ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2019 р. Справа№ 910/6850/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Разіної Т.І.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 20.02.2019,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 (повний текст складено 05.10.2018)

у справі №910/6850/18 (суддя Джарти В.В.)

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс»

про визнання укладеним договору №32AZH1923-18 від 22.02.2018

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс»

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз»

про визнання укладеним договору №32AZH1923-18 від 22.02.2018 з урахуванням протоколу розбіжностей від 24.04.2018

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» (далі - позивач за первісним позовом або Житомиргаз) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» (далі - відповідач за первісним позовом або Товариство) про визнання укладеним договору №32AZH1923-18 від 22.02.2018 в редакції Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз».

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю погодження між сторонами щодо редакції договору від 22.02.2018. Позивач не погоджується з редакцією договору від 22.02.2018, викладеною відповідачем в протоколі розбіжностей від 24.04.2018, та вважає, що зазначена редакція договору (пункти 2.2., 2.4., підпункт «а» пункту 3.1.4. договору), не узгоджується з нормами діючого законодавства України, а тому просить суд визнати укладеним договір від 22.02.2018 №32АZh1924-18 на виконання робіт з припинення (обмеження) газопостачання, з додатком 1 «Розрахунок на виконання робіт», між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» в редакції Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» з 22.02.2018.

У свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» звернулось до Господарського суду міста Києва із зустрічною позовною заявою про визнання укладеним договору від 22.02.2018 №32AZH1923 з урахуванням протоколу розбіжностей від 24.04.2018 з 14.05.2018.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви Товариство посилається на те, що договір від 22.02.2018 №32AZH1923 має бути укладений із урахуванням протоколу розбіжностей від 24.04.2018, оскільки редакція пунктів 2.2., 2.4., підпункту «а» пункту 3.1.4. договору, викладена у ньому, відповідає Правилам постачання природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у справі №910/6850/18 первісний позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» про визнання укладеним договору №32AZh1923-18 від 22.02.2018 задоволено повністю.

Визнано укладеним договір №32AZh1923-18 на виконання робіт з припинення (обмеження) газопостачання від 22.02.2018 в редакції, вказаній в резолютивній частині рішення.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» судовий збір у розмірі 1762,00 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).

У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» про визнання укладеним договору №32AZH1923-18 від 22.02.2018 з урахуванням протоколу розбіжностей від 24.04.2018 відмовлено повністю.

Судові витрати, пов'язані з розглядом зустрічної позовної заяви, покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс».

Рішення суду мотивоване тим, що саме запропонована Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» редакція пунктів 2.2., 2.4. та 3.1.4. та договору в цілому узгоджується з приписами норм чинного законодавства.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у справі №910/6850/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов - задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення.

Узагальнені доводи апеляційної скарги Товариства зводяться до наступного:

- судом порушено норми процесуального права, зокрема, статтю 50 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом - Національну комісію, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Кабінет Міністрів України;

- законом не передбачено для ТОВ «Нафтогаз-Альянс» обов'язку укладати договір з ПАТ «Житомиргаз» на виконання робіт з припинення (обмеження) газопостачання, а тому ПАТ «Житомиргаз» не мав підстав для передачі даного спору на вирішення суду;

- запропонована ТОВ «Нафтогаз-Альянс» у протоколі розбіжностей редакція пунктів 2.2. та 3.1.4. Договору від 22.02.2018 відповідає Правилам постачання природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, Порядку пооб'єктного припинення (обмеження) газопостачання споживача, крім населення, затвердженому постановою КМУ від 08.12.2006 №1687, оскільки для постачальника не передбачено обов'язку надавати оператору ГРМ докази вручення копії повідомлення споживачу, а саме повідомлення про припинення надсилає споживачу виключно газорозподільне підприємство (Оператор ГРМ);

- у контексті відносин між ПАТ «Житомиргаз» та ТОВ «Нафтогаз-Альянс» повідомлення на припинення газопостачання за договором дає постачальник, а тому подавати звернення на відновлення газопостачання має також постачальник, у зв'язку з чим запропонована позивачем за первісним позовом редакція пункту 2.4. Договору не відповідає сутності припинення газопостачання, як ефективного заходу дисциплінування споживачів до раціонального використання природного газу, порушує права постачальника, а тому має бути викладена у редакції ТОВ «Нафтогаз-Альянс».

