ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2019 р. Справа№ 910/3350/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від відповідача: Жила М.І. - адвокат

від Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини: Юрченко Д.О. - представник за довіреністю № Д-11/06-19 від 11.02.2019

від інших учасників судового процесу: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», заяву Керівника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про приєднання до апеляційної скарги

на окрему ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2018, повний текст якої складений 12.06.2018

у справі № 910/3350/18 (суддя Бойко Р.В.)

за позовом ОСОБА_4

до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

про стягнення 73 063,61 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, грошових коштів у розмірі 73 063,91 грн., з них: за 2007 рік дивіденди в розмірі 9 105,18 грн., за 2010 рік дивіденди в розмірі 5 841,36 грн., за 2011-2013 роки дивіденди в розмірі 27 512,56 грн. + інфляційні втрати у розмірі 15 362,56 грн. + 3% річних у розмірі 2 424,12 грн., за 2014 рік дивіденди в розмірі 9 157,76 грн. + інфляційні втрати в розмірі 2 985,96 грн. + 3% річних в розмірі 674,41 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2018, повний текст якого складений 12.06.2018, у справі № 910/3350/18 позов задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має корпоративні права, що включають сукупність його майнових і немайнових прав як власника акцій, в тому числі право на отримання частки прибутку у вигляді дивідендів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 27.06.2018 відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить змінити рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 910/3350/18 в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з виплати дивідендів у загальному розмірі 51 616,86 грн., виклавши резолютивну частину рішення в цій частині в такій редакції: «Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на користь ОСОБА_4 заборгованість з виплати дивідендів у загальному розмірі 36 670, 33 грн.», в іншій частині рішення залишити без змін.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2018 справа № 910/3350/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуючий); судді Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою від 09.07.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 910/3350/18.

Крім того, 31.05.2018 Господарським судом міста Києва:

- винесено на адресу Наглядової ради ПАТ «Укрнафта» окрему ухвалу щодо виявлених ознак дискримінації акціонерів ПАТ «Укрнафта», які володіють пакетом акцій менше 1% статутного капіталу, при виплаті дивідендів товариства з метою усунення недоліків (дискримінації акціонерів в залежності від обсягу пакету акцій при виплаті дивідендів) в діяльності ПАТ «Укрнафта», встановлено термін для виконання вказівок - 30 днів з моменту її одержання;

- винесено на адресу Уповноваженої Верховної Ради України з прав людини окрему ухвалу щодо виявлених ознак дискримінації акціонерів ПАТ «Укрнафта», які володіють менше 1% статутного капіталу, при виплаті дивідендів товариства, з метою забезпечити здійснення контролю та проведення моніторингу дотриманням принципу недискримінації щодо виплати дивідендів акціонерів ПАТ «Укрнафта», які володіють пакетом акцій менше 1% статутного капіталу, по відношенню до акціонерів такого товариства, які володіють пакетом акцій більше 1% статутного капіталу.

Не погоджуючись з окремою ухвалою, 22.06.2018 відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати окрему ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 910/3350/18.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив про те, що оспорювана ухвала є необґрунтованою, незаконною та такою, що прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, та з невідповідністю висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі, обставинам справи.

В обґрунтування вказаної позиції відповідач послався на те, що:

- в оспорюваній ухвалі суд першої інстанції посилається на те, що відповідач не виплатив дивіденди своїм міноритарним акціонерам, зокрема і за 2006, 2008 та 2009 роки, виходячи з того, що даний факт підтверджується великою кількістю судових справ за позовами акціонерів відповідача, а також публікаціям в мережі Інтернет, проте вказане твердження є виключно припущенням суду першої інстанції та не відповідає дійсності, адже дивіденди за вказані роки відповідач акціонерам, і зокрема відповідачу, виплатив, що останнім не заперечувалось;

- посилання суду першої інстанції на те, що дивіденди безперешкодно одержують особи, які формують склад Наглядової ради та Правління товариства, здійснюючи повноваження виключно на свою користь, фактично обмежуючи права та можливості інших акціонерів, які володіють пакетами акцій менше 1% статутного капіталу, спростовуються офіційною інформацією про володіння посадовими особами відповідача його акціями, що знаходиться у відкритому доступі на сайті Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку України (АРІФРУ) або Stock market infrastructure development agency of Ukraine(SMIDA) (https://smida.gov.ua/about);

