РІШЕННЯ

Іменем України

04 березня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/26/19

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Книш Н.Ю.

за участю секретаря судового засідання Солончева О.П.

розглянуто у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу №927/26/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір»

вул. Куренівська, 2-Б, м. Київ, 04073

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Редькович Олександра Миколайовича

АДРЕСА_1

про стягнення 18446 грн 00коп.

За участю представників учасників справи:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

У судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» подано позов до Фізичної особи-підприємця Редькович Олександра Миколайовича про стягнення 18 446,00 грн суми боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором поставки №2 від 20.09.2016 щодо поставки мітл березових, оплата за які проведена на умовах попередньої оплати. Позивач зазначає, що залишок попередньої оплати в сумі 55 750,00 грн після зарахування 8 091,00грн складає 47 659,00 грн, а з урахуванням вартості поставленого товару на суму 13 380,00грн та на суму 15 833,00 грн за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 18 446,00грн. Позивач також посилається на звернення до ФОП Редькович О.М. з вимогою про поставку товару №150/юр/18 від 30.10.2018, відповідь на яку станом на 28.12.2018 не надходила.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25.01.2019, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 20.02.2019.

25.01.2019 судом вчинені дії щодо перевірки статусу та місця реєстрації відповідача, у зв'язку з чим отримано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача станом на 25.01.2019. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за критерієм пошуку ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, станом на 25.01.2019 в реєстрі значиться фізична особа-підприємець Редькович Олександра Миколайовича, місце проживання - АДРЕСА_1, не перебуває в процесі припинення.

В судове засідання 20.02.2019 уповноважені представники сторін не прибули.

Позивач та відповідач належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 319, №300 відповідно.

20.02.2019 судом вчинені дії щодо перевірки отримання відповідачем ухвали суду від 25.01.2019 за штрихкодовим ідентифікатором 300. Як вбачається з інформації з офіційного сайту ДППЗ «Укрпошта», відстеження пересилання поштових відправлень свідчить про те, що поштове відправлення із штрихкодовим ідентифікатором 300 вручене 07.02.2019 в місці виконання операції с. Невкля.

За таких обставин, судом з'ясовано, що ухвалу про відкриття провадження у справі від 25.01.2019 відповідачем отримано 07.02.2019, строк для подання відзиву на позовну заяву на момент проведення судового засідання 20.01.2019 не сплив.

В судовому засіданні 20.02.2019, відповідно до ст.216 Господарського процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні з розгляду справи по суті до 04.03.2019.

Ухвала повідомлення від 20.02.2019 направлена сторонам рекомендованою кореспонденцією.

Позивач та відповідач належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання 04.03.2019, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №133, №141 відповідно.

Заяви та клопотання від позивача та відповідача до суду не надходили, уповноважених представників в судове засідання сторони не направили.

Відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав та не заперечив проти позовних вимог, рішення приймається за наявними матеріалами справи на підставі ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із характеру відносин сторін.

20.09.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український папір» (позивач, покупець) та Фізичною особою-підприємцем Редькович Олександром Миколайовичем (відповідач, постачальник) укладено договір поставки № 2 (далі - договір), відповідно до умов якого, постачальник зобов'язується передати у власність покупця товар в асортименті, кількості та за цінами вказаними в специфікаціях до даного договору, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та провести його оплату на умовах та в порядку, визначених даним договором (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 2.1 договору загальна вартість цього договору визначається згідно з узгодженими специфікаціями до даного договору.

Відповідно до п. 4.2 договору покупець, на підставі рахунка-фактури, складеного постачальником, проводить попередню оплату в розмірі 100% від вартості товару зазначеного в специфікаціях до договору.

Пунктами 9.1, 9.2 сторони погодили, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2017, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Усі додатки до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання уповноваженими представниками сторін та діють протягом строку дії даного договору.

Між сторонами підписано додаток №1 до договору №2 від 20.09.2016 «специфікація», відповідно до умов якої сторонами визначено товар який передається на виконання умов договору, а саме: мітла березова в кількості 94000 шт. загальною вартістю 150400,00 грн, мітла березова подвійна в кількості 3000 шт загальною вартістю 9600,00 грн, а всього на суму 160000,00 грн (без ПДВ).

Відповідачем виставлено позивачу для оплати рахунок №020 від 16.06.2017 на суму 55750,00 грн за товар - мітла березова в кількості 25000 шт, рахунок № 018 від 22.02.2017 за товар - мітли березові в кількості 40000 шт на суму 89200,00 грн, рахунок № 019 від 08.04.2017 на суму 111500,00 грн за товар мітла березова в кількості 50000 шт.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем 16.06.2017 сплачено на рахунок відповідача 55750,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2265, з призначенням платежу «сплата за мітлу зг. рах. №020 від 16.06.17 без ПДВ», 23.02.2017 позивачем сплачено на рахунок відповідача 89200,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1564 від 23.02.2017 з призначенням платежу «Сплата за мітли зг. рах. №018 від 22.02.17», 05.04.2017 сплачено 111500,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1822 від 05.04.2017 з призначенням платежу «сплата за мітли зг. рах. №19 від 03.04.17». Всього позивачем перераховано на рахунок відповідача 256450,00 грн за мітли березові.