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» у справі №910/6850/18 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Разіної Т.І., Скрипки І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у справі №910/6850/18; встановлено строк для подання відзиву; розгляд справи призначено на 15.01.2019.

11.12.2018 представник позивача за первісним позовом подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у справі №910/6850/18 - без змін.

19.12.2018 представник відповідача за первісним позовом подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду клопотання про долучення до матеріалів справи копії листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №11430/16.3.1/7-18 від 03.12.2018.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2019 №09.1-08/194/19, у зв'язку із перебуванням судді Скрипки І.М. у відпустці, яка не є головуючою суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2019 справу №910/6850/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Разіна Т.І., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2019 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у справі №910/6850/18 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Разіна Т.І., Тищенко А.І. та розгляд справи №910/6850/18 вирішено здійснювати у судовому засіданні, призначеному на 15.01.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2019 у справі №910/6850/18 оголошено перерву до 12.02.2019.

21.01.2019 представник позивача за первісним позовом подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду пояснення у справі, у яких наголосив на тому, що обставини, які досліджувались Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у справі №926/1733/16, за результатами розгляду якої прийнято постанову від 08.05.2018, на яку посилається відповідач за первісним позовом в апеляційній скарзі, не є аналогічними обставинам даної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 у справі №910/6850/18 оголошено перерву до 20.02.2019.

20.02.2019 позивач за первісним позовом подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду пояснення в частині наданих роз'яснень НКРЕКП у формі листа №11430/16.3.1/7-18 від 03.12.2018, долученого відповідачем за первісним позовом до клопотання від 19.12.2018.

У судове засідання 20.02.2019 з'явились представники сторін.

Представник позивача за первісним позовом у судових засіданнях заперечував проти доводів апеляційної скарги Товариства, просив залишити оскаржене рішення суду без змін.

Представник відповідача за первісним позовом у судових засіданнях підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову Житомиргаз та задовольнити зустрічний позов Товариства.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» направило Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» проект договору №32AZH1923-18 від 22.02.2018 на виконання робіт з припинення (обмеження) газопостачання (далі - Договір).

Публічним акціонерним товариством «Житомиргаз» було запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» укласти договір №32AZH1923-18 від 22.02.2018, зокрема, із наступними умовами:

« 2.2. Замовник не менше ніж за 6 (шість) робочих днів до початку проведення робіт з припинення (обмеження) газопостачання споживачу надсилає Виконавцю по факсимільному зв'язку:

- письмове Доручення (заяву) на припинення (обмеження) газопостачання споживачу та пломбування вхідної запірної арматури (далі - Доручення);

- копію повідомлення (з позначкою про вручення споживачу Замовника) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання, яке було надіслано Замовником споживачу Замовника;».

« 2.4. Відновлення газопостачання споживачу здійснюється Виконавцем протягом двох робочих днів у містах та п'яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням Замовника (його споживача) про відновлення газопостачання та після усунення порушень (після письмового підтвердження Виконавцю Замовником врегулювання наслідків причин, за яких Замовник доручив Виконавцю здійснити припинення (обмеження) газопостачання споживачу) і відшкодування витрат на припинення та відновлення газопостачання.».

« 3.1.4. Надавати Виконавцю:

а) письмові доручення про припинення (обмеження) та пломбування вхідної запірної арматури та копію повідомлення (з позначкою про вручення споживачу Замовника) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання, яке було надіслано Замовником споживачу Замовника в строки і на умовах, викладених у п. 2.2. даного договору;».

14.05.2018 Житомиргаз отримав лист №229/4 від 11.05.2018 від Товариства, до якого був доданий договір, що підписаний із Протоколом розбіжностей №1 від 24.04.2018 (далі - Протокол).

