ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2019 р. Справа №914/1250/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації ,,Львівгаз, м.Львів, вх. № 01-05/7/19 від 02.01.19

на рішення Господарського суду Львівської області від 28.11.2018 (суддя Стороженко О.Ф., м.Львів, повний текст складено 10.12.2018)

у справі №914/1250/18

за позовом Публічного акціонерного товариства ,,Укргазвидобування, м.Київ

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації ,,Львівгаз, м.Львів

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 146515,76 грн.

Розгляд справи здійснено без виклику сторін.

12.07.2018 Публічне акціонерне товариство ,,Укргазвидобування звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації ,,Львівгаз про стягнення грошових коштів у загальній сумі 146515,76 грн.

Позовні вимоги обгрунтовуються невиконанням відповідачем своїх обовязків в частині здійснення своєчасної та повної оплати вартості наданих позивачем послуг з транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами природного газу за період травень-грудень 2017 року відповідно до умов укладеного між сторонами даного спору договору №30НВТ/11 від 31.10.2011.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 28.11.2018 у даній справі позовні вимоги задоволено повністю. Задоволено заяву відповідача про відстрочення виконання рішення суду від 28.11.18 частково, відстрочено виконання рішення до 31.12.18. В задоволенні заяви відповідача в частині зменшення розміру пені відмовлено.

Ухвалюючи рішення, місцевий господарський суд встановив, що факт наданння позивачем відповідачу послуг з транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами природного газу за період травень-грудень 2017 року підтверджується зведеними реєстрами ПАТ ,,Львівгаз щодо місячних обсягів газу, поданих газотранспортним підприємством у точку входу до газорозподільної системи відповідача (зазначені обсяги природного газу відповідають даним, які вказано в актах), а також щомісячними двосторонніми актами щодо приймання передавання природного газу впродовж травня-грудня 2017, які підписані двома сторонами даного спору. Відповідач в свою чергу не подав жодних доказів та не довів належним чином відсутність підстав для сплати заявленої позивачем заборгованості за надані послуги щодо транспортування природного газу, у звязку із чим суд першої інстанції, дійшов висновку про підставність стягнення з відповідача 114 674,91 грн. основної заборгованості, 17 235,38 грн. пені, 11 184,28 грн. втрат від інфляційних процесів та 3 421,19 грн.- 3% річних.

Окрім того, врахувавши фінансове становище відповідача про яке зазначено у поданій ним заяві про відстрочення виконання рішення на 12 місяців та зменшення розміру пені на 90 %, дослідивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість відстрочення виконання рішення суду від 28.11.18 до 31.12.18, з метою забезпечення Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації ,,Львівгаз виробничої діяльності та отримання доходів, необхідних для погашення заборгованості.

02.01.2019, не погоджуючись із рішенням Господарського суду Львівської області від 28.11.18 у справі №914/1250/18, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації ,,Львівгаз подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дане рішення та прийняти нове, яким в позові публічного акціонерного товариства ,,Укргазвидобування до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації ,,Львівгаз про стягнення грошових коштів у загальній сумі 146515,76 грн.-відмовити повністю. Вважає, що судом першої інстанції не в повному обсязі з'ясовано обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, з неправильним та неповним дослідженням доказів, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також винесене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме:

1) апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги акти, а саме №5-НР від 31.05.17,6-НР від 30.06.18, 7-НР від 31.07.17, 8-НР від 31.08.17, 9-НР від 30.09.17,10-Нр від 31.10.17, 11-НР від 30.11.17, 12-НР від 31.12.17, які стали підставою для стягнення з відповідача заборгованості, оскільки такі, на думку апелянта, не є первинними документами. Окрім того, дані акти, як зазначає апелянт є непідписані відповідачем.

