ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" березня 2019 р.Справа № 922/1820/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

без виклику представників сторін,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Плюс" про вжиття заходів забезпечення виконання рішення суду (вх. № 5411 від 01.03.2019) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Плюс", м. Полтава
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквадія", с. Гаркушинці , 2. Департаменту житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації, м. Харків
про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.02.2019 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Плюс", м. Полтава відмовлено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквадія" (37670, Полтавська область, Миргородський район, с. Гаркушинці, вул. Хорольська, 46, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Плюс" (36020, м. Полтава, вул. Конституції, 13, ) основний борг за договором поставки від 14.10.2016 в розмірі 6137285,64 грн., пеню в розмірі 839828,58 грн., 3% річних в розмірі 291450,77 грн., інфляційні втрати в розмірі 1224481,27 грн., судові витрати в розмірі 127395,69 грн.

01.03.2019 до господарського суду Харківської області із заявою про вжиття заходів забезпечення виконання рішення суду у справі № 922/1820/18 (вх. № 5411) звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Плюс", м. Полтава, в якій з посиланням на приписи ст. 239 ГПК України, просить суд, з метою виконання рішення господарського суду Харківської області від 15.02.2019:

- накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «АКВАДІА» , де б таке майно не знаходилося, та в кого у розпорядженні не перебувало, в межах задоволених позовних вимог у загальному розмірі 8493046,26 гривен.

- накласти арешт на всі грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, в тому числі що будуть відкриті, належних Товариству з обмеженою відповідальністю «АКВАДІА» в межах задоволених позовних вимог у загальному розмірі 8493046,26 гривен.

Дослідивши подану заяву про вжиття заходів забезпечення виконання рішення суду та матеріали справи, суд виходить з наступного.

Приписами ст. 74 ст. 86 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд, відповідно до ст. 86 ГПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов'язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

Приписами ст. 239 ГПК України унормовано, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Забезпечення виконання рішення здійснюється в порядку забезпечення позову. Забезпечення виконання рішення скасовується після повного виконання відповідачем рішення суду.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Пунктом 1 частини 1 статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується накладанням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За змістом п. 3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом, як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом, який компетентний розглядати спір по суті та є гарантією реального виконання рішення суду. При цьому, приймаючи ухвалу про забезпечення позову, господарський суд повинен визначитись, як з предметом спору у співвідношенні з певними заходами до забезпечення позову, які вимагаються до застосування, так і з певними діями, які вимагається заборонити вчиняти або зобовязати вчиняти, та з доцільністю та обґрунтованістю вжиття таких заходів.

Відтак, обрання судом заходу до забезпечення позову повинно бути співвідносними із заявленими заявником вимогами та не порушувати прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб, які не є стороною спору. Вжиття заходів до забезпечення позову здійснюється виключно судом, компетентним розглядати спір по суті. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 р., "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 р., "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 р., "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 р.) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Так, заявником в заяві про забезпечення виконання рішення суду, не вказано та не обґрунтовано належними доказами імовірність наміру особи - власника майна вчинити будь які дії, які б були спрямовані на його відчуження, і такий намір не є достовірно встановленим фактом.

Посилання заявника на ту обставину, що його відчуження призведе до неможливості виконання рішення, є лише припущенням та жодним доказом не підтверджено.

Тобто в даному випадку, накладення арешту на належне ТОВ "АКВАДІА" майно та кошти, не є заходом щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку ТОВ "АКВАДІА", щоб забезпечити заявнику реальне та ефективне виконання судового рішення, оскільки є втручанням в фінансово-господарську діяльність підприємства власника майна та порушення його конституційного права на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном.

Суд зауважує, що заявник не надав жодного належного доказу обґрунтованості причини звернення із заявою про забезпечення виконання рішення суду, а також не довів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Наведені ним доводи нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами.

Враховуючи викладене, заява ТОВ "Квант Плюс" про забезпечення виконання рішення суду у справі № 922/1820/18 - є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 74, 86, 136, 137, 138, 232, 233, 234, 235, 239 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Квант Плюс" про вжиття заходів забезпечення виконання рішення суду (вх. № 5411 від 01.03.2019) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня складання повного тексту ухвали, відповідно до ст. 256 ГПК України.

Ухвалу підписано 04.03.2019

Суддя ОСОБА_1
справа № 922/1820/18