СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

05.03.2019 Справа № 913/273/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Зубченко І.В., суддя Пелипенко Н.М.

за участю секретаря судового засідання Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Андишули А.М. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3276 від 24.04.2008; довіреність № 26 від 05.12.2018)

відповідача - Лямзіної Т.В. (в.о. генерального директора ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» згідно наказу №78к-03 від 12.02.2019)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду заяву Державного підприємства «Енергоринок» (вх. № 2398 від 05.03.2019) про відвід судді Зубченко І.В. при розгляді апеляційної скарги Державного підприємства «Енергоринок» (вх.№134 Л/3) на рішення Господарського суду Луганського області від 04.12.2018 у справі №913/273/17 (суддя Корнієнко В.В., повний текст рішення підписано 14.12.2018)

за позовом Державного підприємства «Енергоринок», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання», м.Луганськ

про стягнення 193078419,23 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Державне підприємство «Енергоринок», заявив вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 179822649,83 грн. по оплаті вартості електроенергії поставленої позивачем відповідачу в період: жовтень-грудень 2016 року за договором від 28.03.2007 №3969/02, пені в сумі 8797084,58 грн., штрафу в сумі 179822,65 грн., втрат від інфляцій в сумі 3262417,67 грн., три проценти річних в сумі 1016444,50 грн. за прострочення платежів.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 04.12.2018 по справі №913/273/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Судові витрати покладено на позивача.

Позивач, Державне підприємство «Енергоринок», із даним рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 04.12.2018 та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі №913/273/17 в частині стягнення з ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» 179822649,83 грн. заборгованості та стягнути з ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» на користь ДП «Енергоринок» 8797084,58 грн. пені, 179822,65 грн. штрафу, 3262417,67 грн. інфляційних нарахувань, 1016444,50 грн. 3% річних та 240000,00 грн. судового збору.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2019 для розгляду справи № 913/273/17 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: судді Барбашової С.В. - головуючий, судді Медуниці О.Є., судді Пелипенко Н.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Енергоринок» на рішення Господарського суду Луганської області від 04.12.2018 у справі №913/273/17.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.01.2019 справу № 913/273/17 призначено до апеляційного розгляду на 21.02.2019 о 12:00 год.

У судовому засіданні 21.02.2019 оголошено перерву до 05.03.2019 до 10:00 год.

Розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 у зв'язку з відпусткою судді Медуниці О.Є., яка входить до складу постійної колегії суддів, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 913/273/17.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2019 для апеляційного розгляду справи № 913/273/17 визначено наступний склад колегії суддів: Барбашова С.В. - головуючий суддя, суддя Зубченко І.В., суддя Пелипенко Н.М.

Визначення складу колегії суддів у справі № 913/273/17 за результатами проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи було здійснено в порядку передбаченому процесуальним законом.

У судовому засіданні 05.03.2019 уповноважений представник позивача, Державного підприємства «Енергоринок», адвокат Андишула А.М. звернувся до суду із заявою (вх. № 2398) про відвід судді Зубченко І.В.

Мотивуючи подану заяву позивач посилається на те, що суддя Зубченко І.В. приймала участь у розгляді справ, зокрема, № 913/467/14, № 905/453/17 та інших справах за участю Державного підприємства «Енергоринок», і загалом усі рішення у таких справах ухвалювалися не на користь Державного підприємства «Енергоринок», а на користь опонентів останнього. Крім того, такі постанови ухвалювалися, у тому числі і на користь відповідача у даній справі № 913/273/17 - ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання».

Так, позивач зазначає, що постановою Донецького апеляційного господарського суду (головуючий суддя Зубченко І.В.) від 11.05.2017 по справі № 913/467/14 відмовлено у задоволенні апеляційного скарги ДП «Енергоринок», яка в подальшому скасована постановою Вищого господарського суду України від 08.08.2017 з прийняттям по справі нового судового рішення. Крім того, за результатами задоволення касаційної скарги ДП «Енергоринок» постановою Вищого господарського суду від 06.12.2017 по справі №905/453/17 була скасована постанова Донецького апеляційного господарського суду від 01.08.2017.