2) апелянт стверджує, що суд не взяв до уваги, що договір укладений між сторонами даного спору за своєю правовою природою є змішаним договором, що містить елементи договору перевезення вантажу та договору надання послуг. Апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт замовлення Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації ,,Львівгаз послуг транспортування природного газу у публічного акціонерного товариства ,,Укргазвидобування;

3) на думку апелянта, судом також не взято до уваги п.п.2.1 та 2.7 договору №30НВТ/11 від 31.10.11 року про надання послуг по транспортуванню природного газу, згідно з якими підставою для транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами є підтвердження в установленому порядку оператором Єдиної газотранспортної системи України відповідно до щомісячного планового розрахункового балансу надходження та розподілу газу, за наявності в Замовника- Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації ,,Львівгаз місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби. Матеріали справи не містять доказів про те, що ПАТ ,,Львівгаз ввіряв такий товар (природний газ) для подальшого транспортування ПАТ ,,Укгазвидобування.

Наводить скаржник і інші доводи, що є, на його думку, підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, заперечуючи її вимоги та доводи з наступних підстав:

1) факт здійснення господарської операції з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами та передачі його на ГРС для нормативних втрат підтверджується загальними (зведеними з усіх ГРС) актами прийому передачі газу між ГПУ ,,Львівгазвидобування та ПАТ по газопостачанню та газифікації ,,Львівгаз, а також зведеними реєстрами місячних обсягів газу, що подані в точку входу до газорозподільної системи Львівгаз-EIS код-ZG-DSO-2200004 від ГПУ ,,Львівгазвидобування газорозподільна компанія ПАТ ,,Львівгаз EIS код-56X01J впродовж травня -грудня 2017 року;

2) договір №30НВТ/11 від 31.10.11 укладено з ініціативи ПАТ ,,Львівгаз та визначено його умови на основі вільного волевиявлення сторін. Умови договору не містять умови про те, що замовник повинен щомічно замовляти певний обсяг послуг. Договором також, не визначено механізму підтвердження наявності в замовника місячного обсягу газу, виділеного для його потреб, отже твердження апелянта про те, що він не замовляв послуги є безпідставними.;

3) за умовами укладеного між стронами договору №30НВТ/11 від 31.10.11, саме Акти надання послуг підтверджують факт надання послуг з транспортування газу та є підставою для проведення розрахунків між сторонами.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 ухвалено здійснити розгляд справи №914/1250/18 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Заяв щодо участі представників сторін в судове засідання не поступало.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, з огляду на наступне:

31.10.2011 між Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» укладено договір про надання послуг по транспортуванню природного газу для нормованих втрат №30НВТ/11, відповідно до умов якого газотранспортна організація зобов'язалася здійснити транспортування природного газу, по внутрішньопромислових газопроводах до газорозподільних станцій, для нормованих втрат замовника, які знаходяться на балансі замовника, а замовник зобов'язався оплатити послуги по транспортуванню газу.

Відповідно до пункту 10.1 договору він набирає чинності з дати його підписання і діє в частині транспортування газу з 01.10.2011 року до 31.12.2011, а в частині проведення розрахунків за послуги - до їх повного здійснення. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше, ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

28.12.2012 між сторонами договору укладено додаткову угоду № 1, в якій умови договору № 30НВТ/11 від 31.10.2011 були викладені у новій редакції.

Відповідно до пункту 1.1 договору газотранспортне підприємство зобов'язалося надати замовнику послуги з транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в внутрішньопромислові трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а замовник зобов'язався внести плату за надані послуги з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору.

Як зазначалось вище підставою звернення публічного акціонерного товариства ,,Укргазвидобування з позовом до суду є неоплата ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» вартості послуг з транспортування природного газу, наданих в період травень-грудень 2017 на загальну суму 11 4674,91 грн.

Відповідно до пункту 3.1 договору послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами.

Пунктами 3.2, 3.3 та 3.4 договору передбачено, що газотранспортне підприємство до п'ятнадцятого числа місяця наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства.

Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акту наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг, розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку.

До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами здійснюються відповідно до даних газотранспортного підприємства.