- мажоритарному акціонеру НАК «Нафтогаз України» дивіденди на 2011 - 2014 роки дійсно відповідачем були сплачені шляхом перерахування відповідної суми до Державного Бюджету України та склали його дохідну частину, що в умовах непростих подій в державі в 2014 - 2015 роках (фінансова криза, проведення Антитерористичної операції на сході країни, що зумовило гостру необхідність відновлення обороноздатності країни) було вкрай важливим, оскільки ці кошти дозволили, у тому числі, і вчасно виплачувати різні соціальні виплати (пенсії, допомоги);

- дійсно в 2 кварталі 2017 року відбулось припинення зобов'язань відповідача по сплаті дивідендів за 2011-2014 роки шляхом зарахування цих зобов'язань зустрічними зобов'язаннями однією з компаній-дебіторів відповідача, яке було проведено за заявою останньої, тобто в даному випідку гошові кошти в рахунок погашення сум дівидендів фактично не сплачувались, а тому відносити вказаних акціонерів до групи осіб, які, на думку суду, опинились в прівелейованому становищі, не коректно;

- за останні десятиріччя мажоритарний акціонер відповідача - НАК «Нафтогаз України» систематично реалізовував кабальну для відповідача дивідендну політику, а саме політику « 100%» дивіденду, сутність якої полягала у тому, що 100% чи майже 100% чистого прибутку відповідача спрямовувалась на виплату дивідендів, при цьому на розвиток відповідача, ресурси якого виснажувались та виснажуються з кожним роком в геометричні прогресії, кошти не направлялись. Вказана політика призвела до того, що відповідач опинився в скрутному матеріальному становищі.

Згідно з протоколом передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 04.07.2018 апеляційну скаргу відповідача на окрему ухвалу Господарського суду міста Києва у справі № 910/3350/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуючий); судді Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою від 09.07.2018 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на окрему ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 910/3350/18, зупинено дію оскаржуваної ухвали.

Склад колегії суддів неодноразово змінювався.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 зупинено провадження щодо перегляду окремої ухвали від 31.05.2018 у справі № 910/3350/18 до розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 року у справі № 910/3350/18.

04.09.2018 до Київського апеляційного господарського суду надійшла заява від 29.08.2018 № 17-2660/18-61 Керівника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про приєднання до апеляційної скарги на окрему ухвалу від 31.05.2018 у справі № 910/3350/18, в якій заявник просить скасувати окрему ухвалу з посиланням на те, що:

- для встановлення дискримінації необхідним є проведення порівняння осіб або групи осіб, які перебувають у однаковій або схожій ситуації. Для проведення такого порівняння у зазначеній ситуації необхідно порівняти акціонерів, які володіють пакетом акцій менш як 1 % статутного капіталу, та акціонерів, які володіють пакетом акції більш як 1 % статутного капіталу;

- у матеріалах справи відсутні документи, які б визначили перелік акціонерів та кількість належних їм акції відповідача, а відтак, для проведення такого порівняння були використані дані ресурсу Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку України (АРІФРУ) або Stock market infrastructure development agency of Ukraine(SMIDA) (https://smida.gov.ua/about). Із наведеної у базах даних інформації вбачається, що до акціонерів, які володіють пакетом акцій більш як 5 % статутного капіталу відповідача, належать тільки юридичні особи;

- для цілей закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» акціонери-фізичні особи та акціонери-юридичні особи не є такими, що перебувають в однаковому становищі;

- загальними зборами відповідача, оформленими протоколами № 22 від 10.10.2014 та № 23 від 22.07.2015, виплата дивідендів затверджена для всіх акціонерів, а сума виплати за однією акцією є однаковою для всіх акціонерів відповідача, чим підтверджується що відповідачем прийнято рішення (наявність волі) про виплату дивідендів усім акціонерам, не встановлюючи переваг або виключно для будь-якої категорії акціонерів, в той час як фактична невиплата дивідендів не становить дискримінацію, проте є порушенням прав акціонерів відповідача і обмеженням права на володіння своїм майном;

- на даний час до компетенції Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини не віднесено проведення контролю або моніторінгу виплати заборгованості акціонерам (учасникам) приватних товариств, у тому числі в ПАТ «Укрнафта», що свідчить про неможливість покладення будь-яким судовим рішенням зобов'язання про здійснення таких заходів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

25.06.2018 на виконання Указу Президента України № 454/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах», яким ліквідовано Київський апеляційний господарський суд, утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» № 185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

На виконання п. 4 розділу ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації від 20.09.2018 № 475, за актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 справу № 910/3350/18 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Водночас постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018, повний текст якого складено 24.09.2018, у справі № 910/3350/18 залишено без задоволення апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2018, рішення залишено без змін.