З урахуванням викладеного позивач вважає, що виникли обставини, які викликають у позивача сумнів у неупередженості та об'єктивності судді Зубченко І.В. при розгляді даної справи № 913/273/17.

Розглянувши заяву позивача про відвід судді Східного апеляційного господарського суду Зубченко І.В. від розгляду справи № 913/273/17, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення з огляду на таке.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини під терміном «суд, встановлений законом» у статті 6 Конвенції мається на увазі, що «судова влада у демократичному суспільстві регулюється законами, джерелом яких є Парламент». Зазначений термін охоплює не лише правові підстави існування суду, але і його склад у кожній конкретній справі (рішення ЄСПЛ у справі «Занд проти Австрії» та у справі «Сокуренко і Стригун проти України»).

У Рішенні ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 Суд визначив, що для того, щоб встановити, чи може суд вважатися «незалежним» відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, необхідно, зокрема, звернути увагу на спосіб призначення його членів та строки їх повноважень, існування гарантій проти зовнішнього тиску та наявність зовнішніх ознак незалежності (Рішення ЄСПЛ у справі «Фіндлей проти Сполученого Королівства» від 25.02.1997). Суд зазначив, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (Рішення ЄСПЛ у справі «Булут проти Австрії» від 22.02.1996, у справі «Томан проти Швейцарії» від 10.06.1996). Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

При цьому, особиста безсторонність суду, як суб'єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 Рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006).

У контексті об'єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (див. рішення Суду у справі Газета Україна-Центр проти України, no. 16695/04, від 15.07.2010).

Кожен суддя колегії об'єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснює правосуддя, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснює повноваження та виконує обов'язки судді, дотримуючись етичних принципів і правил поведінки судді, підвищує свій професійний рівень, не вчиняє дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі.

Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Відповідно до частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Згідно з частиною третьою статті 38 Господарського процесуального кодексу України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частин першої та другої статті 39 Господарського процесуального кодексу питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до частини четвертої статті 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, самі по собі судові рішення, прийняті у справах № 913/467/14, № 905/453/17 та інших справах, у розгляді яких брала участь суддя Зубченко І.В., зокрема і де стороною було Державне підприємство «Енергоринок», не можуть бути підставою для відводу судді без надання стороною, яка заявляє відвід, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів проявлення зазначеним суддею саме необ'єктивності чи упередженості при ухваленні вказаних судових рішень на користь однієї з сторін.

Проте, таких доказів заявником відводу до заяви не додано.

Інших підстав в обґрунтування саме необ'єктивності чи упередженості судді Зубченко І.В. в апеляційному перегляді судового рішення у даній справі № 913/273/17 позивачем не наведено.

Відповідно до частини третьої статті 39 Господарського процесуального кодексу України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів доходить висновку, що доводи заяви позивача про відвід судді Зубченко І.В. від розгляду справи № 913/273/17 є необґрунтованими, а тому дана заява відповідно до частини третьої статті 39 Господарського процесуального кодексу України підлягає передачі на авторозподіл для визначення судді для розгляду даної заяви.

Згідно пункту 5 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку надходження заяви про відвід судді.

Керуючись статтями 32, 39, пунктом 5 частини першої статті 228, статтями 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

УХВАЛИЛА:

1.Визнати необґрунтованою заяву Державного підприємства «Енергоринок», м.Київ про відвід судді Східного апеляційного господарського суду Зубченко І.В. від розгляду справи № 913/273/17.

2.Зупинити апеляційне провадження у справі № 913/273/17 до вирішення питання про відвід судді Зубченко І.В.

3.Передати справу № 913/273/17 для вирішення питання про відвід судді у порядку, встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Барбашова

Суддя І.В. Зубченко

Суддя Н.М. Пелипенко