ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року Справа № 903/660/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з'явився

відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Волиньвугілля" на рішення господарського суду Волинської області від 20.11.18 року у справі № 903/660/18

за позовом Державного підприємства "Регіональні електричні мережі"

до відповідача: Державного підприємства "Волиньвугілля"

про розірвання договору на постачання електричної енергії №2 від 01.07.2004р.

В вересні 2018 року Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» звернулось до господарського суду Волинської області із позовом до Держаного підприємства «Волиньвугілля» про розірвання укладеного Договору на постачання електричної енергії № 2 від 01.07.2004 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між ними Договору на постачання електричної енергії № 2 від 01.07.2004 року в частині своєчасної оплати спожитої електроенергії. У зв’язку із чим, станом на 01.09.2018 року у ДП «Волиньвугілля» утворилась заборгованість у сумі 124 047 236,18 грн., у тому числі: 119 187 219,73 грн. за активну електроенергію /а.с. 3-6/.

Рішенням господарського суду Волинської області від 20.11.2018 року у справі № 903/660/18, позов Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» до відповідача Державного підприємства «Волиньвугілля» про розірвання договору задоволено.

Розірвано Договір про постачання електричної енергії № 2 від 01.07.2004 року, укладений між Державним підприємством «Регіональні електричні мережі» в особі Волинської філії та Державним підприємством «Волиньвугілля».

Стягнуто з Державного підприємства «Волиньвугілля» на користь Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» 1 762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що заборгованість відповідача за спожиту електроенергію у сумі 124 047 236,18 грн. підтверджується належними та допустимими доказами наявними в матеріалах справи, в зв’язку із чим дійшов висновку про обґрунтованість розірвання спірного Договору укладеного між ДП «Регіональні електричні мережі» та ДП «Волиньвугілля» /а.с. 105-106/.

Відповідач ДП «Волиньвугілля», не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Волинської області від 20.11.2018 року у справі № 903/660/18 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує, що ДП «Волиньвугілля» це підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. Основним видом діяльності ДП «Волиньвугілля» є добування кам’яного вугілля (код КВЕД 05.10).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 року № 827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», кам'яне вугілля віднесено до корисних копалин загальнодержавного значення. Для його видобутку функціонують по Україні ряд вугледобувних шахт, одні з яких є відокремленими підрозділами ДП «Волиньвугілля». Зазначає, що функціонування шахти (шахт), які входять до складу ДП «Волиньвугілля» мають важливе значення, як для країни в цілому, так і безпосередньо для Волинського регіону, проте місцевий господарський судом наведеним обставинам не було надано будь-якої правової оцінки.

Апелянт наголошує також, що нормами Закону України «Про ринок електричної енергії» № 2019-VIII від 13.04.2017 року, який набрав чинності 11.06.2018 року, зокрема запроваджено конкурентний ринок електроенергії, за умовами якого споживачі мають право вільного вибору постачальників. Звертає увагу, що ст.47 вказаного Закону, ДП «Регіональні електричні мережі» стає оператором системи розподілу, тобто буде здійснювати лише розподіл (передачу) електричної енергії на закріпленій території.

Не пізніше 01.12.2018 року кожен споживач має право вибрати постачальника електричної енергії, який отримав ліцензію з постачання електричної енергії.

Але станом на сьогоднішній день сама процедура вибору постачальника, укладення з ним договору до кінця не врегульована.

Отже, на думку скаржника, до моменту укладення нового договору про надання послуг з розподілу електричної енергії між споживачем і постачальником, сторони керуються умовами діючих договорів. А тому втрачається доцільність дострокового розірвання спірного договору /а.с. 116-118/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.01.2019 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Волиньвугілля» на рішення господарського суду Волинської області від 20.11.2018 року у справі № 903/660/18, призначено справу до розгляду на 06.02.2019 року об 11:00 год. /а.с. 114-115/.

06.02.2019 року на електрону адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Державного підприємства «Волиньвугілля» надійшло клопотання (вх. № 5482/19 від 06.02.2019 року) про здійснення розгляду апеляційної скарги за відсутності його представника /а.с. 129/.

06.02.2019 року на електрону адресу суду від ДП «Регіональні електричні мережі» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.5494/19 від 06.02.2019 року), в якому позивач заперечує проти апеляційної скарги ДП «Волиньвугілля» та просить рішення господарського суду Волинської області від 20.11.2018 року у справі № 903/660/18 залишити без змін /а.с.131/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.02.2019 року у справі № 903/660/18, розгляд апеляційної скарги відкладено на 28.02.2019 року, зобов’язано відповідача надати суду ряд витребуваних документів /а.с. 134-135/.

26.02.2019 року на електрону адресу суду від ДП «Волиньвугілля» надійшло письмове пояснення (вх.№ 8498/19 від 26.02.2019 року), у якому відповідачем повідомлено, що в порядку ст.64 Закону України «Про ринок електричної енергії» між ним та Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» 27.12.2018 року було укладено Договір № 83 про постачання електричної енергії строком на 90 днів. Окрім цього, зазначено, що спеціалістами підприємства у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 1209 від 27.12.2018 року готуються документи для звернення до Міжвідомчої комісії з надання ДП «Волиньвугілля» статусу захищеного споживача.