Із наданої копії Протоколу вбачається, що Товариство наполягає на укладенні договору в наступній редакції окремих пунктів, а саме:

« 2.2. Замовник не менше ніж за 6 (шість) робочих днів до початку проведення робіт з припинення (обмеження) газопостачання споживачу надсилає Виконавцю по факсимільному зв'язку:

- письмове Доручення (заяву) на припинення (обмеження) газопостачання споживачу та пломбування вхідної запірної арматури (далі - Доручення);

- копію повідомлення про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання, яке було надіслано Замовником споживачу Замовника;».

« 2.4. Відновлення газопостачання споживачу здійснюється Виконавцем протягом двох робочих днів у містах та п'яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням Замовника про відновлення газопостачання та після усунення порушень (після письмового підтвердження Виконавцю Замовником врегулювання наслідків причин, за яких Замовник доручив Виконавцю здійснити припинення (обмеження) газопостачання споживачу) і відшкодування витрат на припинення та відновлення газопостачання.».

« 3.1.4. Надавати Виконавцю:

а) письмові доручення про припинення (обмеження) та пломбування вхідної запірної арматури та копію повідомлення про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання, яке було надіслано Замовником споживачу Замовника в строки і на умовах, викладених у п. 2.2. даного договору;».

Житомиргаз, частково прийнявши розбіжності Товариства щодо пункту 3.1.4., не погоджуючись із редакцією інших спірних пунктів, звернувся із первісним позовом до суду, в межах якого просить визнати укладеним договір в редакції Житомиргаз, доданій до позовної заяви.

Товариство, не погоджуючись із запропонованою позивачем за первісним позовом редакцією, звернулось до суду в межах даної справи із зустрічною позовною заявою, в межах якої просить суд визнати укладеним договір з урахуванням Протоколу розбіжностей від 24.04.2018.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення первісного позову та, відповідно, відсутності підстав для задоволення зустрічного позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини; інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі статтями 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з частинами 1 - 3 статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За змістом частин 2 - 4 статті 181 Господарського кодексу проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Житомиргаз направив проект договору №32AZH1923-18 від 22.02.2018, а Товариство отримало проект договору 01.03.2018. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи відомостями з офіційного сайту кур'єрської компанії Welt Express Worldwide Ltd.

Із наявної в матеріалах справи копії протоколу розбіжностей №1 вбачається, що Товариство склало спірний протокол 24.04.2018 та направило його Житомиргазу 11.05.2018.

Тобто, як вірно встановлено судом першої інстанції, Товариством був пропущений строк на складення та направлення протоколу розбіжностей, передбачений частиною 4 статті 181 Господарського кодексу України.

Житомиргаз отримав спірний протокол 14.05.2018, що підтверджується відтиском штемпелю вхідної кореспонденції підприємства позивача за первісним позовом. Доказів протилежного Товариством суду не надано.

Відповідно до частини 5 статті 181 Господарського кодексу України сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими (частина 7 статті 181 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі, якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Із матеріалів справи вбачається, що сторонами не досягнуто згоди щодо всіх умов договору, не складено протокол про узгодження розбіжностей, що зумовило звернення Житомиргаз із даним позовом до суду. При цьому, як вбачається із матеріалів справи, отримавши 14.05.2018 протокол розбіжностей, позивач за первісним позовом звернувся до суду 29.05.2018, що підтверджується поштовою накладною кур'єрської компанії Welt Express Worldwide Ltd, тобто у межах строку, передбаченого положеннями частини 7 статті 181 Господарського кодексу України.

Колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання спірного договору укладеним у редакції Житомиргаз, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» відповідно до статті 2 Кодексу газорозподільних систем (далі, Кодекс ГРМ), який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб'єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, є оператором газорозподільної системи, тобто суб'єктом господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. У свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» є постачальником природного газу - суб'єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу.

