00 грн.

Надалі рішенням Господарського суду Чернівецької області від 18.11.2015 у справі №926/1600/15 присуджено до стягнення з ДП Чернівецький облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України на користь ТОВ Новотрейд ЛТД 25 703, 63 грн 3% річних за період з 04.06.2014 по 30.09.2015, 404 944, 62 грн інфляційних втрат за період з 01.05.2014 по 31.08.2015 та 6 459, 72 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору. Зазначене рішення відповідачем було виконано частково, сплачено 420 000, 00 грн.

У звязку з невиконанням в повному обсязі відповідачем вищевказаних рішень суду (непогашена сума основного боргу за рішенням суду у справі №926/982/14 після оплати 21.09.2015 заборгованості в сумі 400 000, 00 грн становить 361 639, 17 грн та заборгованість в сумі 17 107, 97 грн по рішенню суду у справі №926/1600/15), позивач просить стягнути з відповідача на його користь 3% річних в сумі 31 681, 52 грн за період з 01.10.2015 по 31.08.2018 та інфляційні втрати в сумі 138 678, 54 грн за період з 01.09.2015 по 31.07.2018.

3 . Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 11.10.2018 у справі №926/1480/18 (суддя Гушилик С.М.) позовні вимоги задоволено частково.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 170 301, 74 грн, з яких: 31 655, 81 грн 3% річних, 138 645, 93 грн втрати від інфляції та 2 554, 52 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), ст. ст. 11, 525, 526, 534, 598, 611, 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), листом Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р., і зроблено висновок, що правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення. Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних, суд вказав, що такий є неправильним, та здійснивши власний розрахунок дійшов висновку, що до стягнення підлягають інфляційні втрати в сумі 14 997, 95 грн за період з 01.09.2015 по 30.09.2015, 123 647, 98 грн інфляційних втрат за період з 01.10.2015 по 31.07.2018 та 3% річних в сумі 31 655, 81 грн за період з 01.10.2015 по 31.08.2018, а решта вимог в сумі 58, 32 грн нараховано позивачем помилково, а відтак підлягає залишенню без задоволення.

4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

4.1. ДП Чернівецький облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України не погоджується з ухваленим рішенням суду, вважає його незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду таким, що не відповідають обставинам справи, просить його змінити, стягнувши з нього на користь позивача 145 500, 79 грн заборгованості, з яких: 29 679, 82 грн 3% річних, 115 820, 97 грн інфляційних втрат та 2 554, 52 грн судового збору. Фактично апелянт оспорює суму 24 800,95 грн.

4.2. Скаржник стверджує, що позивачем приховано від суду оплату ним 40 000, 00 грн, яка проведена 06.09.2018, про що свідчить долучене до апеляційної скарги платіжне доручення № 484 від 06.09.2018. Зазначає, що вказані кошти зараховувались відповідачем на погашення судових витрат, річних, інфляційних втрат та основного боргу в порядку черговості згідно з приписами ст. 534 ЦК України та відповідно до рішення Господарського суду Чернівецької області від 18.11.2015 у справі № 926/1600/15 зараховані на погашення судового збору, 3 % річних та інфляційних втрат. Відтак, вказує, що непогашеною залишилась сума основного боргу не 361 639, 17 грн, а 338 747, 14 грн. Здійснивши власний розрахунок, вважає, що до стягнення підлягає 115 820, 97 грн інфляційних втрат за період з 01.09.2016-31.07.2018 та 29 679, 82 грн 3% річних за період з 01.10.2015-31.08.2018 (а.с.58-67).

4.3. Позивач у відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 01-04/20/19 від 02.01.2019) вказує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що доводи скаржника про неврахування проплати від 06.09.2018 в сумі 40 000, 00 грн є безпідставними, оскільки предметом позову є стягнення 3% річних за період з 01.10.2015 по 31.08.2018 та інфляційних втрат за період з 01.09.2015 по 31.07.2018, які передують даті сплати коштів (а.с. 90-92).

5. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

5.1. 08 листопада 2011 року ТОВ "Новотрейд ЛТД" (постачальником) та філією "Кіцманський райавтодор" ДП "Чернівецький облавтодор" (покупець) укладено договір поставки № 08/11, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язався поставити, а покупець прийняти та опалити смолу камяновугольну СТУ-2, найменування, марка й кількість якої вказується у видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього договору, на умовах, що викладені у цьому договорі.

5.2. Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 15.09.2014 у справі №926/982/14, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.11.2014 позовні вимоги ТОВ "Новотрейд ЛТД" до ДП Чернівецький облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України задоволено. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 652 084, 75 грн основної заборгованості, 44 936, 16 грн інфляційних витрат за період з 01.12.2011 по 30.04.2014, 49 684, 16 грн 3% річних за період з 23.11.2011 по 03.06.2014 та 14 934, 10 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору (а.с. 15-19).

21.09.2015 відповідачем, згідно платіжного доручення № 37 частково сплачено борг у сумі 400 000, 00 грн, в призначені платежу відповідач вказав, що це сплата кредиторської заборгованості згідно виконавчого провадження.

