УХВАЛА

04 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 905/1051/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Пількова К. М.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Приватного підприємства "Український продукт"

на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 03.09.2018 у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"

до 1) Приватного акціонерного товариства "Геркулес",

2) Приватного підприємства "Український продукт"

про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитними коштами в сумі 9 603 806,41 грн.

за зустрічною позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Геркулес"

до 1) Приватного підприємства "Український продукт",

2) Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"

про визнання поруки такою, що припинена,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2018, що підтверджується відбитком штемпеля відділення поштового зв'язку на конверті, Приватне підприємство "Український продукт" звернулося з касаційною скаргою на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 03.09.2018 у справі № 905/1051/16, яку ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2018 повернуто скаржникові на підставі положень пункту 1 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

27.02.2019 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла повторно подана касаційна скарга Приватного підприємства "Український продукт" на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 03.09.2018 у справі № 905/1051/16, подана 08.02.2019 через Східний апеляційний господарський суд.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Приватного підприємства "Український продукт", судом встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України виходячи з такого.

Згідно з частиною 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються, зокрема, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платники, об'єкти, розміри ставок судового збору, порядок сплати та звільнення від сплати судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

За приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" станом на 01.01.2019 становить 1 921 грн.

Отже, з урахуванням викладеного при поданні касаційної скарги мав бути сплачений судовий збір у сумі 1 921,00 грн.

Скаржником у якості доказу сплати судового збору надано копію квитанції від 10.09.2018 № 4041870 на суму 1 762,00 грн, яка не може вважатися належним доказом сплати судового збору, з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Таким чином, зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України перевіряється відповідно до Закону України "Про судовий збір". Обов'язок перевірки зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України покладається саме на суд.

Касаційний господарський суд здійснивши перевірку зарахування судового збору сплаченого за квитанцією від 10.09.2018 № 4041870 встановив наступне.

Як убачається, у графі "Призначення платежу" квитанції від 10.09.2018 № 4041870 зазначено: "*;101;30998591;Суд.збір за скаргу на ухвалу від 06.07.17 №905/2666/15,Верховний СУД (Касац госп суд)П Платник ПП "Український продукт", Ч/з ОСОБА_1".

Згідно інформації отриманої з Автоматизованої системи документообігу суду, судовий збір у сумі 1 762,00 грн сплачений за квитанцією від 10.09.2018 № 4041870 зараховано у якості доказу сплати судового збору за подання Приватним підприємством "Украинский продукт" касаційної скарги на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 06.07.2017 у справі № 905/2666/15, за наслідками розгляду якої, Касаційним господарським судом у складі Верховного суду прийнято ухвалу від 14.11.2018 про відмову у відкритті касаційного провадження на підстав положень частини 4 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак копія квитанції від 10.09.2018 № 4041870 не може вважатися належним доказом сплати судового збору у визначеному чинним законодавством порядку у справі № 905/1051/16, адже судовий збір за нею сплачений та зарахований у іншій справі № 905/2666/15.

У зв'язку з цим, з метою усунення допущених недоліків оформлення касаційної скарги заявнику слід сплатити судовий збір у сумі 1 921,00 грн., який має бути перерахований за такими реквізитами УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: 6007; код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"; символ звітності банку: 207 (лист Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві від 18.06.2018 № 05-12/1731-6167) та надати належні докази сплати судового збору касаційному суду.

Крім цього, статтею 288 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Як убачається з матеріалів справи, оскаржувана ухвала Донецького апеляційного господарського суду прийнята 03.09.2018, отже з цього моменту почався перебіг двадцятиденного строку, встановленого для її оскарження в касаційному порядку. Таким чином, останнім днем для подання касаційної скарги на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 03.09.2018 було 24.09.2018, після цього процесуальний строк вважається таким, що пропущений.

Приватним підприємством "Український продукт" повторну касаційну скаргу на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 03.09.2018 подано 08.02.2019, що підтверджується відбитком штемпеля відділення поштового зв'язку на конверті, тобто з порушенням строку на касаційне оскарження.

Водночас, окремим пунктом у прохальній частині касаційної скарги Приватне підприємство "Український продукт" просить поновити строк касаційного оскарження. Проте, жодних мотивів та підстав щодо поважності причин пропуску строку на подання повторної касаційної скарги скаржником у тексті касаційної скарги не зазначено, як і не надано ніяких доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку.

Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно положень частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Викладене вище дає підстави для застосування наслідків, передбачених частинами 2 і 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у вигляді залишення касаційної скарги без руху. В свою чергу, заявнику касаційної скарги необхідно подати до суду заяву з наведенням підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, а також докази сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 288, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Український продукт" на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 03.09.2018 у справі № 905/1051/16 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 25 березня 2019 року, але строк виконання цієї ухвали не може перевищувати десяти днів з дня вручення її скаржникові.

2. У разі невиконання вимог Суду, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

К. М. Пільков