Акт наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Відповідно до п. 5.5. договору в редакції Додаткової угоди №1, оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводяться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

На підтвердження надання позивачем послуг з транспортування газу на загальну суму 114674,91 грн, ПАТ «Укргазвидобування» надало акти наданих послуг: №5-НР від 31.05.17 на суму 6 449,23 грн.,6-НР від 30.06.18 на суму 5 523,19 грн., 7-НР від 31.07.17 на суму 6 898,64 грн., 8-НР від 31.08.17 на суму 19 843,40 грн., 9-НР від 30.09.17 на суму 22 421,68 грн.,10-Нр від 31.10.17 на суму 11 127,83 грн., 11-НР від 30.11.17 на суму 19 692,85 грн., 12-НР від 31.12.17 на суму 22 718,09 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ «Укргазвидобування» направило для підписання ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» вищенаведені акти надання послуг, однак такі залишились без підпису зі сторони ПАТ «Львівгаз».

Разом з цим колегія суддів зазначає, що згідно з пунктом 3.3 договору замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг.

Однак, ПАТ «Львівгаз» не надав належних та допустимих доказів направлення вмотивованої відмови від підписання зазначених актів, при цьому наявними у матеріалах справи копіями звітів Публічного акціонерного товариства «Львівгаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках, копіями зведених реєстрів місячних обсягів газу, що подані в точку виходу до газорозподільної системи Публічного акціонерного товариства «Львівгаз» за травень-грудень 2017 року та копіями звітів про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» за травень-грудень 2017 підтверджується надання позивачем послуг з транспортування природного газу у спірний період.

Посилання апелянта на те, що акти наданих послуг не є первинними документами, а тому не можуть підтверджувати факт надання послуг з транспортування газу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки за умовами договору укладеного між сторонами спору, саме акти наданих послуг підтверджують факт надання послуг з транспортування газу та є підставою для проведення розрахунків між сторонами.

Окрім того, колегія суддів наголошує на тому, відповідач подавши до суду першої інстанції контрозрахунок штрафних санкцій, а також заяву про зменшення пені та відстрочення виконання рішення суду на 12 місяців, тим самим визнав факт наявності господарської операції, а саме надання йому послуг з транспортування природного газу.

Відповідно до частини 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи те, що обставини надання послуг у спірний період доведено ПАТ «Укргазвидобування» належними та допустимими доказами, а відповідачем не підтверджено проведення оплати отриманих послуг, суд апеляційної інстанції вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача за договором №30НВТ/11 від 31.10.11 заборгованості в розмірі 114674,91 грн. грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основної заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 17235,38 грн, 3421,19 грн - 3% річних, 11184,28 грн - інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів звертає увагу, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з правомірністю нарахування ПАТ «Укргазвидобування» на суму боргу інфляційних втрат та 3% річних. Перевіривши розрахунок вказаних сум, апеляційний господарський суд погоджується з вірністю їх розрахунку.

За змістом ст.611 ЦК України порушення боржником взятих на себе зобов'язань призводить до настання певних правових наслідків, які полягають у застосуванні до нього встановлених законом та договором заходів відповідальності, зокрема і у нарахуванні неустойки.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 7.3 договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок пені, який здійснений позивачем щодо кожного місяця наданих послуг окремо, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено, що розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 17235,38 грн.

Окрім того, як вбачається із оскаржуваного рішення, суд першої інстанції частково задоволив заяву відповідача про відстрочення виконання рішення на 12 місяців, відстрочивши виконання такого до 31.12.18 та відмовивши у зменшенні пені.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 331 ГПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення виконання судового рішення можливе лише з об'єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Обґрунтовуючи заяву про відстрочення виконання судового рішення у даній справі на рік з дня ухвалення рішення, відповідач послався на важке фінансове становище підприємства.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов'язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи, у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

У цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов'язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення. Тобто відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Беручи до уваги вищенаведе, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, який врахував інтереси обох сторін спору, задоволивши заяву відповідача в частині відстрочення виконання рішення частково.

Колегія суддів також зазначає про підставність відмови суду першої інстанції про зменшення пені на 90 %, оскільки посилання відповідача лише на його важкий фінансовий стан, не навівши обґрунтування зазначеного твердження, інших підстав для такого зменшення, винятковості даного випадку, не надавши відповідних доказів на підтвердження цих обставин не є законною підставою для зменшення розміру пені.

За умовами ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, як такого, що ухвалене відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Львівської області від 28.11.2018 у справі №914/1250/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації ,,Львівгаз- без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає з урахування приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.