За приписами пункту 5 статті 4 Кодексу ГРМ оператор ГРМ має право безперешкодного та безкоштовного доступу до земельних ділянок та інших об'єктів всіх форм власності, на яких розташована газорозподільна система, для виконання службових обов'язків, передбачених законодавством. Для належного виконання Оператором ГРМ функцій щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску газу, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій споживач зобов'язаний забезпечити доступ на власні об'єкти представникам Оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання службових обов'язків, зокрема, для виконання робіт з припинення та відновлення газопостачання.

Відповідно до положень статті 7 Кодексу ГРМ «Порядок обмеження та припинення розподілу природного газу споживачам» оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об'єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках:

1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу;

2) відсутність споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді;

3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов'язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання;

4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»;

5) розірвання договору розподілу природного газу;

6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ;

7) несанкціоноване відновлення газоспоживання;

8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт;

9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ;

10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об'єкту споживача, що не є побутовим);

11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об'єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання;

12) в інших випадках, передбачених законодавством.

Якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об'єкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1 - 5 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, Оператор ГРМ має надіслати рекомендованим поштовим відправленням або надати з позначкою про вручення повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу) Оператором ГРМ.

Постачальник природного газу може укласти з відповідним Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов'язаних з припиненням/обмеженням газопостачання його споживачам (пункт 9 статті 7 Кодексу ГРМ).

При цьому, згідно пункту 14 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015, за необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об'єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 липня 2009 року № 338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2009 року за № 703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу.

Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС. Для цього у постачальника має бути укладений з Оператором ГРМ/ГТС договір на виконання робіт, пов'язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам. За необхідності здійснення заходів з обмеження чи припинення газопостачання споживачу Оператором ГРМ/ГТС постачальник надсилає Оператору ГРМ/ГТС відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність здійснення ним заходів з припинення/обмеження розподілу/транспортування природного газу споживачу, копію якого надсилає споживачу (з позначкою про вручення), в якому повинен зазначити підстави припинення, дату та час, коли необхідно обмежити чи припинити розподіл (транспортування) природного газу на об'єкт (об'єкти) споживача. У такому разі Оператор ГРМ/ГТС відповідно до умов укладеного договору на виконання робіт, пов'язаних з припиненням/обмеженням газопостачання, здійснює відповідне обмеження чи припинення розподілу/транспортування природного газу з дотриманням правил безпеки та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема Кодексу газорозподільних систем або Кодексу газотранспортної системи.

Із системного аналізу вищенаведених норм Кодексу ГРМ та Правил постачання природного газу судом встановлено, що право на здійснення саме робіт по припиненню (обмеженню) газопостачання є виключним правом оператора ГРМ, тобто в межах даного спору - ПАТ «Житомиргаз». При цьому, як вірно встановив суд першої інстанції, припинення газопостачання постачальником, яким є Товариство, можливо лише у разу укладення договору з оператором ГРМ.

Отже, укладення Договору на виконання робіт з припинення (обмеження) газопостачання є обов'язковим для відповідача за первісним позовом в силу вищенаведених правових норм. При цьому, вищезазначені правові норми Кодексу ГРМ та Правил постачання природного газу не вказують на можливість укладення такого договору лише за ініціативою постачальника.

З огляду на зазначене, заперечення скаржника з цього приводу, які полягають у тому, що ПАТ «Житомиргаз» не мало підстав для передачі даного спору до суду, оскільки укладення такого договору нібито не є обов'язковим в силу закону, колегія суддів вважає необґрунтованими.

У даному контексті судом також взято до уваги ту обставину, що і саме Товариство скористалось правом на подання зустрічного позову, який в свою чергу був прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом позивача (ПАТ «Житомиргаз»), що, з огляду на вимоги зустрічного позову, не узгоджується з вищевказаними доводами апеляційної скарги, адже в зустрічному позові заявлено про визнання спірного Договору укладеним, але вже в редакції відповідача.