18.10.2018 до Північного апеляційного господарського суду надійшла касаційна скарга Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 у цій справі.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2018 справа № 910/3350/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Дідиченко М.А.

Ухвалою суду від 05.11.2018 колегією суддів у складі Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Дідиченко М.А.:

- прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на окрему ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 910/3350/18;

- поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на окрему ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 910/3350/18;

- прийнято заяву Керівника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про приєднання до апеляційної скарги на окрему ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 910/3350/18 для спільного розгляду;

- зупинено провадження у справі № 910/3350/18 до повернення матеріалів справи з Верховного Суду;

- матеріали справи № 910/3350/18 направлено до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.12.2018 касаційну скаргу відповідача задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 910/3350/18 змінено - з їх мотивувальних частин виключено висновки, що дії ПАТ «Укрнафта» щодо невиплати своїм міноритарним акціонерами дивідендів свідчать про існування ознак дискримінації товариством окремих груп акціонерів, в решті зазначені рішення та постанову у справі №910/3350/18 залишено без змін.

Приймаючи вказану постанову, суд касаційної інстанції виходив з того, що:

- розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій не мали потреби вдаватися до дослідження обставин, пов'язаних з наявністю або відсутністю в діях відповідача ознак дискримінації щодо окремих груп акціонерів, про що обґрунтовано вказує скаржник у своїй касаційній скарзі;

- наявність або відсутність в діях відповідача ознак дискримінації щодо окремих груп акціонерів не впливає на вирішення спору щодо стягнення з відповідача дивідендів та нарахованих на них 3% річних та інфляційних втрат;

- висновки місцевого та апеляційного господарських судів про те, що факт невиплати відповідачем своїм міноритарним акціонерам дивідендів свідчить про існування ознак дискримінації товариством окремих груп акціонерів, не входили до предмета розгляду у цій справі і не впливають на наявність або відсутність підстав для стягнення з відповідача дивідендів.

При цьому Верховний Суд врахував, що суд першої інстанції за результатами вирішення спору виніс окрему ухвалу на підставі ст. 246 ГПК України щодо виявлених ознак дискримінації акціонерів ПАТ «Укрнафта», які володіють пакетом акцій менше 1% статутного капіталу, по відношенню до акціонерів, які володіють пакетом акцій більше 1 % статутного капіталу, при виплаті дивідендів товариства, та визнав за необхідне направити її на адресу наглядової ради ПАТ «Укрнафта»та Уповноваженої Верховної Ради України з прав людини; що вказана окрема ухвала оскаржена ПАТ «Укрнафта» до Київського апеляційного господарського суду, і її розгляд триває, тобто зазначене питання є предметом дослідження в окремому процесуальному акті, і ці обставини не стосуються суті спору та не впливають на прийняття рішення у справі.

16.01.2019 на адресу суду повернулись матеріали справи з Верховного Суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 задоволено заяву судді Дідиченко М.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), про самовідвід у справі № 910/3350/18, матеріали справи № 910/3350/18 передано на повторний автоматизований розподіл для заміни судді Дідиченко М.А. у складі визначеної колегії для розгляду справи № 910/3350/18 відповідно до ст. 32 ГПК України.

Розпорядженням № 09.1-08/359/19 від 23.01.2019, у зв`язку з задоволенням заяви судді Дідиченко М.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), про самовідвід, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/3350/18.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2019 справа № 910/3350/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою від 24.01.2019 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.:

- прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на окрему ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 910/3350/18 та заяву Керівника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про приєднання до апеляційної скарги на окрему ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 910/3350/18;

- поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на окрему ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 910/3350/18;

- розгляд справи № 910/3350/18 призначено на 13.02.2019 о 14:40;

- встановлено строк для подання пояснень, клопотань, заперечень - до 08.02.2019;

- роз'яснено учасникам процесу, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- повідомлено учасників судового процесу, що неявка їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

12.02.2019 до суду від позивача надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу по окремій ухвалі, в яких позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Станом на 27.02.2019 інших відзивів на апеляційну скаргу, клопотань та пояснень до суду не надходило.

