ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА
про залишення апеляційної скарги без руху
"04" березня 2019 р. Справа № 3/6/2011/5003

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Миханюк М.В.

судді Дужич С.П.

судді Коломис В.В.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення господарського суду Вінницької області, ухваленого 17.02.11р. у справі №3/6/2011/5003

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Вінницької філії ВАТ "Укртелеком"

до: Військової частини НОМЕР_1

про стягнення 1275,67 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 17.02.2011 року у справі №3/6/2011/5003 позов задоволено частково. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , вул. Червоноармійська, 21, м. Вінниця, 21007 (р/р НОМЕР_3 в УДК м. Вінниці, МФО 802015) на користь Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Вінницької філії Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" (21050, м.Вінниця, вул.Соборна,8, ) 1197,98грн. - основного боргу; 32,81грн. - пені; 9,86грн. - 3% річних; 32,04грн. - інфляційних втрат; 101,76 грн. - відшкодування витрат пов`язаних зі сплатою державного мита та 235,45 грн. - відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В позові в частині стягнення 2,10 грн. 3% річних та 0,88грн. інфляційних відмовлено.

Не погодившись із винесеним рішенням, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 17.02.2011 року у справі №3/6/2011/5003.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що подана апелянтом апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу (ГПК) України з огляду на таке.

15 грудня 2017 року набрав чинності новий Господарський процесуальний кодекс України.

Згідно із п. 13 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції чинній з 15.12.2017р.) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, у ст. 232 ГПК України (у редакції чинній з 15.12.2017р.) визначено, що судовими рішеннями є ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Вивчивши зміст апеляційної скарги та додані до неї документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведена апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 93 ГПК України (у редакції до 15.12.2017р.) та вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу (ГПК) України (у редакції чинній з 15.12.2017р.) з огляду на таке.

Відповідно до ст.93 ГПК України (у редакції чинній до 15.12.2017р.) апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п`яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Оскаржене рішення було прийняте господарським судом Вінницької області 17.02.2011р., повний текст складено 22.02.2011 року.

З урахуванням норм ст.93 ГПК України, вихідних днів, останнім днем подання апеляційної скарги на вказане рішення є 06 березня 2011 року. Як свідчать матеріали апеляційної скарги, її було подано 22.02.2019 року, тобто з пропуском, встановленого ст. 93 ГПК України, строку на подання апеляційної скарги.

Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду від 17.02.2011р., та вказує, що підставою для не оскарження вказаного рішення стали проблеми із сплатою судового збору у зв`язку із складною суспільно - політичною ситуацією в країні.

При цьому, посилання в апеляційній скарзі, також на те, що судове засідання проводилося без участі представника відповідача та ненадходження повісток про час та дату судового засідання не беруться судом до уваги, оскільки із оскарженого рішення убачається, що в судовому засіданні 17.02.2011 року був присутній представник відповідача Борщевська А.О. згідно довіреності (а.с. 77).

Відповідно до ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч.2 ст. 261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, відповідно до п.2 ч.3 ст.258 ГПК України визначено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно з ч.2 ст.123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок сплати судового збору, повернення і звільнення від сплати, розміри судового збору визначені Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011р..

Частина 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачає, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За нормами п.п.4 п.2 ч.2 ст.4 Закону судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, сума судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Вінницької області від 17.02.2011 року про стягнення 1275,67 грн. становить - 507 грн. (338 грн. х 150%).

Проте, до апеляційної скарги не було подано доказів сплати судового збору та заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до вирішення справи по суті.

Суд, розглянувши заявлене клопотання, дійшов висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, відсутність коштів, необхідних для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для відстрочення сплати судового збору.

За приписами статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції після 15.12.2017, яка діяла на момент подачі клопотання про відстрочення сплати судового збору) передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

При цьому слід зазначити, що за приписами норм вказаної статті відстрочення або розстрочення сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, з огляду на що відповідна заява сторони розглядається виходячи із визначених стороною обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент подання апеляційної скарги та підтвердження цих обставин належними доказами.

При вирішенні питання про відстрочення сплати судового збору при зверненні до суду за захистом свого права потрібно з`ясувати, чи призводить вимога сплати судового збору за конкретних обставин справи до обмеження заявника на доступ до суду.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 р. у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 р. у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Зокрема, такими обмеженнями є сплата судового збору при зверненні особи до суду.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 р. зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що звертаючись до суду апеляційної інстанції із клопотанням про відстрочення сплати судового збору, скаржником не наведено та не надано доказів на підтвердження того, що його матеріальне становище зміниться протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду апеляційної скарги та скаржник отримає кошти на сплату судового збору у встановленому законом розмірі.

З огляду на відсутність умов, визначених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Таким чином, в порушення вищезазначених вимог Закону, скаржником не надано доказів на підтвердження сплати і зарахування до Державного бюджету судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір".

Частиною 2 статті 260 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, підлягає залишенню без руху.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не виконано вимоги п.2 частини 3 статті 258, ч. 3 ст. 260 ГПК України, що відповідно до вимог статті 260 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Відповідно до ч.2 ст.174 ГПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже, скаржнику необхідно подати до суду апеляційної інстанції мотивоване клопотання про поновлення строків на оскарження рішення господарського суду Вінницької області від 17.02.2011 року із зазначенням обставин непереборної сили чи подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки із долученням доказів на підтвердження вказаних обставин та сплатити судовий збір у розмірі 507 грн. за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Вінницької області від 17.02.2011 року.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, п. п. 11, 13 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору.

2. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення господарського суду Вінницької області від 17.02.11р. - залишити без руху.

3. Зобов`язати скаржника - Військову частину А 2656 протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки та подати до суду апеляційної інстанції:

- мотивоване клопотання про поновлення строків на оскарження рішення господарського суду Вінницької області від 17.02.2011 року із зазначенням обставин непереборної сили чи подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки із долученням доказів на підтвердження вказаних обставин;

- сплатити 507 грн. судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Вінницької області від 17.02.2011 року.

4. Роз`яснити апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, підлягає застосуванню п.4 ст. 260 ГПК України.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Коломис В.В.

віддрук прим.:
1 ВАТ "Укртелеком" в особі Вінницької філії ВАТ "Укртелеком" (вул. Соборна, 8, м. Вінниця, 21050)
2. Військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1