28.02.2019 року в судове засідання позивач та відповідач явку повноважних представників не забезпечили. Відповідно до повідомлень про вручення поштового відправлення, останні належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи /а.с.136-137/.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що неявка позивача та відповідача, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд даної справи за відсутності їхніх представників.

Відповідно до част.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов’язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.07.2004 року між ДП «Регіональні електричні мережі» (постачальник) та ДП «Волиньвугілля» (споживач) укладено договір № 2 про постачання електричної енергії (далі - Договір), за умовами якого постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є невід’ємними частинами.

Пунктом 2.0 Договору сторонами узгоджено, що під час виконання його умов, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричної енергії.

Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2005 року. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Розірвання договору, перегляд його умов, внесення доповнень може бути здійснено і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України та ПКЕЕ (п.9.5 Договору).

Договір підписаний та скріплений печатками обох сторін /а.с. 26-35/.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.11.2015 року порушено провадження у справі № 911/4610/15 про банкрутство ДП «Регіональні електричні мережі», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

У зв’язку із нездійсненням ДП «Волиньвугілля» оплати за спожиту активну електроенергію, ДП «Регіональні електричні мережі» листами № 08/498 від 23.07.2018 року, № 08/525 від 09.08.2018 року, № 08/571 від 29.08.2018 року повідомляло відповідача про обмеження або повне припинення постачання електроенергії, відповідно з 07.08.2018 року, 22.08.2018 року та з 12.09.2018 року внаслідок не виконання п.3.2 додатку № 9 до Договору № 2 про постачання електричної енергії /а.с. 44, 49-50/.

03.09.2018 року ДП «Волиньвугілля» на лист ДП «Регіональні електричні мережі» № 08/536 від 13.08.2018 року щодо розірвання спірного Договору листом за № 1284/1.10/10-39 від 03.09.2018 року повідомило наступне: через проблеми з відвантаженням вугілля наше підприємство не має чим розрахуватися за електроенергію, що в кінцевому результаті призвело до затримки розрахунків; розірвання Договору укладеного між ДП «Регіональні електричні мережі» та ДП «Волиньвугілля» № 2 від 01.07.2004 року не вирішить проблеми зі сплатою заборгованості, а тільки ускладнить; для виходу з цієї ситуації керівництво ДП «Волиньвугілля» буде знаходити додаткові кошти на погашення заборгованості за спожиту електроенергію /а.с. 76/.

Враховуючи невиконання ДП «Волиньвугілля» взятих на себе зобов’язань щодо оплати вартості отриманої електроенергії, Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» звернулось до господарського суду Волинської області із позовом до відповідача про розірвання Договору про постачання електричної енергії № 2 від 01.07.2004 року.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини та завдання майнової (матеріальної -шкоди).

Відповідно до ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст.714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно ч.2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття – «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі 925/1074/17.

Матеріали справи свідчать, що позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на невиконання ДП «Волиньвугілля» взятих на себе зобов’язань щодо оплати вартості отриманої електричної енергії, що є істотним порушенням Договору та є підставою для його розірвання на підставі ч.2 ст. 651 ЦК України.

Як стверджує позивач та не спростовує відповідач, за Державним підприємством «Волиньвугілля» станом на 01.09.2018 року обліковується заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 124 047 236,18 грн. (в т.ч. 119 187 219,73 грн. за активну електроенергію). Відповідна заборгованість підтверджується рішеннями господарського суду Волинської області від 08.04.2014 року у справі № 903/106/14 та від 18.11.2015 року у справі 903/1015/15 та довідкою про дебіторську заборгованість ДП «Волиньвугілля» за активну електроенергію станом на 01.09.2018 року, яка становить 124 047 803,27 грн. /а.с. 43/.

Отже, за наведених вище обставин справи та положень чинного законодавства, судова колегія дійшла до висновку, що заявлені ДП «Регіональні електричні мережі» вимоги про розірвання укладеного між ДП «Регіональні електричні мережі» та ДП «Волиньвугілля» Договору про постачання електричної енергії № 2 від 01.07.2004 року є підставними, оскільки неналежне виконання відповідачем умов Договору в частині його оплати за спожиту електроенергію, яке в свою чергу призводить тільки до утворення значної заборгованості, позбавляє позивача на те, що він розраховував при укладенні спірного Договору, зокрема на отримання від відповідача грошових коштів за відпущену ним електричну енергію.

Окрім того, при розгляді вказаних позовних вимог, судовою колегією враховується також і наявність правової можливості ДП «Волиньвугілля» обрати собі іншого постачальника електричної енергії на укладення відповідного Договору про постачання електричної енергії в порядку положень Закону України «Про ринок електричної енергії», про що також повідомлено відповідачем у своєму листі № 202/1.10./10-39 від 26.02.2019 року, про укладення між ним та Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» Договору № 83 про постачання електричної енергії 27.12.2018 року.

Таким чином, заперечення апелянта, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Відповідно до ст.ст.74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п.1 част.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень. Рішення господарського суду Волинської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Волинської області від 20.11.18 року у справі № 903/660/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Державного підприємства "Волиньвугілля" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 903/660/18 повернути господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "05" березня 2019 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Тимошенко О.М.