Відтак, оскільки Товариство є постачальником, який обмежений у вчиненні дій щодо припинення (обмеження) газопостачання, його дії регламентуються вищевказаними положеннями кодексу ГРМ та Правил постачання природного газу, якими, в свою чергу, передбачено обов'язок Товариства надсилати споживачу (з позначкою про вручення) відповідне письмове повідомлення про припинення газопостачання та надання такого повідомлення оператору ГРМ.

Додатково про те, що споживач має бути повідомлений про припинення (обмеження) газопостачання з позначкою про вручення свідчать положення Мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 21 вересня 2017 року №1156 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 2 листопада 2017 року №1335) (далі - Мінімальні стандарти).

Так, згідно пункту 1.1. Мінімальних стандартів ці стандарти та вимоги визначають перелік мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу (далі - Стандарти та вимоги), що регулюють відносини, пов'язані з розподілом та постачанням природного газу відповідно до мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів, захистом прав споживачів та наданням оператором газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) або постачальником природного газу (далі - постачальник) компенсації за недотримання мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів при наданні послуг розподілу та постачання природного газу споживачам або замовникам (у випадку недотримання мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів під час приєднання до газових мереж).

Відповідно до пункту 3.1. Мінімальних стандартів постачальник має забезпечити мінімальні стандарти та вимоги до якості обслуговування споживачів при наданні послуг постачання природного газу споживачу.

Згідно підпункту 3 пункту 3.2. Мінімальних стандартів до мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів при наданні постачальником послуг постачання природного газу належить надання повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність припинення/обмеження газоспоживання: для непобутових споживачів - у строк не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення/обмеження.

Таким чином, запропонована Житомиргаз редакція пункту 2.2. та підпункту «а» пункту 3.1.4. договору №32AZh1923-18 на виконання робіт з припинення (обмеження) газопостачання узгоджується з вищенаведеними приписами норм чинного законодавства, а запропоновані позивачем умови договору є такими, що гарантують кожному споживачу природного газу дотримання їхніх прав в частині недопущення припинення газопостачання з порушенням процедури такого припинення.

Щодо умови пункту 2.4. Договору у запропонованій позивачем за первісним позовом редакції, згідно якого «Відновлення газопостачання споживачу здійснюється Виконавцем протягом двох робочих днів у містах та п'яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням Замовника (його споживача) про відновлення газопостачання та після усунення порушень (після письмового підтвердження Виконавцю Замовником врегулювання наслідків причин, за яких Замовник доручив Виконавцю здійснити припинення (обмеження) газопостачання споживачу) і відшкодування витрат на припинення та відновлення газопостачання.», колегія суддів зазначає, що така умова відповідає положенням пункту 6 статті 7 розділу VI Кодексу ГРМ, у відповідності до якого відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п'яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу).

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що в контексті відносин між ПАТ «Житомиргаз» та ТОВ «Нафтогаз-Альянс» повідомлення на припинення газопостачання за договором дає постачальник, а тому подавати звернення на відновлення має також виключно постачальник, у той час як споживач не має до цього договору відношення, відхиляються колегією суддів, у тому числі, з огляду на наступне.

Так, між споживачами природного газу та оператором газорозподільних систем, тобто позивачем за первісним позовом, укладено Типовий договір розподілу природного газу, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу).

Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Тобто, Типовий договір розподілу природного газу укладається в один з трьох варіантів: (1) підписання споживачем заяви-приєднання до Типового договору розподілу природного газу; (2) оплата за послуги з розподілу природного газу; (3) споживання природного газу.

З огляду на вказане, має значення зміст пункту 9.2. Типового договору розподілу природного газу, згідно якого відновлення газопостачання здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п'яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням Споживача про відновлення газопостачання та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування витрат на припинення та відновлення газопостачання.

Вищенаведений пункт 6 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ також вказує, що відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу).

Отже, у будь-якому випадку обов'язковою та виключною умовою відновлення споживання природного газу споживачу є усунення ним підстав, які були визначені як підстави для припинення розподілу природного газу.