5.3. Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 18.11.2015 у справі №926/1600/15 позовні вимоги ТОВ "Новотрейд ЛТД" до ДП Чернівецький облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України задоволено. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 430 648, 25 грн, з яких 25 703, 63 грн 3% річних за період з 04.06.2014 по 30.09.2015, 404 944, 62 грн інфляційні витрати за період з 01.05.2014 по 31.08.2015 та 6 459, 72 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору (а.с. 20-23).

В силу ч. 4 ст. 75 ГПК України вищевказані обставини, встановлені у справах № 926/982/14 та № 926/1600/15 не потребують повторного доказування в межах даної справи.

5.4. Відповідачем впродовж 2017 року здійснено ряд оплат, а саме: 15.06.2017 на суму 250 000, 00 грн, 19.06.2017 на суму 120 000, 00 грн та 04.09.2017 на суму 50 000, 00 грн, проте вказані кошти зараховувались ним на погашення судових витрат, річних, інфляційних нарахувань та основного боргу в порядку черговості згідно із приписами статті 534 ЦК України та відповідно до рішення Господарського суду Чернівецької області від 18.11.2015 у справі №926/1600/15 зараховані на погашення судового збору, 3 % річних та інфляційних втрат (а.с. 24-26).

5.5. Таким чином, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач звернувся до суду з даним позовом, заявивши до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 31 681, 52 грн за період з 01.10.2015 по 31.08.2018 та інфляційні втрати, нараховані на суму основного боргу - 652 084, 74 грн за період з 01 по 30.09.2015 в сумі 14 997, 95 грн, та нараховані на суму основного боргу - 361 639, 17 грн за період з 01.10.2015 по 31.07.2018 на суму 123 680, 59 грн.

6. Норми права та мотиви, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови, висновки суду.

Як зазначено вище, рішенням Господарського суду Чернівецької області у справі №926/982/14 встановлено наявність підстав застосування штрафних санкцій, а також факт прострочення відповідачем своїх грошових зобов'язань за укладеним договором поставки № 08/11 від 08.11.2011.

Відповідно до статті 534 Цивільного кодексу України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Рішеннями Господарського суду від 15.09.2014 у справі №926/982/14 та від 18.11.2015 у справі №926/1600/15 враховано встановлену статтею 534 ЦК України черговість платежів при надходженні коштів.

Отже, заборгованість по основному боргу відповідача перед позивачем з урахуванням проплати (21.09.2015 400 000, 00 грн) становить 361 639, 17 грн, що в розумінні приписів чинного законодавства України є грошовим зобов'язанням.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Ці підстави визначено положеннями ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, які не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язань, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Положеннями ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов'язковість рішень суду.

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України сум.

Таким чином, правильними є висновки суду першої інстанції про те, що при фактичному невиконанні судового рішення про стягнення з боржника коштів, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 15.09.2014 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 652 084, 75 грн заборгованості за поставлену позивачем продукцію за договором, 44 936, 16 грн інфляційних втрат за період з 01.12.2011 по 30.04.2014 та 49 684, 16 грн 3% річних за період з 23.11.2011 по 03.06.2014 набрало законної сили, однак відповідачем в повному обсязі не було виконано.

21.09.2015 відповідачем сплачено 400 000, 00 грн.

Отже, з урахуванням часткової оплати та приписів ст. 534 ЦК України, непогашеною залишилась сума основного боргу - 361 639, 17 грн.

Надалі рішенням Господарського суду Чернівецької області від 18.11.2015 у справі №926/1600/15 присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 25 703, 63 грн 3% річних за період з 04.06.2014 по 30.09.2015, 404 944, 62 грн інфляційних витрат за період з 01.05.2014 по 31.08.2015 та 6 459, 72 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

15.06.2017, 19.06.2017 та 04.09.2017 відповідачем здійснено проплати на загальну суму 420 000, 00 грн.

Відтак, неплаченою залишилась сума 17 107, 97 грн.

Сума основного боргу залишилась незмінна.

Здійснивши на підставі власної оцінки доказів перевірку наданих позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за період прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання на суми заборгованості з урахуванням проведених відповідачем погашень заборгованості, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та присудження до стягнення 3% річних в сумі 31 655, 81 грн за період з 01.10.2015 по 31.08.2018 та інфляційні втрати, нараховані на суму основного боргу - 652 084, 74 грн за період з 01 по 30.09.2015 в сумі 14 997, 95 грн, та нараховані на суму основного боргу - 361 639, 17 грн за період з 01.10.2015 по 31.07.2018 на суму 123 647, 98 грн.

Доводи скаржника про неврахування проплати від 06.09.2018 на суму 40 000, 00 грн є безпідставними, оскільки позивачем заявлено до стягнення 3% річних та інфляційні втрати по серпень 2018 року.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку , що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржником не доведено наявності підстав, визначених ст. 277 ГПК України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги, таких підстав апеляційним судом не встановлено.

Отже, рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

7. Судові витрати.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ч. 13 ст. 8, ст.ст. 12, 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернівецької області від 11.10.2018 у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на Дочірнє підприємство Чернівецький облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Кравчук Н.М.