26.02.2019 до суду надійшла заява Громадської організації «Фундація правозахисних та антикорупційних ініціатив» про приєднання до апеляційної скарги, в якій заявник просить задовольнити його заяву про приєднання до апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на окрему ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 910/3350/18 та долучити заявника до участі у розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на окрему ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 910/3350/18. Ухвалою від 27.02.2019 заяву прийнято до розгляду.

Ухвалою від 27.02.2019 апеляційне провадження за заявою Громадської організації «Фундація правозахисних та антикорупційних ініціатив» про приєднання до апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на окрему ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 910/3350/18 закрито.

Позивач представників в судове засідання не направив, про причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, те, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, та те, що явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов'язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представників позивача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представники відповідача та Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача та Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

Предметом спору у цій справі є вимоги позивача як акціонера відповідача про стягнення з останнього дивідендів за 2007 рік, за 2010 рік та за 2011-2014 роки.

При розгляді цієї справи судом першої інстанції встановлено законність позовних вимог позивача як акціонера відповідача на отримання частки прибутку у вигляді дивідендів та, відповідно, порушення відповідачем свого обов'язку щодо виплати позивачу дивідендів, з огляду на що, рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2018, повний текст якого складений 12.06.2018, у справі № 910/3350/18 позов задоволено повністю.

Крім того, 31.05.2018 Господарським судом міста Києва:

- винесено на адресу Наглядової ради ПАТ «Укрнафта» окрему ухвалу щодо виявлених ознак дискримінації акціонерів ПАТ «Укрнафта», які володіють пакетом акцій менше 1% статутного капіталу, при виплаті дивідендів товариства з метою усунення недоліків (дискримінації акціонерів в залежності від обсягу пакету акцій при виплаті дивідендів) в діяльності ПАТ «Укрнафта», встановлено термін для виконання вказівок - 30 днів з моменту її одержання;

- винесено на адресу Уповноваженої Верховної Ради України з прав людини окрему ухвалу щодо виявлених ознак дискримінації акціонерів ПАТ «Укрнафта», які володіють менше 1% статутного капіталу, при виплаті дивідендів товариства, з метою забезпечити здійснення контролю та проведення моніторингу дотриманням принципу недискримінації щодо виплати дивідендів акціонерів ПАТ «Укрнафта», які володіють пакетом акцій менше 1% статутного капіталу, по відношенню до акціонерів такого товариства, які володіють пакетом акцій більше 1% статутного капіталу.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення (ч. 5 ст. 246 ГПК України).

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що:

- під час розгляду справи № 910/3350/18 судом було встановлено, що відповідачем, починаючи з 2010 року, не здійснюється виплата дивідендів міноритарним власникам цінних паперів;

- виплата дивідендів за 2011-2014 роки лише мажоритарним акціонерам та неможливість міноритарних акціонерів домогтися виплати на їх користь дивідендів інакше, як шляхом звернення до суду, стала підставою для звернення голови Національної комісії цінних паперів фондового ринку з листом №13/02/29350/НК від 18.12.2015 до Голови Наглядової ради відповідача, проте вжиті заходи не мали своїм наслідком припинення порушення прав міноритарних акціонерів ПАТ «Укрнафта»;

- судом при розгляд справи №910/3350/18 встановлено, що з 2006 року в ПАТ «Укрнафта» склалася ситуація, коли акціонери, які володіють пакетом акцій більше 1% статутного капіталу, одержують нараховані дивіденди безперешкодно (НАК «Нафтогаз України» - шляхом проведення виплати коштів, відмінні від НАК «Нафтогаз України» - внаслідок відступлення прав вимоги боржнику ПАТ «Укрнафта» внаслідок проведення заліку зустрічних однорідних вимог), а для акціонерів, які володіють пакетом акції менше 1% статутного капіталу, встановлені штучні перешкоди в їх отриманні;

