ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 Справа № 917/29/19

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" вул.Старий Поділ, 5, м.Полтава, Полтавська область, 36022 в особі Комсомольської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул.Портова, 25, м.Горішні Плавні, Полтавська область, 39800

до Спеціалізованої загальноосвітньої школи I - III ступенів №4 з поглибленим вивченням англійської мови, вул. Конституції 20, м.Комсомольськ, Полтавська область, 39800

про стягнення 6234,54 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

за участю представників:

представник позивача: ОСОБА_1

представник відповідача: не з'явився

Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" в особі Комсомольської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої загальноосвітньої школи I - III ступенів №4 з поглибленим вивченням англійської мови про стягнення 6234,54 грн. заборгованості, зокрема пені, нарахованої на попередню оплату, за договором про постачання електричної енергії № 295 від 20.01.2007.

Ухвалою від 08.01.2019 р. господарський суд прийняв дану позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; ухвалив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні; судове засідання у справі призначити на 07.02.2019 р.; викликати учасників справи у судове засідання; зобов'язати відповідача надати докази сплати заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 295 від 20.01.2007; запропонувати сторонам, зокрема, відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов, позивачу подати суду відповідь на відзив.

30.01.2019р. від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить застосувати строк позовної давності за періоди з 20.01.2017р. по 22.06.2018р., з 20.08.2017р. по 18.09.2017р. та з 20.11.2017р. по 20.12.2017р. Також, у відзиві відповідач просив суд зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій.

Ухвалою від 08.01.2019 р. господарський суд відклав розгляд справи на 26.02.19, викликав учасників справи в судове засідання.

22.02.19 від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника (вх. № 1802 від 22.02.19).

26.02.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив разом із заявою про зменшення розміру позовних вимог. Зокрема. у заяві про зменшення розміру позовних вимог позивач врахував строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій (на який вказав відповідач у відзиві) та просить стягнути 3 815,74 грн. пені, нарахованої на попередню оплату, за договором про постачання електричної енергії № 295 від 20.01.2007.

Відповідно п.2 ч.2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд приймає до розгляду подану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог, у зв"язку з чим розглядає вимоги про стягнення 3 815,74 грн. пені, нарахованої на попередню оплату, за договором про постачання електричної енергії № 295 від 20.01.2007.

В судовому засіданні 26.02.2019 року представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог) та просив суд їх задовольнити.

В судове засідання 26.02.19 представник відповідача не з»явився

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, оскільки містить достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

В судовому засіданні 26.02.2019 року відповідно до ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

Між Комсомольською філією Відкритого акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (змінено назву на Публічне акціонерне товариство, далі по тексту - позивач) та Спеціалізованою загальноосвітньою школою I - III ступенів №4 з поглибленим вивченням англійської мови укладено договір про постачання електричної енергії №295 від 20.01.2007 з невід'ємними додатками до нього (Договір).

Відповідно до Договору та додатків до нього позивач (постачальник) зобов'язався продавати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 225 кВт, а відповідач (споживач) в свою чергу зобов'язався оплатити постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно п.9.4. Договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2008. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Сторони доказів розірвання договору не надали, отже договір є чинним.

Відповідно до умов Розділу 1, п. 2.2. Договору та положень «Правил користуванні електричною енергією», затверджених Постановою № 28 від 31.07.1996 р., Постачальник електричної енергії продає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно п. 2.3.1., 2.3.3 Споживач зобовязується виконувати умови цього Договору, оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №2 «Порядок розрахунків» та №3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

На момент укладення Договору про постачання електричної енергії порядок оплати було встановлено у вигляді оплати за фактом спожитої кількості електроенергії.

Додатковою угодою № 17 від 20.07.2016 р. в звязку із набранням чинності змін, затверджених постановою НКРЕКП № 2684 від 29.10.20*15 р., до Правил користування електричною енергією Споживачу змінено умови оплати з оплати за фактом на попередню оплату.

Додатком № 2 від 20.07.2016 р. до Договору встановлено порядок оплати у вигляді попередньої оплати. Пунктом 1 Додатку № 2 до Договору розрахунковим вважається період з 8- 00 год. 20-го числа попереднього місяця до 8-00 год. такого ж числа поточного місяця.

За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним і режимом використання Постачальника.

Пунктом 2 Додатку № 2 встановлено, що Споживач до початку розрахункового періоду здійснює платіж на наступний розрахунковий період у сумі вартості 100 % заявленого (договірного) обсягу споживання електричної енергії.

Розмір суми платежу розраховується Споживачем самостійно, як сума добутків визначених на наступний розрахунковий період тарифів відповідного класу та заявленого (договірного) обсягу споживання електричної енергії.

Остаточний розрахунок за минулий розрахунковий період здійснюється Споживачем самостійно на підставі виставленого Постачальником рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені Договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках передбачених ПКЕЕ.

В свою чергу в п. 1 та 2 Додатку № 3 зазначено, що Споживач 20-го числа кожного місяця о 08-00 годині зобовязаний самостійно здійснити зняття показів засобів обліку, відповідно до «Переліку обєктів Споживача», та надати Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії.

Для встановлення обсягу споживання електричної енергії п. 4.2. «Правил користування електричною енергією» (далі ПКЕЕ) та п. 2.2.2. Договору відсилають Сторони Договору до розділу 5 і додатку №1 «Обсяги постачання (договірної величини) електричної енергії споживачу та субспоживачу». У відповідності до абзацу 2., п. 5.1. Договору для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік Споживач не пізніше першого листопада поточного року надає Постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії (додаток № 1 Обсяги постачання (договірної величини) електричної енергії Споживачу та Субспоживачу»).

Вказані обсяги дійсні на кожен наступний рік, якщо до першого листопада поточного року жодною із сторін не буде письмово заявлено про їх зміну. Пункт 5.2. Договору зазначає, що узгоджені обсяги постачання електричної енергії, що вказані в Додатку № 1, є договірними величинами споживання електричної енергії. В свою чергу, п. 4.4. ПКЕЕ дає право Споживу протягом розрахункового періоду звернутися до постачальника електричної енергії із заявою щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії.

У відповідності до п. 4.2.1. Договору та згідно п. 10. Додатку № 2 «Порядок розрахунків», у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених даним Порядком, Постачальник проводить, Споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується.

За внесення платежів, передбачених пунктом 2.З.З., цього Договору з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Як зазначає позивач у позові, не дивлячись на те, що згідно з абз. 2 п. 2 Додатку №2 розмір суми платежу розраховується Споживачем самостійно як сума добутків визначених на наступний розрахунковий період тарифів відповідного класу та заявленого (договірного) обсягу споживання електричної енергії, для попередньої оплати Постачальником електроенергії надавалися Споживачеві рекомендовані до сплати рахунки. Дані рахунки необхідно було сплатити до вказаної в рахунку дати, тобто до початку наступного розрахункового періоду. Але надані рахунки вчасно не були сплачені, що відображається в рахунках за спожиту активну електроенергію наступного місяця.

Позивач вказує, що відповідачем були порушені договірні зобов'язання перед позивачем в частині своєчасної оплати за електричну енергію, у визначені договором строки. Позивачем за період з 27.12.2017 по 31.07.2018 включно нараховано відповідачу пеню у розмірі 3 815,74грн., які і заявлено для стягнення.

При вирішенні справи по суті відповідач просить суд врахувати, що строк прострочення є незначним, збитків позивачу не завдано, оплата за спожиту електроенергію здійснена повністю на час вирішення спору. Крім того, відповідач є бюджетною установою, що утримується за рахунок міського бюджету. Враховуючи викладене, відповідач просить суд зменшити розмір пені.

При вирішенні позову суд виходить з наступного.

За ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Пункт 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначає, що пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.4.2.1 Договору та п.10 Додатку №2 Порядок розрахунків сторони визначили, що у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених даним Порядком, Постачальник проводить Споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується.

З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідач у справі припустився прострочення зобов'язання в частині своєчасної сплати, позивач мав достатні правові підстави для нарахування пені, передбаченої договором.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Ст. 258 ЦК України визначено окремі види вимог, щодо яких застосовується спеціальний строк позовної давності, згідно з пунктом 1 частини другої якої до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Після проведення перевірки нарахування пені в редакції заяви про зменшення позовних вимог, суд приходить до висновку, що вона є правомірно нарахованою у повному обсязі, зокрема за період з 27.12.2017 по 31.07.2018 у розмірі 3 815,74грн.

Як зазначалося вище, відповідач у відзиві просив про зменшення розміру пені.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачена можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно п.п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання вирішується судом оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що строк прострочення є незначним, збитків позивачу не завдано, оплата за спожиту електроенергію здійснена повністю на час вирішення спору, відповідач є бюджетною установою, що утримується за рахунок міського бюджету, суд вважає за можливе зменшити розмір штрафних санкцій (пені) на 50%.

Таким чином, стягненню підлягає 1907,87 грн. пені.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково, в частині стягнення 1907,87 грн. пені. В іншій частині стягнення пені позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 129, 130, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Спеціалізованої загальноосвітньої школи I - III ступенів №4 з поглибленим вивченням англійської мови, вул. Конституції 20, м.Комсомольськ, Полтавська область, 39800, ідентифікаційний код 23280309) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022, ідентифікаційний код 00131819) в особі Комсомольської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Портова, м. Горішні Плавні, Полтавська область,39800, ідентифікаційний код 25717130) 1907,87 грн. пені, 1762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3.В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.03.2019 року

Суддя Киричук О.А.