ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

06.03.2019 Справа № 905/1817/18

Господарський суд Донецької області у складі колегії суддів: головуючого судді Курило Г.Є., суддів Паляниці Ю.О., Лейби М.О.,

розглянувши матеріали

заяви №44/02 від 01.03.2019 третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Колективного підприємства «Маріупольське Спеціалізоване Будівельно-монтажне Управління №4», м. Маріуполь

про стягнення судових витрат, що повязані з правничою допомогою адвоката

у справі №905/1817/18 за позовом: Комунального підприємства «Маріупольське Виробниче Управління водопровідно-каналізаційного господарства», м. Маріуполь

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Експерт Технолоджи», м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Колективне підприємство «Маріупольське Спеціалізоване Будівельно-монтажне Управління №4», м. Маріуполь

про зобов'язання вчинити дії

Без виклику представників учасників справи

Позивач, Комунальне підприємство «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», м. Маріуполь звернувся до господарського суду Донецької області (з урахуванням уточненої позовної заяви від 07.12.2018) з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Експерт Технолоджи», м.Дніпро, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Колективного підприємства Маріупольське Спеціалізоване Будівельно-монтажне Управління №4, м. Маріуполь про зобов'язання відповідача виконати вимоги п.п.2 ч.ч.1, 8, п. 6.2 договору №514 від 25.09.2017 шляхом оформлення акту робіт виконаних з недоліками, а саме з використанням матеріалів і обладнання, що мають ознаки вживаного (не нового).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.02.2019 закрито провадження у справі №905/1817/18, відповідно до п.1. ч.1. ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

04.03.2019 до канцелярії суду третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Колективне підприємство «Маріупольське Спеціалізоване Будівельно-монтажне Управління №4», м. Маріуполь надала заяву №44/02 від 01.03.2019 про стягнення з позивача, Комунального підприємства «Маріупольське Виробниче Управління водопровідно-каналізаційного господарства», м. Маріуполь, судових витрат, повязаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 8150,00грн.

Судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази (ст. 232 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Згідно ч.6 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, у випадках, встановлених частинами третьою пятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у звязку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Розглянувши заяву №44/02 від 01.03.2019 третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Колективного підприємства «Маріупольське Спеціалізоване Будівельно-монтажне Управління №4», м. Маріуполь, господарським судом встановлено наступне:

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, повязаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже, ст. 130 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що у випадку закриття провадження у справі право на компенсацію здійснених витрат, повязаних з розглядом справи, має саме відповідач, а не треті особи без самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до положень ч.13 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Оскільки ухвалою господарського суду Донецької області від 26.02.2019 закрито провадження у справі №905/1817/18 відповідно до п.1. ч.1. ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, дана справа по суті не розглядалась та спір у ній не вирішувався, а тому й неможливо дійти однозначного висновку про те, заперечувало чи підтримувало Колективне підприємство «Маріупольське Спеціалізоване Будівельно-монтажне Управління №4», м. Маріуполь заявлені позовні вимоги. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 30.08.2018 у справі № 910/23235/17.

Крім того, суд зазначає наступне, до заяви №44/02 від 01.03.2019 про стягнення з позивача, Комунального підприємства «Маріупольське Виробниче Управління водопровідно-каналізаційного господарства», м. Маріуполь, судових витрат, повязаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 8150,00грн. доданий договір №134 від 10.07.2018 на надання правових послуг адвоката, що укладений між Колективним підприємством «Маріупольське Спеціалізоване Будівельно-монтажне Управління №4» та адвокатом ОСОБА_1, акт виконаних робіт № 21 від 27.02.2019 на підставі договору №134 від 10.07.2018 про надання правових послуг адвоката та квитанція про прийом оплат від 28.02.2019 за договором №134 від 10.07.2018 за підписом адвоката ОСОБА_1

В п.1.1 договору №134 від 10.07.2018 зазначено, що клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов'язання надати клієнту необхідну юридичну допомогу, щодо подання (захисту) інтересів останнього у всіх інстанціях Господарського суду України в будь-яких органах державної влади, правоохоронних органів, на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності та підпорядкування відносно позовної заяви Комунального підприємства «Маріупольське Виробниче управління Водопровідно-Каналізаційного Господарства» до Колективного підприємства «Маріупольське Спеціалізоване Будівельно-Монтажне Управління №4» про стягнення грошових коштів за виконання робіт по договору підряду № 52/1 від 09.10.2015 та договору підряду № 57/1 від 28.10.2015.

При цьому, підставами позову у справі № 905/1817/18 є договір №514 від 25.09.2017 на виконання технічного нагляду за виконанням будівельних робіт та договір на виконання робіт №581 від 30.10.2017, таким чином договір №134 від 10.07.2018 на надання правових послуг адвоката та документи, що складені на виконання цього договору не мають відношення до цієї справи.

Одночасно, в матеріалах справи наявний інший договір (витяг) з договору про надання правових послуг адвоката № 134/1 від 01.10.2018, укладений між Колективним підприємством «Маріупольське Спеціалізоване Будівельно-монтажне Управління №4» та адвокатом ОСОБА_1, згідно умов якого клієнт доручає, а адвокат здійснює правову допомогу, а саме представництво клієнта в якості третьої особи щодо позовної заяви Комунального підприємства «Маріупольське Виробниче Управління водопровідно-каналізаційного господарства» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Експерт Технолоджи», однак доказів виконання договору № 134/1 від 01.10.2018 суду не представлено.

В квитанції про прийом оплати від 28.02.2019, зазначено за вказані послуги по договору про надання правових послуг адвоката №134 від 10.07.2018 отримана оплата в сумі 8150,00грн. Квитанція підписана адвокатом ОСОБА_1

Стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлює, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За таких обставин судові витрати за участь адвоката у розгляді справи підлягають оплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, а їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Проте, витрати третьої особи на послуги адвоката не підтверджені належними фінансовими документами, оскільки суду не надано видаткових касових ордерів у відповідності до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 29.12.2017 № 148 або платіжних доручень про перерахування коштів адвокату, а квитанція про прийом оплати від 28.02.2019 не є належним доказом сплати коштів на користь адвоката.

На підставі вищевикладеного, суд відмовляє у задоволенні заяви №44/02 від 01.03.2019 третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Колективного підприємства «Маріупольське Спеціалізоване Будівельно-монтажне Управління №4», м. Маріуполь.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 123, 126, 130, 129, 234, 244, Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви №44/02 від 01.03.2019 третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Колективного підприємства «Маріупольське Спеціалізоване Будівельно-монтажне Управління №4», м. Маріуполь про стягнення з Комунального підприємства «Маріупольське Виробниче Управління водопровідно-каналізаційного господарства», м. Маріуполь судових витрат, що повязані з правничою допомогою адвоката в розмірі 8150,00 грн.

Дана ухвала набуває чинності з моменту її підписання 06.03.2019.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її оголошення до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Головуючий суддя Г.Є. Курило

Суддя Ю.О.Паляниця

Суддя М.О. Лейба