- суд вбачає нерівність між правами та можливостями акціонерів, оскільки для акціонерів, які сукупно володіють пакетом акцій близько 90% статутного капіталу, наявні кошти для виплати дивідендів (суд враховує, що з пояснень представників частина виплати припиняється шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, проте в такому випадку наявний боржник товариства, який має відповідні зобов'язання перед ПАТ «Укрнафта», які могли б бути виконанні примусово в судовому порядку), а для акціонерів, які сукупно володіють пакетом акцій менше 10% статутного капіталу, - кошти для виплати відсутні. Враховуючи, що розмір дивідендів прямо пропорційний пакету акцій, то нелогічним є те, що емітент знаходить кошти для виплати 90% загальної суми дивідендної виплати, та зазначає про відсутність 10% такої суми;

- дивіденди безперешкодно одержують особи, які формують склад Наглядової ради та Правління товариства, здійснюючи повноваження виключно на свою користь фактично обмежуючи права та можливості інших акціонерів, які володіють пакетами акцій менше 1% статутного капіталу;

- має місце ситуація, за якої з групою осіб (акціонерами ПАТ «Укрнафта», які володіють менше 1% статутного капіталу) поводяться менш прихильно, ніж з іншою групою осіб (акціонерами ПАТ «Укрнафта», які володіють більше 1% статутного капіталу) в аналогічній ситуації при виплаті дивідендів товариства, і підстави вважати, що таке поводження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними, відсутні. Наведене свідчить про існування ознак дискримінації у викладеній судом сфері суспільних відносин;

- в даному випадку ПАТ «Укрнафта» систематично порушується право власності фізичних осіб (своїх акціонерів) в супереч приписам ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язковість забезпечення якого покладено на державу Україна;

- загальновідомою є та обставина, що велика кількість фізичних осіб-акціонерів ПАТ «Укрнафта» набула у власність акції відповідача у зв'язку багаторічною працею у структурних підрозділах відповідача, які розташовуються порівняно віддалено від обласних центрів. Наведені особи, як правило, не володіють інформацією щодо порядку реалізації своїх корпоративних прав, або рівень такої обізнаності є низьким, в той час як дії відповідача свідчать про зловживання ним низькою правовою свідомістю людей, які своєю працею створили компанію, ставши в подальшому її акціонерами;

- виплата дивідендів є обов'язком товариства, проте як свідчать пояснення представників відповідача та судова практика, навіть дотримання акціонером визначеної відповідачем процедури на одержання виплати дивідендів не призводить до їх фактичної виплати, а така виплата проводитиметься тільки за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем у справі №910/3350/18 - ПАТ «Укрнафта» шляхом ведення дискримінаційної політики в частині виплати дивідендів міноритарним власникам акцій починаючи з 2010 року (в тому числі за попередні роки, проте рішення про виплату яких прийнято у 2010 році) і до теперішнього часу систематично порушуються приписи ст. 13 Конституції України (які встановлюють заборону використовувати власність на шкоду людині і суспільству), ст. 24 Конституції України (які гарантують громадянам рівні конституційні права і свободи та рівність перед законом), ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (якими закріплено принцип непорушності права приватної власності), ст. 6 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» (якою гарантовано рівність прав і свобод, а також рівні можливості для їх реалізації всіх осіб, незалежно від їх певних ознак), п 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про акціонерні товариства» (якою встановлено, що кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, зокрема, включаючи права на отримання дивідендів), у зв'язку з чим судом було постановлено окрему ухвалу.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для постановлення окремої ухвали у справі №910/3350/18 помилковими з огляду на таке.

За приписами Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», дискримінацією є ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Прямою дискримінацією є ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними (п. 2, 6, ч. 1 ст. 1).