Відтак, позиція відповідача стосовно того, що відновлення газопостачання у випадку припинення газопостачання за ініціативи постачальника природного газу має здійснюватись виключно за заявою останнього є такою, що не відповідає нормам діючого законодавства України та порушує права споживача природного газу, які закріплені Кодексом ГРМ та Типовим договором розподілу природного газу, а виключення такої умови поставить споживача природного газу у становище, коли споживач буде цілком і повністю залежати від волі постачальника природного газу в питанні відновлення газопостачання.

Отже, запропонована Житомиргаз редакція пункту 2.4. договору №32AZh1923-18 на виконання робіт з припинення (обмеження) газопостачання також відповідає умовам чинного законодавства.

Відтак, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення первісного позову ПАТ «Житомиргаз» та укладення договору у запропонованій ним редакції.

Водночас, беручи до уваги вищевикладене, оскільки судом встановлені обставини відсутності доказів в обґрунтування правової підстави для врегулювання розбіжностей, які виникли між сторонами при укладенні вищезазначеного договору, які в обсязі предмета доказування у даній справі в межах зустрічної позовної заяви належним чином Товариством не доведені, відсутні підстави для задоволення зустрічних позовних вимог.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, та обґрунтовано задовольнив первісні позовні вимоги ПАТ «Житомиргаз».

Посилання скаржника на лист НКРЕКП №11430/16.3.1/7-18 від 03.12.2018 (наданий суду апеляційної інстанції 19.12.2018) не приймаються судом до уваги, оскільки відповідно до Положення «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 №715/2014, комісія для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право приймати в межах своєї компетенції рішення, що є обов'язковими до виконання суб'єктами природних монополій; рішення, прийняті комісією, оформлюються постановами і розпорядженнями та є обов'язковими до виконання суб'єктами природних монополій. Отже, лист комісії, на який посилається Товариство, не носить обов'язкового характеру, а є лише інформацією до відома.

Крім того, колегія суддів наголошує, що за змістом статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Однак, скаржник не надав суду жодних пояснень та/або доказів поважності причин неподання до суду першої інстанції вищевказаного листа НКРЕКП.

При цьому, представник Товариства приймав активну участь у розгляді даної справи в суді першої інстанції, в тому числі шляхом звернення із зустрічним позовом, проте не реалізував своє право на звернення до НКРЕКП та подання відповідного доказу до прийняття оскарженого рішення, що, як наслідок, свідчить про відсутність причин, що об'єктивно не залежали від відповідача за первісним позовом, та неможливість взяття судом до уваги такого доказу на стадії перегляду рішення в апеляційному порядку.

Стосовно посилань скаржника на порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв'язку із незалученням до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Кабінету Міністрів України, колегія суддів зазначає наступне.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем за первісним позовом було заявлене клопотання про залучення до участі у справі Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Кабінету Міністрів України як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

У вирішенні відповідного питання щодо наявності юридичного інтересу у третьої особи, суд з'ясовує, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Однак, як вірно зазначив суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні такого клопотання, заявником не обґрунтовано, яким чином рішення суду у даній справі, яке стосується питання визнання укладеним договору між позивачем та відповідачем, вплине на права та обов'язки Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг та Кабінету Міністрів України.

При цьому, посилання відповідача за первісним позовом як на підставу для залучення третіх осіб на те, що в залежності від того, якими нормами буде керуватися суд при ухваленні свого рішення, у сторін даної справи виникає право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг та Кабінету Міністрів України з вимогою щодо приведення своїх нормативно-правових актів у відповідність, є безпідставними, оскільки норми Конституції України та інших нормативно-правових актів, які забезпечують право на оскарження підзаконних актів центральних органів виконавчої влади, надають право будь-якій особі звернутись до суду за захистом своїх прав незалежно від того, які норми будуть застосовані судом при прийнятті рішення по суті спору, зокрема, в даній справі.

Усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз-Альянс» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у справі №910/6850/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2018 у справі №910/6850/18 залишити без змін.

Матеріали справи №910/6850/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 01.03.2019.

Головуючий суддя Ю.Б.Михальська

Судді А.І. Тищенко

Т.І. Разіна