На виконання умов договору 16.06.2017 відповідачем було здійснено поставку позивачу товару - мітли березові у кількості 20150 шт на суму 44934,00 грн, що підтверджується прибутковою накладною №5908 від 16.06.2017, накладною №061 від 16.06.2017 та товарно-транспортною накладною №402 від 16.06.2017 на суму 44934,00грн; 15.11.2017 поставлено - мітли березові у кількості 6000 шт на суму 13380,00 грн, що підтверджується прибутковою накладною № 11692 від 15.11.2017, накладною № 061 від 15.11.2017 та товарно-транспортною накладною № 405 від 15.11.2017 на суму 13380,00грн; 23.02.2018 поставлено - мітли березові у кількості 7100 шт. на суму 15833,00 грн, що підтверджується прибутковою накладною №ХІ-00000110 від 23.02.2018, накладною № 065 від 21.02.2018 на суму 15833,00грн (а.с. 21-28). Крім того, на виконання умов договору, позивачу були поставлені відповідачем мітли березові 17.01.2017 у кількості 9500 шт на суму 15200,00 грн, що підтверджується прибутковою накладною №713 від 17.01.2017, накладною № 054 від 17.01.2017 та товарно-транспортною накладною №397 від 17.01.2017 на суму 15200,00грн; 11.03.2017 відповідачем здійснено поставку мітли березової у кількості 10160 шт на суму 22657,00 грн, що підтверджується прибутковою накладною № 2774 від 11.03.2017, накладною № 056 від 11.03.2017 та товарно-транспортною накладною № 400 від 11.03.2017 на суму 22657,00 грн, 01.04.2017 відповідачем здійснено поставку мітли березової у кількості 28300 шт на суму 63109,00 грн, що підтверджується прибутковою накладною №4108 від 01.04.2017, накладною № 058 від 01.04.2017 та товарно-транспортною накладною № 402 від 01.04.2017 на суму 63109,00 грн; 17.05.2017 відповідачем здійснено поставку мітли березової у кількості 1000 шт на суму 2230,00грн, що підтверджується прибутковою накладною № 4828 від 17.05.2017, накладною №059 від 17.05.2017 та товарно-транспортною накладною № 402 від 17.05.2017 на суму 2230,00грн; 07.06.2018 відповідачем здійснено поставку позивачу мітли березової на суму 60656,00 грн у кількості 27200 шт, що підтверджується прибутковою накладною №5400 від 07.06.2017, накладною №060 від 07.06.2017 та товарно-транспортною накладною №403 від 07.06.2017 на суму 60656,00 грн. (а.с.77-91). Наведені вище накладні та товарно-транспортні накладні містять підписи позивача та відповідача, які скріплені відповідно відтисками печаток сторін.

Матеріалами справи підтверджується поставка відповідачем позивачу мітл березових на загальну суму 237999,00грн.

Проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку, що за зобов'язаннями щодо поставки мітел березових в повному обсязі відповідачем не виконано, а саме, відповідачем не поставлені позивачу мітли березові на суму 18451,00грн (256450,00грн-237999грн).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

31.10.2018 позивачем направлено на адресу відповідача вимогу від 30.10.2018 №150/юр/18, відповідно до якої позивач просить терміново, в строк до 09.11.2018 включно, здійснити поставку оплаченого товару (мітли березової) на загальну вартість 18446,00 грн. В разі неможливості здійснення поставки товару в строк до 09.11.2018, позивач просив грошові кошти в розмірі 18446,00 грн повернути в строк до 09.11.2018.

Вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Частиною 2 ст. 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

При цьому, умовою застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписам ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги вище наведене, враховуючи матеріали справи, та наданий позивачем розрахунок суми позовних вимог (а.с.70) з урахуванням початкового сальдо на 01.01.2017 в сумі 5,00 грн (кредиторська заборгованість), вимоги позивача про стягнення з відповідача 18446грн 00коп. попередньої оплати, є правомірними, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню. Вимоги позивача відповідачем не спростовані, заперечення проти позову відповідачем до суду не подано.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та з огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі покладається на відповідача.

Керуючись ст. 12, 42, 73-80, 86, 123, 129, 165-167, 232, 233, 236-241, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» до Фізичної особи-підприємця Редькович Олександра Миколайовича про стягнення 18446 грн 00коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Редькович Олександра Миколайовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» (вул. Куренівська, 2-Б, м. Київ, 04073, ідентифікаційний код 25394112) 18446 грн 00 коп. попередньої оплати та 1762 грн 00 коп судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 06.03.2019.

Суддя Н.Ю.Книш