У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

27 лютого 2019 року м. Чернігівсправа № 927/84/16

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши матеріали заяви Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) про визнання кредиторських вимог до боржника по справі за заявою КРЕДИТОРА: Товариства з обмеженою відповідальністю «Стефан» ЛТД 07300, м. Вишгород Київської області, вул. Грушевського, 6
БОРЖНИК: Публічне акціонерне товариство Трест «Київміськбуд - 1» імені М.П.Загороднього
17500, м. Прилуки Чернігівської області, вул. Київська, 307
про визнання боржника банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Стефан» ЛТД (надалі - кредитор) подана заява про порушення справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства Трест «Київміськбуд - 1» імені М.П.Загороднього (надалі - боржник) на підставі ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі - Закон про банкрутство), яка ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.02.2016р. була прийнята до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25.02.2016р. порушено провадження у справі про банкрутство, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Ронського Р.М.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2018р. припинено процедуру розпорядження майном Публічного акціонерного товариства Трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього, боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Ронського Р.М.

Згідно ч. 1 ст. 38 Закону про банкрутство, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема, вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Відповідне повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури було оприлюднено на офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України 21 грудня 2018 року за № 56488.

22 лютого 2019 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява Головного управління ДФС у м. Києві (здана для відправки до відділення поштового зв'язку 20.02.2019р.) про визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 2 545 001,69 грн.; одночасно заявник просить відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення по справі.

В обґрунтування заявлених кредиторських вимог заявник посилається на невиконання боржником зобов'язань по сплаті податків та зборів.

За змістом п. 29 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013р. «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону України від 22.12.2011р. № 4212-VІ)», статтею 38 Закону передбачено наслідки визнання боржника банкрутом. Зокрема, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом у останнього не може виникати додаткових зобов'язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, які безпосередньо пов'язані із здійсненням ліквідаційної процедури; строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав.

Після оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом поточні вимоги (грошові вимоги, що виникли під час проведення процедур банкрутства), стають конкурсними вимогами та можуть бути заявлені згідно з частиною першою статті 38 Закону.

Заяви з такими грошовими вимогами надсилаються кредиторами безпосередньо до господарського суду, який призначає їх до розгляду в судовому засіданні. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» зазначені заяви оплачуються судовим збором.

Розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону.

Положеннями ч. 3 ст. 23 Закону про банкрутство передбачено, що заява кредитора має містити, зокрема, розмір вимог кредитора до боржника з окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені); виклад обставин, які підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування.

До заяви в обов'язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника.

В порушення вказаних вище вимог, заява кредитора не містить загального розміру неустойки (штрафу, пені).

Крім того, заява кредитора не містить викладу обставин, які підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування. Зокрема, не вказано підстав та періодів виникнення податкового боргу, доказів, що підтверджують ці обставини, дат застосування штрафних санкцій та періодів нарахування пені. Заява містить лише посилання на наявність заборгованості у боржника, що не може вважатися виконанням кредитором вимог процесуального законодавства, оскільки вказані вище обставини повинні зазначатися саме у заяві кредитора про визнання його грошових вимог.

Також, фіскальним органом не подано доказів надсилання копії заяви, а також документів, які підтверджують грошові вимоги до боржника, на адресу ліквідатора останнього, про що загальним відділом (канцелярією) Господарського суду Чернігівської області 22.02.2019р. був складений відповідний акт № 75/2019.

Частиною 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Звертаючись з клопотанням про відстрочення сплати судового збору, заявник посилається на наявність труднощей та тривалість процедури в отриманні необхідної суми на сплату судового збору від органів Казначейства.

За таких обставин, клопотання про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає, оскільки відсутні підстави, визначені ст. 8 Закону України «Про судовий збір», при наявності яких суд має право відстрочити сплату судового збору.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після повідомлення про визнання боржника банкрутом, ставка судового збору встановлена в розмірі 2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» (ст. 7) установлено у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 1 921 гривень.

Отже, звертаючись із заявою про визнання кредиторських вимог до боржника, заявник має сплатити судовий збір в розмірі 3 842,00 грн.

У відповідності з ч. 1, 2 ст. 24 Закону про банкрутство, господарський суд не пізніше п'яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Закону.

У разі якщо заяву конкурсного кредитора подано без дотримання вимог частини третьої статті 23 цього Закону, господарський суд письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. В іншому випадку суд виносить ухвалу про повернення заяви.

Згідно ст. 9 Закону про банкрутство, справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

За змістом ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи, що заява Головного управління ДФС у м. Києві не відповідає вимогам, встановленим ст. 23 Закону про банкрутство, вона залишається без руху.

Керуючись ст. 23, 24 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 174, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву Головного управління ДФС у м. Києві про визнання кредиторських вимог до боржника залишити без руху.

Зобов'язати Головне управління ДФС у м. Києві протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху подати до господарського суду заяву, оформлену у відповідності з вимогами ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», докази надсилання копії цієї заяви боржнику, а також докази сплати судового збору в сумі 3 842,00 грн.

Роз'яснити Головному управлінню ДФС у м. Києві, що в разі неусунення всіх недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя А.С. Сидоренко