РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.03.2019Справа № 910/17102/18
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району міста Києва

до приватного підприємства "Приватне науково-виробниче підприємство Стиль-Майстер"

про стягнення 243 294,03 грн.

Представники сторін:

не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Шевченківського району міста Києва звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного підприємства "Приватне науково-виробниче підприємство Стиль-Майстер" про стягнення 243 294,03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.03.2017 р. між сторонами укладено договір №01-05-17-ТД-С. За умовами п.2.2 договору вартість робіт за договором підлягає уточненню за результатами експертизи проектно-кошторисної документації основного договору від 22.03.2017 р. №01-05-17 ТД з урахуванням фактичних обсягів виконаних робіт.

Проте, з 09.01.2018 р. у відповідача виникла перед позивачем основна заборгованість за договором №01-05-17-ТД-С від 23.03.2017 р. у розмірі 189 835,20 грн.

У зв'язку з чим, позивач звернувся в суд з вимогами про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 189 835,20 грн., інфляційного збільшення в розмірі 16 906,45 грн., три проценти річних в розмірі 5 351,79 грн., пені в розмірі 31 200,59 грн.

Ухвалою господарського суду від 22.12.2018 р. вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

10.01.2019 р. до канцелярії суду позивач подав доповнення до позовної заяви з доданими документами.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 14.01.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

12.02.2019 р. до канцелярії суду позивач подав клопотання про долучення доказів по справі.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Зважаючи на вищезазначене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1. ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

23.03.2017 р. між комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Шевченківського району міста Києва та приватним підприємством "Приватне науково-виробниче підприємство Стиль-Майстер" укладено договір № 01-05-17-ТД-С.

Між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору.

Згідно з п. 1.1. договору, відповідно до основного договору від 23.03.2017 № 01-05-17-ТД-С, генпідрядник доручає, а субпідрядник бере на себе зобов'язання виконати частину робіт на об'єкті: «Капітальний ремонт «Катаного» бульвару на проспекті Перемоги, 1-9 (ІІ- черга)», виконання яких передбачено даним договором у відповідності до затвердженої проектно-кошторисної документації.

Умовами пункту 2.1. договору передбачено, що вартість робіт за цим договором згідно договірної ціни та локального кошторису на момент підписання даного договору складає 287 904,42 грн, в т.ч. ПДВ 20 % 47 984,07 грн.

Вартість робіт за договором підлягає уточненню за результатами експертизи проектно-кошторисної документації основного договору від 23.03.2017 № 01-05-17-ТД-С з урахуванням фактичних обсягів виконаних робіт. Відповідному коригуванню підлягає і проектно-кошторисна документація.

Фактична вартість робіт визначається відповідно до актів виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідки за формою № КБ-3 (п. 2.3.).

Відповідно до п. 4.1. договору, субпідрядник на підставі виконаних робіт складає та передає акти виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідкою КБ-3 для підписання генпідряднику. Генпідрядник протягом 5-ти робочих днів перевіряє документи і підписує їх, а у разі не підписання обґрунтовує причину відмови.

16.07.2017 р. відповідачем без заперечень та зауважень прийнято виконані роботи та підписано акт приймання виконаних робіт за липень 2017 року за формою № КБ-2в.

За даним актом всього за об'єктом, з урахуванням ПДВ, виконано робіт на суму 275 671,20 грн.

Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Шевченківського району міста Києва з 06.04.2017 р. по 28.12.2017 р. перерахувало цільові бюджетні кошти відповідачу згідно основного договору підряду № 01-05-17-ТД-С від 23.03.2017 р., тобто умови п. 4.2. договору виконані повністю.

З урахуванням умов договору, а саме п.п. 2.2., 2.3., на підставі висновку перевірки вартості виконаних робіт з капітального ремонту «Каштанового» бульвару на проспекті Перемоги, 1-9 (ІІ черга) від 08.12.2017 р. № 070-01/768, позивачем та відповідачем узгоджена та підписана довідка про вартість виконаних робіт за договором № 01-05-17-ТД-С за виключенням завищеної вартості робіт у розмірі 85 836,00 грн.

Таким чином, уточнену вартість робіт за договором № 01-05-17-ТД-С, 29.12.2017 р. визначено та узгоджено сторонами довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою № КБ-3 у розмірі 189 835,20 грн.

Згідно з п. 4.2. договору оплата за фактично виконані роботи здійснюються генпідрядником на підставі належно оформлених актів наданих послуг та актів виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідки за формою № КБ-3 протягом 5 банківських днів від дати їх підписання обома сторонами та надходження цільових бюджетних коштів від замовника.

Тобто до 08.01.2018 р. відповідач повинен був сплатити кошти в розмірі 189 835,20 грн. з ПДВ на рахунок позивача.

В матеріалах справи наявний акт звіряння взаємних розрахунків за період 01.07.2017 - 22.02.2018 за договором № 01-05-17-ТД-С від 23.03.2017 р., з якого видно, що заборгованість приватного підприємства "Приватне науково-виробниче підприємство Стиль-Майстер" перед комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Шевченківського району міста Києва складає 189 825,20 грн., підписаний двома сторонами та скріплений печатками.

Для досудового врегулювання спору позивач 26.03.2018 р. направив відповідачу претензію (на суму 189 835,20 грн.) вих. № 236-461 від 26.03.2018 р., отримана останнім 28.03.2018 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 693.

Також 14.11.2018 р. повторно звернувся до відповідача із претензією (на суму 189 835,20 грн.) вих. № 236-688 від 13.11.2018 р., що підтверджується фіскальним чеком № 536.

Відповідач не виконав зобов'язання по договору та не здійснив оплату по виконаних роботах.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Слід зазначити, що частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України прямо передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором № 01-05-17-ТД-С від 23.03.2017 р. у відповідача перед позивачем в сумі 189 835,20 грн. належним чином доведений, документально підтверджений, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 5 351,79 грн. та індекс інфляції в розмірі 16 906,45 грн. за період зазначений позивачем.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже передбачене законом право кредитора вимагати спати боргу з урахуванням, процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами договору та положень статті 625 Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 5 351,79 грн. за період з 09.01.2018 р. по 17.12.2018 р. та індексу інфляції за період з січня 2018 р. по листопад 2018 р. в розмірі 16 906,45 грн. підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконання грошових зобов'язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 31 200,59 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 8.5. договору, за порушення строків перерахування платежів за виконані роботи, після отримання бюджетних коштів від розпорядника, генпідрядник сплачує субпідряднику за кожен день простроченого платежу, пеню від суми простроченого платежі у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який стягується пеня.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами Цивільного кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань та договору.

Вимога позивача щодо стягнення пені є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в розмірі 31 200,59 грн.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст. 129, ч. 9 ст. 165, ст.ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району до приватного підприємства "Приватне науково-виробниче підприємство Стиль-Майстер" про стягнення 243 294,03 грн. задовольнити.

2. Стягнути з приватного підприємства "Приватне науково-виробниче підприємство Стиль-Майстер" (02096, м. Київ, вул. Привокзальна, буд. 14-А, ) на користь комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва (01030, м. Київ, вул. Пирогова, буд. 4/26, ) основний борг в розмірі 189 835 (сто вісімдесят дев'ять тисяч вісімсот тридцять п'ять) грн. 20 коп., три проценти річних в розмірі 5 351 (п'ять тисяч триста п'ятдесят одну) грн. 79 коп., індекс інфляції в розмірі 16 906 (шістнадцять тисяч дев'ятсот шість) грн. 45 грн., пеню в розмірі 31 200 (тридцять одну тисячу двісті) грн. 59 коп. та 3 649 (три тисячі шістсот сорок дев'ять) грн. 41 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий