ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

06 березня 2019 року Справа № 915/389/16

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Берко О.В.,

представника прокуратури: Довбні В.Г. - посв. №046783 від 10.05.2017,

представників позивача: Саламатіна О.В. - дов. №220/526/д від 03.12.2018,

представників відповідача: Царюка В.В. - дов. від 12.05.2015,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву: Державного підприємства "Миколаївський суднобудівний завод" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі №915/389/16

за позовом: Першого заступника військового прокурора Південного регіону України (65012, м.Одеса, вул.Пироговська, 11) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (пошт.адреса: 03113, м.Київ, пр-т Перемоги, 55/2; юр.адреса: 03168, м.Київ, пр-т Повітрофлотський, 6),

до відповідача: Державного підприємства "Суднобудівний завод ім.61 комунара"

(54001, м.Миколаїв, вул.Адміральська, 38),

про: стягнення 2383791,01 грн, -

в с т а н о в и в:

Перший заступник військового прокурора Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до суду з позовом до Державного підприємства "Суднобудівний завод ім.61 комунара" про стягнення заборгованості в загальній сумі 2383791,01 грн. за договором про закупівлю послуг з ремонту за державні кошти №294/15/163 від 31.08.2015, з яких: 2175540,10 грн. невикористаної частини попередньої оплати, 85028,73 грн. пені та 123222,18 грн. штрафу.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 09.06.2016 у справі №915/389/16 позов задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства "Суднобудівний завод ім.61 комунара" () на користь Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ 00034,10 грн - суму невикористаної частини попередньої оплати, 25508,62 грн пені та 10454,83 грн - 7% штрафу; стягнуто з Державного підприємства "Суднобудівний завод ім.61 комунара" () на користь Військової прокурори Південного регіону України () 34430,29 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

25.06.2016 вказане рішення суду набрало законної сили, у зв'язку з чим 29.06.2016 судом були видані відповідні накази.

09.11.2018 на адресу Господарського суду Миколаївської області надійшла заява Державного підприємства "Миколаївський суднобудівний завод" () №36/448 від 06.11.2018 про визнання наказу Господарського суду Миколаївської області від 29.06.2016 у справі №915/389/16 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 2038436,60 грн у якості суми невикористаної частини коштів попередньої оплати за договором №294/15/163 від 31.08.2015.

В обґрунтування своєї заяви боржник посилається на те, що станом на дату прийняття рішення у даній справі, загальна сума виконаних відповідачем по Договору №294/15/163 від 31.08.2015 послуг становила 2038436,60 грн, що підтверджується актом приймання-передачі послуг другого етапу від 25.02.2016 на суму 140377,43 грн; актом приймання-передачі послуг третього етапу №4 від 26.05.2016 на суму 90489,82 грн; актом приймання-передачі послуг третього та четвертого етапів №3 від 07.04.2016 на суму 1807569,40 грн. Відповідно, розмір невикористаної частини попередньої оплати становить 137103,45 грн, а не 2175540,10 грн.

Прокуратура та стягувач у відзиві б/н від 12.12.2018 заперечували проти задоволення заяви боржника, вказуючи на те, що виконання боржником робіт за договором, який був предметом розгляду у даній справі та прийняття їх стягувачем не є підставою для визнання відповідного наказу суду таким, що не підлягає виконанню, оскільки згідно наказу, боржника зобов'язано сплатити на користь стягувача грошові кошти, а не виконати роботи за договором.

Відповідно до ч.1 ст.328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 12.11.2018 вказана заява призначена до розгляду у судовому засіданні на 19.11.2018.

19.11.2018 та 29.11.2018 розгляд заяви відкладався в зв'язку з неявкою у судове засідання учасників справи.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи відомостей щодо розміру заборгованості Державного підприємства "Суднобудівний завод ім.61 комунара", яка рахувалась за боржником станом на час винесення судового рішення та, за умови надання боржником підписаних з боку замовника актів наданих послуг на загальну суму 2038436,60 грн, суд ухвалами від 12.12.2018 та 15.01.2019 зобов'язував сторони у даній справі провести звірку взаєморозрахунків в частині вартості наданих виконавцем (ДП "Суднобудівний завод ім.61 комунара") послуг за Договором №294/15/163 від 31.08.2015, станом на 09.06.2016, у зв'язку з чим розгляд заяви відкладався 12.12.2018, 15.01.2019 та 04.02.2019.

З підписаного сторонами акту документальної звірки взаєморозрахунків від 08.02.2019 за надані послуги за договором від 31.08.2015 №294/15/163 вбачається, що станом на 31.12.2018 сальдо на користь Міноборони України складає 137103,45 грн, а відповідно до рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.06.2016 №915/389/16 виконавець повинен сплатити на користь Міністерства оборони України: 25508,62 грн - пені, 10454,83 грн - 7% штрафу, 34430,29 грн судового збору.

Представники сторін та прокуратури, під час розгляду заяви, підтримували доводи, викладенні ними у письмових заявах.

У судовому засіданні 06.03.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані до заяви письмові докази, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частин 1-3 ст.328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Частина 2 ст.328 ГПК України містить підстави визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявою стягувача або боржника, поданою в порядку зазначеної статті:

- якщо його було видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, системний аналіз наведеної процесуальної норми дає підстави для висновку, що коло підстав, з яких наказ господарського суду може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, пов'язується саме з відсутністю у боржника обов'язку сплатити борг за таким наказом у зв'язку з тим, що його видано помилково, або у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням або з інших причин.

З матеріалів справи вбачається, що станом на дату прийняття рішення у даній справі, загальна сума виконаних по Договору №294/15/163 від 31.08.2015 послуг становила 2038436,60 грн, а відповідно, розмір невикористаної частини попередньої оплати становить 137103,45 грн, а не 2175540,10 грн, що підтверджується підписаним Державним підприємством "Миколаївський суднобудівний завод" та Міністерством оборони України актом документальної звірки взаєморозрахунків від 08.02.2019.

Таким чином, на час винесення судом рішення по даній справі заборгованість відповідача перед Міністерством оборони України за невиконані підрядні роботи у сумі 2038436,60 грн була відсутня.

Заперечення прокуратури та позивача з приводу того, що за наказом суду боржника зобов'язано сплатити на користь стягувача грошові кошти, а не виконати роботи за договором, тому факт виконання та прийняття підрядних робіт, до порушення провадження у справі та під час розгляду справи, не є підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в певній частині, судом відхиляються оскільки правова природа даного процесуального інституту як раз і спрямована на недопущення подвійного стягнення з боржника заборгованості, тому обмеження права звернення до суду із такими заявами вважатиметься порушенням права боржника на мирне володіння своїм майном, тобто порушенням Протоколу №1 статті 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950.

Враховуючи викладене, наведені заявником доводи надають суду підстави для визнання наказу Господарського суду Миколаївської області від 29.06.2016 у справі №915/389/16 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 2038436,60 грн у якості суми невикористаної частини коштів попередньої оплати за Договором №294/15/163 від 31.08.2015.

Керуючись ст.ст.234, 235, 328 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Державного підприємства "Миколаївський суднобудівний завод" №36/448 від 06.11.2018 (вх.№14653/18 від 09.11.2018) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково у справі №915/389/16, задовольнити.

2. Визнати наказ Господарського суду Миколаївської області від 29.06.2016 у справі №915/389/16 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 2038436,60 грн у якості суми невикористаної частини коштів попередньої оплати за Договором №294/15/163 від 31.08.2015.

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Згідно ст.ст.254, 255 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала оформлена у відповідності до ст.234 ГПК України

та підписано суддею 11.03.2019 року.

Суддя М.В.Мавродієва