ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2019 Справа №914/1902/18

За позовом: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м. Львів,
до відповідача:приватного підприємства «ВІТЕР ПЛЮС», м. Пустомити,
про: стягнення 40762,12 грн.
Суддя Березяк Н.Є. Секретар судового засідання Кравець О.І.
За участю представників:
позивача:ОСОБА_1 представник,
відповідача:не зявився.

Суть спору: на розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до приватного підприємства «ВІТЕР ПЛЮС» про стягнення 40762,12 грн.

Ухвалою суду від 11.10.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін.

Ухвалою суду від 10.12.2018 здійснено перехід у розгляді справи №914/1902/18 від спрощеного позовного провадження до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження. Позовну заяву ЛМКП «Львівтеплоенерго» до ПП «ВІТЕР ПЛЮС» про стягнення 40762,12 грн залишити без руху та надано строку для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 22.12.2018 у звязку із виправленням позивачем недоліків позовної заяви, судом продовжено розгляд справи №914/1902/18, продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні на 15.01.2019.

Ухвалою суду від 15.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.02.2019. Рух справи відображено в попередніх ухвалах та протоколах суду.

В судове засідання представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав наведених у позові. Свої вимоги обґрунтовує порушенням відповідачем умов Договору постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.10.2008, зокрема, у відповідача наявна заборгованість за надані послуги в сумі 33778,22 грн. Крім того, за неналежне виконання грошових зобовязань позивачем нараховано 5728,42 грн пені, 368,95 грн три відсотки річних та 886,53 грн - інфляційних втрат.

Додатково, позивачем заявлено про зміну найменування відповідача, а саме: з ПП «Любе-сервіс» на ПП «Вітер плюс», що підтверджується Витягом з ЄДР та рішенням Господарського суду Львівської області від 04.09.2013 у справі №914/3000/13.

В судове засідання представник відповідача не зявився, причин неприбуття не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час, місце та дату судового засідання, що підтверджується повідомленнями про надіслання відповідачу судових документів, які повернулись на адресу суду без вручення адресату, причина повернення - «за закінченням встановлено строку зберігання».

З цього приводу, враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.04.2018 у справі №916/3188/16, суд зазначає, що сам лише факт не отримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася в суд у зв'язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною неявки в судові засідання, оскільки зумовлений не об'єктивними причинами, а суб'єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Відзив на позовну заяву відповідач не надав, проти позову не заперечив.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне можливим розглядати спір за наявними у справі матеріалами, без поданого відзиву у звязку із закінчення наданого законом строку для розгляду справи та відсутністю причин для відкладення розгляду даного спору.

В судовому засіданні 28.02.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, заслухавши представника позивача присутнього в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

01 жовтня 2008 року між ПП «Любе-СЕРВІС» (Споживач) та ЛМКП «Львівтеплоенерго» (Теплопостачальна організація) укладено Договір №4307/А про постачання теплової енергії в гарячій воді (надалі Договір). За умовами цього Договору, Теплопостачальна організація бере на себе зобовязання постачати Споживачу теплову енергію для опалення та здійснювати гаряче водопостачання в потрібних йому обсягах, а Споживач зобовязується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію для опалення та гаряче водопостачання за встановленими тарифами (цінами) в терміни передбачені цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема: довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відбулася зміна найменування відповідача, а саме: приватне підприємство «Любе-СЕРВІС» (81110, Львівська область, м. Пустомити, вул. Грушевського, буд. 66, ідентифікаційний код 22420234) перейменоване у приватне підприємство «Вітер Плюс» (81110, Львівська область, м. Пустомити, вул. Грушевського, буд.66, ідентифікаційний код 22420234). Місцезнаходження та ідентифікаційний код юридичної особи залишилися незмінними.

Дані факти також встановлені у рішенні Господарського суду Львівської області від 04.09.2013 у справі №914/3000/13.

Згідно з п.3.2.2 Договору споживач теплової енергії зобовязується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені даним договором.

Відповідно до пунктів 6.1., 6.2., 6.3. Договору розрахунки за теплову енергію, що споживається проводяться у грошовій формі, відповідно до встановлених тарифів та іншими незабороненими чинним законодавством формами. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачує теплопостачальній організації вартість гарячого водопостачання, фактично спожитої теплової енергії для опалення та щомісячну величину плати за приєднане теплове навантаження.

Згідно з п. 10.1. Договору, такий набирає чинності з дня його підписання та діє до 01.10.2009. Відповідно до п. 10.4. Договору, він вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

На виконання умов Договору позивачем у період з 01.01.2017 по 31.08.2018 було поставлено відповідачу теплову енергія на загальну суму 33778,22 грн. Свій обовязок з оплати відповідач не виконав.

У звязку з несплатою відповідачем вартості отриманої теплової енергії в гарячій воді, позивач звернувся із даним позовом до суду про стягнення 33778,22 грн заборгованості за період з 01.01.2017 по 31.08.2018. Крім того, за неналежне виконання грошових зобовязань останнім нараховано 5728,42 грн пені, 368,95 грн три відсотки річних та 886,53 грн - інфляційних втрат.

Відповідач проти позову не заперечив, відзив на позов не подав, доказів оплати боргу до суду не представив.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтовані, а тому підлягають до задоволення частково.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Частиною 6 статті 276 ГК України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору, який може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів (ч.7 ст. 276 ГК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, як встановлено з матеріалів справи, у період з 01.01.2017 по 31.08.2018 позивач поставив відповідача теплову енергії в гарячій воді на загальну суму 33778,22 грн ( з врахуванням заборгованості, яка існувала станом на 01.01.20117 в розмірі 24144,89 грн), що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами.

Кореспондуючий обовязок з оплати відповідач не виконав, доказів протилежного у матеріалах справи немає.

Враховуючи наведене, розглянувши позовні вимоги про стягнення 33778,22 грн заборгованості за поставку теплової енергії в гарячій воді, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, суд перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення 368,95 грн трьох відсотків річних та 886,53 грн - інфляційних втрат, зазначає що такий здійснено правильно, а тому заявлені вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог статті 611 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з пунктом 7.2.3. Договору за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію Споживач сплачує Теплопостачальній організації пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Так, розглянувши вимоги позивача про стягнення 5728,42 грн пені, перевіривши наявний розрахунок, суд зазначає, що такий здійснено неправильно. По перше, розрахунок повинен здійснюватись не на загальну суму боргу, з конкретно щодо кожного простроченого платежу; по друге, поданий розрахунок здійснено без врахування вимог ч. 6 ст. 232 ГК України, та вимог ч. 5 ст. 254 ЦК України, а тому у розрахунок пені не можуть включатись суми боргу, прострочення за яким триває більше 6 місяців, тощо. Отже, суд здійснивши власний розрахунок пені зазначає, що вимоги про стягнення пені є обґрунтовані частково в розмірі 1216,16 грн.

Розмір договірної пені - подвійна облікова ставка НБУ

За період надання послуг Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
07.2017139.3414.02.2018 - 16.02.2018316.0000 %0.088 %*0.37
08.2017139.3414.02.2018 - 01.03.20181616.0000 %0.088 %*1.95
139.3402.03.2018 - 16.03.20181517.0000 %0.093 %*1.95
09.2017139.3414.02.2018 - 01.03.20181616.0000 %0.088 %*1.95
139.3402.03.2018 - 12.04.20184217.0000 %0.093 %*5.45
139.3413.04.2018 - 17.04.2018517.0000 %0.093 %*0.65
10.2017402.9414.02.2018 - 01.03.20181616.0000 %0.088 %*5.65
402.9402.03.2018 - 12.04.20184217.0000 %0.093 %*15.76
402.9413.04.2018 - 16.05.20183417.0000 %0.093 %*12.76
11.20171306.2414.02.2018 - 01.03.20181616.0000 %0.088 %*18.32
1306.2402.03.2018 - 12.04.20184217.0000 %0.093 %*51.10
1306.2413.04.2018 - 24.05.20184217.0000 %0.093 %*51.10
1306.2425.05.2018 - 16.06.20182317.0000 %0.093 %*27.99
12.20171637.1514.02.2018 - 01.03.20181616.0000 %0.088 %*22.96
1637.1502.03.2018 - 12.04.20184217.0000 %0.093 %*64.05
1637.1513.04.2018 - 24.05.20184217.0000 %0.093 %*64.05
1637.1525.05.2018 - 12.07.20184917.0000 %0.093 %*74.73
1637.1513.07.2018 - 16.07.2018417.5000 %0.096 %*6.28
01.20181647.0414.02.2018 - 01.03.20181616.0000 %0.088 %*23.10
1647.0402.03.2018 - 12.04.20184217.0000 %0.093 %*64.44
1647.0413.04.2018 - 24.05.20184217.0000 %0.093 %*64.44
1647.0425.05.2018 - 12.07.20184917.0000 %0.093 %*75.18
1647.0413.07.2018 - 15.08.20183417.5000 %0.096 %*53.70
02.20181984.3416.03.2018 - 12.04.20182817.0000 %0.093 %*51.76
1984.3413.04.2018 - 24.05.20184217.0000 %0.093 %*77.63
1984.3425.05.2018 - 12.07.20184917.0000 %0.093 %*90.57
1984.3413.07.2018 - 15.08.20183417.5000 %0.096 %*64.69
03.20181633.7317.04.2018 - 24.05.20183817.0000 %0.093 %*57.83
1633.7325.05.2018 - 12.07.20184917.0000 %0.093 %*74.57
1633.7313.07.2018 - 15.08.20183417.5000 %0.096 %*53.26
04.2018369.3216.05.2018 - 24.05.2018917.0000 %0.093 %*3.10
369.3225.05.2018 - 12.07.20184917.0000 %0.093 %*16.86
369.3213.07.2018 - 15.08.20183417.5000 %0.096 %*12.04
05.2018102.4616.06.2018 - 12.07.20182717.0000 %0.093 %*2.58
102.4613.07.2018 - 15.08.20183417.5000 %0.096 %*3.34
Таким чином, загальна сума пені за договором складає 1216,16 грн.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 129 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача підлягає до стягнення 1566,95 грн судового збору.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 247 - 252 ГПК України, суд , -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства «ВІТЕР ПЛЮС» (88100, Львівська область, Пустомитівський район, місто Пустомити, вулиця Грушевського, будинок 66; ідентифікаційний код 22420234) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (79040, місто Львів, вулиця Д. Апостола, будинок 1; ідентифікаційний код 05506460) 33778,22 грн заборгованості за поставку теплової енергії в гарячій воді, 368,95 грн трьох відсотків річних, 886,53 грн - інфляційних втрат, 1216,16 грн пені та 1566,95 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 05.03.2019.

Суддя Березяк Н.Є.