Виходячи зі змісту вказаного закону, ознака, яка є причиною дискримінації, має становити особистісну характеристику, бути персоналізованою або такою, на яку особа не може вплинути (раса, колір шкіри, політичні, релігійні та інші переконання, стать, вік, інвалідність, етнічне та соціальне походження, громадянство, сімейний та майновий стан, місце проживання, мовні ознаки тощо), проте наявність або відсутність корпоративних прав не може бути віднесене до особистісних ознак в розумінні вищевказаного закону, адже така ознака не є невід'ємною або вродженою характеристикою особи, яка характеризує ідентичність особи.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дія цього Закону поширюється на відносини між юридичними особами публічного та приватного права, місцезнаходження яких зареєстровано на території України, а також фізичними особами, які перебувають на території України. Дія цього Закону поширюється на такі сфери суспільних відносин: громадсько-політична діяльність; державна служба та служба в органах місцевого самоврядування; правосуддя; трудові відносини, у тому числі застосування роботодавцем принципу розумного пристосування; охорона здоров'я; освіта; соціальний захист; житлові відносини; доступ до товарів і послуг; на інші сфери суспільних відносин.

Тобто дія Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» не поширюється на корпоративні правовідносини.

Невиконання юридичною особою своїх обов'язків (зокрема виплата дивідендів) перед частиною кредиторів (акціонерів) за своєю правовою природою фактично є неналежним виконанням суб'єктом господарювання своїх обов'язків та порушенням норм закону.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає помилковим ототожнення судом першої інстанції факту порушення відповідачем обов'язків з виплати дивідендів акціонерам з дискримінаційною політикою в частині виплати дивідендів в розумінні вищезгаданих норм спеціального законодавства і погоджується з Керівником Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України в тому, що невиплата дивідендів є порушенням прав акціонерів відповідача і обмеженням права на володіння своїм майном, у зв'язку з чим вони мають право звернутись до суду.

Також слід зазначити про таке.

Постановляючи окрему ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Укрнафта», починаючи з 2010 року, не здійснює виплату дивідендів міноритарним власникам цінних паперів, які володіють пакетом акції менше 1% статутного капіталу.

Вказаних висновків суд дійшов виходячи з наявності в засобах масової інформації великої кількості публікацій, а також відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень щодо наявності великої кількості справ за позовами фізичних осіб-акціонерів відповідача до Господарського суду міста Києва з відповідними позовними вимогами, рішеннями у яких позовні вимоги акціонерів задоволені.

Проте, вказані факти, на думку колегії суддів, не можуть свідчити про те, що відповідачем не здійснюється виплата дивідендів всім без виключення власникам цінних паперів, які володіють пакетом акції менше 1% статутного капіталу, і саме за вказаною ознакою.

Крім того, матеріали справи не містять інформації щодо загальної кількості акціонерів відповідача, які володіють акціями в розмірі більше, ніж 1 % статутного капіталу та інформації щодо стану виплати дивідендів таким особам, а відтак, висновок суду першої інстанції про те, що відповідач по різному виконує обов'язки щодо виплати дивідендів акціонерам, які володіють акціями в розмірі більше 1 % статутного капіталу, та акціонерам, які володіють акціями в розмірі менше 1 % статутного капіталу, не підтверджений наявним в матеріалах справи документальними доказами.

Згідно ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною 1 статті 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. 2 ст. 277 ГПК України).

Колегія суддів вважає, що при постановленні окремої ухвали судом першої інстанції мале місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та невірне застосування норм матеріального та процесуального права, а відтак, окрема ухвала Господарського суду міста Києва від 31.02.2018 у справі № 910/3350/18 підлягає скасуванню.

Враховуючи вимоги, які викладені в апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» та заяві Керівника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про приєднання до апеляційної скарги, апеляційна скарга та заява про приєднання до неї підлягають задоволенню.

Щодо витрат по сплаті судового зору за подачу апеляційної скарги та заяви колегія суддів зазначає таке.

За приписами ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково, незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що спір у цій справі виник внаслідок неправомірних дій відповідача, які полягають у невиплаті позивачу дивідендів у встановлені строки, колегія суддів покладає витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги та заяви про приєднання до неї саме на відповідача.

Керуючись ст.ст. 246, 267-271, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на окрему ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 910/3350/18 та заяву Керівника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про приєднання до апеляційної скарги задовольнити.

2. Окрему ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 у справі № 910/3350/18 скасувати.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, провулок Несторівський, 3-5, ідентифікаційний код 00135390) на користь Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (01008, м. Київ, вул. Інститутська, 21/8, ідентифікаційний код 21661556) витрати по сплаті судового збору в суму 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

4. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

6. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/3350/18.

Повний текст постанови складено: 06.03.2019

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець