ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

(додаткове)

28 лютого 2019 р.

Справа № 903/882/18

Суддя Господарського суду Волинської області Костюк С. В., розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпрімо" про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпрімо"

до відповідача: Приватного підприємства "Іола"

про стягнення 166 126,18 грн.

встановив:

рішенням Господарського суду Волинської області від 13 лютого 2019 року у справі № 903/882/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпрімо" до Приватного підприємства "Іола" про стягнення 166 126,18 грн. задоволено частково, стягнуто з Приватного підприємства "Іола" в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпрімо" 165 909,17 грн., з них 127617,57 грн. заборгованості, 25366,81 грн. пені, 9244,04 грн. інфляційних втрат, 3680,75 грн. – 3% річних, а також 2488,64 грн. витрат по судовому збору та 6400 грн. витрат на правову допомогу.

До винесення даного рішення позивачем у заяві про подачу доказів оплати очікуваних витрат на правову допомогу впродовж п’яти днів після ухвалення судового рішення та в судовому засіданні 13.02.2019 року було заявлено про покладення судових витрат на правничу допомогу на відповідача - Приватне підприємство "Іола".

18.02.2019 року позивач через відділ документального забезпечення та контролю подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову (правничу допомогу) у розмірі 8595,46 грн, до якої долучає акт виконаних робіт (наданих послуг) (а.с.122).

Заяву обґрунтовує тим, що згідно договору № 60 про надання правової (правничої) допомоги розмір очікуваних витрат на правову (правничу) допомогу у Господарському суді Волинської області становить – 3% суми коштів (майна) сплачених (переданих) боржником чи іншою особою добровільно після підписання даного договору до дати прийняття рішення Господарським судом Волинської області; 5 % від суми коштів (майна) сплачених (переданих) боржником чи іншою особою добровільно з дня прийняття рішення Господарським судом Волинської області, стягнутих державною виконавчою службою чи приватним виконавцем за виконавчим документом на користь позивача. В підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу надає платіжне доручення № 144 від 14.02.2019 року на суму 8595,46 грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 ГПК України додаткове рішення ухвалюється судом, зокрема, за заявою учасників справи якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом частини 3 цієї статті додаткове рішення ухвалюється судом в тому самому складі, що й рішення суду протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Пунктом 8 ст.129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.ч.4, 5, 6 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлює, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Дія цього Закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами. За таких обставин судові витрати за участь адвоката у розгляді справи підлягають оплаті лише в тому випадку, якщо вони с плачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, а їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Водночас слід зазначити, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, слід зазначити, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст.126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов'язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов'язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява №19336/04, п. 269).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №910/8443/17, від 11.05.2018р. та у практиці Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., п.п.34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., п.80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., п.88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р..

Як встановлено матеріалами справи, рішенням суду від 13.02.2019 року стягнуто з відповідача 6400,00 грн. витрат на правову допомогу. Згідно заяви про ухвалення додаткового рішення від 18.02.2019 року просить стягнути 8595,46 грн. винагороди згідно п.п. 3.8.1., 3.8.2 договору № 60 про надання правової (правничої) допомоги, яка визначена як 3% суми коштів (майна) сплачених (переданих) боржником чи іншою особою добровільно після підписання даного договору до дати прийняття рішення Господарським судом Волинської області; 5 % від суми коштів (майна) сплачених (переданих) боржником чи іншою особою добровільно з дня прийняття рішення Господарським судом Волинської області, стягнутих державною виконавчою службою чи приватним виконавцем за виконавчим документом на користь позивача. Враховуючи те, що на момент розгляду заяви відсутні докази, що підтверджують виконання судового рішення по справі, суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 8595,46 грн.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ухвалив:

Відмовити в задоволення заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпрімо" про стягнення судових витрат на правову допомогу по справі № 903/882/18 в сумі 8595,46 грн.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повний текст

рішення складено

07.03.2019 року.

Суддя                                                                      С. В. Костюк