ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. ОдесаСправа № 915/1047/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Принцевської Н.М.,

суддів: Савицького Я.Ф., Колоколова С.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

Секретар судового засідання Соловйова Д.В.

За участі представників сторін:

від прокуратури - ОСОБА_1, посвідчення №048039, від 27.09.17;

від Фермерського господарства «Компроміс» - ОСОБА_2, довіреність № б/н, від 04.02.19;

розглянувши апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Миколаївської області

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області 13.12.2018 року

у справі №915/1047/18

за позовом Заступника керівника Вознесенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області

до Фермерського господарства Компроміс

про повернення земельних ділянок площею 71,3 га, -

(суддя першої інстанції: Смородінова О.Г., дата та місце прийняття ухвали: 13.12.2018, Господарський суд Миколаївської області, м.Миколаїв, вул. Адміральська, 22)

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 13.12.2018 (суддя Смородінова О.Г.) позовну заяву заступника керівника Вознесенської місцевої прокуратури (вх. № 12427/18 від 26 вересня 2018 року) у справі № 915/1047/18 залишено без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Перший заступник прокурора Миколаївської області звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заявник апеляційної скарги вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зокрема, прокурор зазначає, що посилання суду першої інстанції на порушення вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є помилковим, оскільки на виконання вказаної норми Вознесенською місцевою прокуратурою 20.09.2018 скеровано лист на адресу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, який долучено до позовної заяви.

Крім того, прокурор зазначає, що жодним нормативним актом не передбачено обовязку прокурора подавати до суду докази скерування цього листа до субєкта владних повноважень, а тим більше, його отримання позивачем.

При постановленні оскаржуваної ухвали, всупереч вимог ст.ст. 86, 236, 237 Господарського процесуального кодексу України, судом не враховано всіх фактичних даних, які мають значення для вирішення клопотання ФГ «Компроміс».

На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області у спірних правовідносинах.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2019 відкрито апеляційне провадження по справі №915/1047/18 за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Миколаївської області на ухвалу Господарського суду Миколаївської області 13.12.2018.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду 16.01.2019 призначено розгляд апеляційної скарги Першого заступника прокурора Миколаївської області на ухвалу Господарського суду Миколаївської області 13.12.2018 по справі №915/1047/18 на 11.02.2018 о 12-45 год.

01.02.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області надійшли письмові пояснення по справі, в яких Управління зазначило, що підтримує в повному обсязі вимоги апеляційної скарги Першого заступника прокурора Миколаївської області на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 13.12.2018 по справі №915/1047/18.

06.02.2019 на електронну адресу Південно-західного апеляційного господарського суду від ФГ «Компроміс» надійшов відзив на апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Миколаївської області на ухвалу Господарського суду Миколаївської області 13.12.2018 року по справі №915/1047/18.

Вказаний відзив колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду не долучено до матеріалів справи №915/1047/18, з огляду на наступне.

Розділом 2 Положення Про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №30 визначено: електронний документ (ЕД) оригінал електронного документу з обов'язковими реквізитами, що надають йому юридичної сили, в тому числі з електронним цифровим підписом автора; електронна копія паперового документу (ЕКПД) результат повного відтворення інформації та реквізитів паперового документу у електронно-цифровій формі. Включає оптичний образ документу в форматі PDF, його текст у метаданих, реєстраційну інформацію, тощо; електронний цифровий підпис (ЕЦП) електронний цифровий підпис в форматі, що забезпечує можливість встановлення дійсності підпису у довгостроковому періоді (після закінчення строку чинності сертифіката), визначеному відповідно до вимог законодавства. ЕЦП використовується в АСДС для підписання та погодження (візування) інформаційних ресурсів в цілому або фіксування певних дій з ними (внесення зауважень, пропозицій, погодження частини тексту тощо).

Відповідно до п.12 ст. 1 Закону України «Про довірчі послуги» визначено, що електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними повязуються і використовуються ним як підпис.

Крім того розділом 11 Положення Про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №30 передбачено, що обмін електронними документами між судом, ОСП, фізичними особами та учасниками судового процесу забезпечується засобами підсистеми електронного суду.

Учасники судового процесу за допомогою зареєстрованого електронного кабінету можуть надсилати копії електронних документів іншим учасникам судової справи, крім випадків, коли інший учасник не має зареєстрованого електронного кабінету, подавати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, а також отримувати судові рішення та інші електронні документи.

Для формування проектів електронних документів особи використовують загальні форми, створені адміністратором або створюють власні форми засобами електронного кабінету з можливістю їх збереження в підсистемі електронного суду та повторного використання. Адміністратор може встановлювати додаткові технічні обмеження щодо форм та змісту електронних документів (щодо розміру, формату тощо).

Для проекту будь-якого електронного документу, створеного в підсистемі електронного суду на всіх стадіях його формування забезпечується конфіденційність його змісту за допомогою шифрування із використанням ЕЦП автора проекту. Осіб, допущених до інформації, що захищається, визначає автор документу. З моменту переведення документу у стан "Оригінал" такий документ втрачає статус конфіденційного і перелік осіб, допущених до його змісту визначає адміністратор відповідно до вимог законодавства.

Документи подаються за допомогою електронного кабінету в форматі ЕД та ЕКПД. Суди та ОСП приймають подані ЕД як оригінали документів, а ЕКПД, як завірені копії оригіналів документів та можуть вимагати надання їх оригіналів для перевірки.

Відповідно до п. 1.5.6 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28, електронний лист є офіційним, якщо містить вкладення з текстом офіційного документа у вигляді файлу, скріпленого електронним цифровим підписом.

Документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі (пункт 1.5.17 Інструкції).

Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов'язковими реквізитами, у тому числі, з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що відзив відповідача надійшов електронною поштою без електронного цифрового підпису відправника, а також, що оригінал відзиву ФГ «Компроміс» в паперовій формі надійшов лише 11.02.2019, після прийняття постанови Південно-західним апеляційним господарським судом від 11.02.2019 по справі №915/1047/18, суд апеляційної інстанції відмовив в приєднанні до матеріалів справи відзиву, який надійшов до Південно-західного апеляційного господарського суду засобами електронного звязку.

Разом з тим оригінал відзиву ФГ «Компроміс» на апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Миколаївської області на ухвалу Господарського суду Миколаївської області 13.12.2018 по справі №915/1047/18, який надійшов у паперовому варіанті 11.02.2019, долучено до матеріалів справи.

В судове засідання 11.02.2019 зявився представник прокуратури та ФГ Компроміс. Представник прокуратури підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до місцевого господарського суду для продовження розгляду. Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, наполягав на залишенні ухвали суду першої інстанції без змін, а скарги без задоволення, оскільки оскаржувана ухвала прийнята у відповідності до норм діючого законодаства .

Представник Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання не зявився, не повідомивши завчасно про причини неявки. Про дату, час та місце проведення судового засідання по справі повідомлені належним чином.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "ОСОБА_1 проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Відповідно до ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов'язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст.ст. 120, 202, ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 вересня 2018 року Заступник керівника Вознесенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до ФГ Компроміс, в якій просив:

- зобовязати відповідача повернути у розпорядження держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області земельну ділянку площею 20,9 га, вартістю 475 557,60 грн., розташовану у межах території Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, яка перебувала у користуванні ОСОБА_3 на підставі державного акту на право постійного користування серії МК № 702, який зареєстровано 25.06.1996 у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 67;

- зобовязати відповідача повернути у розпорядження держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області земельну ділянку площею 50,4 га, вартістю 1 146 799,08 грн., розташовану у межах території Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, яка перебувала у користуванні ОСОБА_3 на підставі державного акту на право довічного успадковуваного володіння № 9.

Обґрунтовуючи підстави для представництва інтересів держави в суді, заступник керівника Вознесенської місцевої прокуратури у позові зазначав, що Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області як органом, до повноважень якого належить звернення до суду за захистом порушеного права як власника та розпорядника земель сільськогосподарського призначення, не вжито заходів до усунення наявних порушень, що полягають у безпідставному користуванні відповідачем земельними ділянками. Як доказ виконання прокурором вимог абзацу третього частини четвертої статті 23 Закону України Про прокуратуру в частині попереднього повідомлення відповідного субєкта владних повноважень про звернення до суду з метою представництва інтересів держави до позовної заяви долучено лист заступника керівника Вознесенської місцевої прокуратури від 20 вересня 2018 року № (15-33)6225вих-18. Зокрема, в цьому листі зазначено про встановлення наявності підстав для вжиття заходів представницького характеру на захист інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та направлення до Господарського суду Миколаївської області позовної заяви до Фермерського господарства Компроміс про зобовязання повернути земельні ділянки загальною площею 71,3 га.

Ухвалою суду від 17.10.2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/1047/18, яка розглядається за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 13 листопада 2018 року та встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву.

12.12.2018 представник ФГ Компроміс звернувся до Господарського суду Миколаївської області з клопотанням про залишення без розгляду позовної заяви Заступника керівника Вознесенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про повернення земельних ділянок загальною вартістю 1 622 356,68 грн.

В обґрунтування заявленого клопотання стверджував про необґрунтованість прокурором наявності встановлених законом підстав представництва при зверненні з позовом. Крім того, відповідача посилався на невиконання прокурором приписів частини 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру. Зокрема, наголошував, що прокурор надав суду лист від 20 вересня 2018 року № (15-33) 6225вих-18 як доказ виконання приписів ч. 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру в частині попереднього повідомлення субєкта владних повноважень про звернення прокурора до суду з метою представництва інтересів держави. Також відповідач посилався на непідтвердження факту нездійснення або неналежного здійснення позивачем захисту інтересів держави.

Як зазначалося раніше, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 13.12.2018 позовну заяву заступника керівника Вознесенської місцевої прокуратури (вх. № 12427/18 від 26 вересня 2018 року) у справі № 915/1047/18 залишено без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, суд першої інстанції зазначив, що лист Вознесенської місцевої прокуратури від 20.09.2018 №(15-33) 6225 вих-18 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області не надходив, що підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 03.12.2018 №ПІ-196/0-195/0/63-18.

Місцевий господарський суд зазначив, що обґрунтування прокурором нездійснення або неналежного здійснення Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області захисту інтересів держави фактично обмежуються вказівкою на незвернення позивача з відповідним позовом до суду.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм чинного законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, з наступних підстав.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором в порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Таким чином, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

В рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з'ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Оскільки «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Тому «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

За приписами ч.ч. 3-5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Як вбачається з позовної заяви, звернення прокуратури з вказаним позовом обумовлене наявністю порушень інтересів держави та неналежним здійсненням позивачем своїх повноважень щодо судового захисту порушених інтересів держави, адже незважаючи на тривалість виявленого порушення позивач тривалий час за судовим захистом інтересів держави безпідставно не звертався, що обумовлює необхідність застосування прокурором наданих йому Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру» повноважень щодо представництва інтересів держави в суді та є підставою для звернення до суду з позовною заявою на захист інтересів держави.

При цьому прокурором в позовній заяві чітко зазначено, що порушення інтересів держави полягає у використанні ФГ «Компроміс» упродовж 2018 року без належних правових підстав спірних земельних ділянок загальною площею 71,3 га в межах території Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, що призводить до ненадходження орендних платежів, що окрім іншого, порушує економічні та соціальні інтереси держави. В обґрунтування порушення інтересів держави, прокурор вказує, що згідно інформації Єланецького відділення Очаківського ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області, ФГ «Компроміс» у 2017 році за користування зазначеною землею сплачено земельний податок в сумі 1348,89 грн., у той час як при передачі спірних земельних ділянок через процедуру аукціону, мінімальний розмір орендної плати повинен становити 113564,96 грн., враховуючи вартість земельних ділянок.

Таким чином, звертаючись до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, прокурор належним чином обґрунтував наявність порушених інтересів держави та чітко зазначив про неналежне здійснення Управлінням своїх повноважень.

Місцевий господарський суд в повній мірі не дослідив вищенаведених обставин щодо наявності у прокурора підстав для звернення до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, тому дійшов помилкового висновку про залишення позову прокурора без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України як такого, що поданий особою, яка не має процесуальної дієздатності.

В той же час, приймаючи позовну заяву до розгляду та відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, перевіривши відповідність даної позовної заяви приписам ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, не встановив відсутності підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави, що згідно цієї норми процесуального закону є підставою для повернення позовної заяви.

Крім того, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно порушення ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а саме відсутності попереднього повідомлення субєкта владних повноважень про звернення до суду з метою представництва, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобовязаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного субєкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаної норми Вознесенською місцевою прокуратурою 20.09.2018 за №(15-33)6225вих-18 скеровано лист на адресу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області.

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно того, що жодним нормативним актом не передбачено обовязку прокурора подавати до суду докази отримання позивачем повідомлення про звернення прокурора до суду з відповідним позовом.

Крім того, неотримання Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області листа не може свідчити про невиконання прокурором обовязку попереднього повідомлення субєкта владних повноважень про захист його інтересів у суді.

Разом з тим, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області в письмових поясненнях зазначає, що Вознесенська місцева прокуратура завчасно повідомила позивача про звернення до суду з відповідним позовом, а саме: направила на адресу Управління примірник позовної заяви до ФГ «Компроміс», який надійшов 01.10.2018 за вх.10-1214/0/65-18.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду вважає помилковим висновок місцевого господарського суду в цій частині.

З огляду на наведене, підстав для залишення позову Заступника керівника Вознесенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України у місцевого суду не було.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкового судового рішення - ухвали.

У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду, справа (заява) передається згідно з ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України на розгляд суду першої інстанції.

За таких обставин, наведені місцевим судом обґрунтування оскарженої ухвали є помилковими та такими, шо не можуть бути достатніми підставами для залишення позову Заступника керівника Вознесенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, а відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду - скасуванню з передачею справи на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 269-271, 273, 275, 280-284, 287 Господарського процесуального кодексу, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Миколаївської області на ухвалу Господарського суду Миколаївської області 13.12.2018 року у справі №915/1047/18 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області 13.12.2018 року у справі №915/1047/18 - скасувати.

Справу №915/1047/18 передати на розгляд до Господарського суду Миколаївської області.

Постанова набирає законної з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, передбаченими ст.ст.287-288 ГПК України.

У зв'язку з тимчасвою непрацездатністю судді Савицького Я.Ф. з 13.02.2019 по 22.02.2019, а також відпусткою судді Колоколова С.І. з 18.02.2019 по 22.02.2019 та з 25.02.2019 по 01.03.2019 повний текст постанови складено та підписано 04.03.2019.

Головуючий суддя Н.М. Принцевська

Судді: Я.Ф. Савицький

ОСОБА_4