ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2019 р. Справа №921/28/19

Місто Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бонк Т.Б.

суддів Бойко С.М.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Імексбанк від 23.01.2019

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 14.01.2019 (повний текст ухвали складено 14.01.2019, суддя І.М. Гирила) про передачу справи за територіальною підсудністю

у справі № 921/28/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "Імексбанк", пр-т. Гагаріна, буд. 12-А, м. Одеса, 65039 (адреса фактичного місцезнаходження: пр-т. Шевченка, буд. 8-А, м. Одеса, 65058; адреса для листування: вул. Хорива, 11-А, м. Київ, 04071)

до відповідача - 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудспецтех", пр-т. Гагаріна, буд. 12-А, м. Одеса, 65039

до відповідача - 2 Малого підприємства у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаванда", АДРЕСА_1, 46000

про застосування наслідків недійсності Договору про розірвання іпотечного договору, укладеного 26.12.2014 між Публічним акціонерним товариством "Імексбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Блек Сі ОСОБА_2", повернувши сторони у стан, який існував до укладення цього правочину, шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень щодо нерухомого майна, а саме: 1-ша черга торговельного комплексу, що знаходиться за адресою: вул. Пантелеймонська/проспект Олександрівський, м. Одеса, які були зареєстровані згідно Іпотечного договору (з майновим поручителем), посвідченим 13.02.2012 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстровим №321, з Договором про зміни №1 до Іпотечного договору (з майновим поручителем), посвідченим 21.02.2014 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №1182, та про зміну п. 1.3 Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №3/12 від 10.02.2012

без повідомлення учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

короткий зміст вимог позовної заяви і ухвали суду першої інстанції:

до Господарського суду Тернопільської області звернулося ПАТ «Імексбанк» (в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк») з позовом: 1) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудспецтех", м. Одеса, 2) до Малого підприємства у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаванда", м. Тернопіль, про застосування наслідків недійсності Договору про розірвання іпотечного договору, укладеного 26.12.2014 між ПАТ "Імексбанк" та ТОВ "Блек Сі ОСОБА_2", повернувши сторони у стан, який існував до укладення цього правочину, шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень щодо нерухомого майна, а саме: 1-ша черга торговельного комплексу, що знаходиться за адресою: вул. Пантелеймонська / проспект Олександрівський, м.Одеса, які були зареєстровані згідно Іпотечного договору (з майновим поручителем), посвідченим 13.02.2012 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстровим №321, з Договором про зміни №1 до Іпотечного договору (з майновим поручителем), посвідченим 21.02.2014 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №1182,та про зміну п. 1.3 Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №3/12 від 10.02.2012.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14.01.2019 у справі №921/28/19 позовну заяву ПАТ «Імексбанк» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та зміну договору з долученими до неї документами - передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Одеської області.

Вищезазначену ухвалу суду мотивовано тим, що зважаючи на те, що звертаючись до суду із даним позовом, позивач стверджує про нікчемність Договору про розірвання іпотечного договору від 26.12.2014, та просить застосувати наслідки недійсності вказаного правочину, шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень щодо нерухомого майна, то на дану вимогу в силу приписів чинного процесуального законодавства поширюються правила виключної підсудності і даний спір підлягає вирішенню господарським судом за місцезнаходженням відповідача - 1 в порядку статті 27 ГПК України.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

заявник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у даній справі, мотивуючи це тим, що позовні вимоги поєднуються підставами виникнення (безоплатна відмова Банку від власних майнових вимог) та поданими доказами. Саме розірвання договору іпотеки спричинило виникнення вимоги про викладення пункту Кредитного договору в новій редакції, а відтак, на переконання позивача, цей пункт має бути змінено на викладений у попередній редакції. Скаржник покликається на ч. 11 ст. 30 ГПК України: у випадку обєднання позовних вимог щодо укладання, зміни, розірвання і виконання правочину з вимогами щодо іншого правочину, укладеного для забезпечення основного зобовязання, спір розглядається господарським судом за місцезнаходженням відповідача, який є стороною основного зобовязання. Відповідач 1 не є стороною кредитного договору, а являється майновим поручителем згідно іпотечного договору, а відповідач 2 є стороною кредитного договору та не є стороною іпотечного договору. Скаржник вважає, що в даному випадку має місце обєднання позовних вимог щодо зміни основного правочину з вимогами щодо правочину, пов'язаного з правочином, укладеним для забезпечення основного зобовязання, а відтак, спір має розглядатися за місцезнаходженням відповідача - 2, який є стороною основного зобов'язання.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2019 відкрито апеляційне провадження у даній справі та справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи на підставі ст. 271 ГПК України.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з огляду на таке.

Встановлені апеляційним судом обставини справи

У прохальній частині позовної заяви позивач виділяє дві позовні вимоги:

1) про застосування наслідків недійсності Договору про розірвання іпотечного договору, укладеного 26.12.2014 між Публічним акціонерним товариством "Імексбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Блек Сі ОСОБА_2", повернувши сторони у стан, який існував до укладення цього правочину, шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень щодо нерухомого майна, а саме: 1-ша черга торговельного комплексу, що знаходиться за адресою: вул. Пантелеймонська/проспект Олександрівський, м. Одеса, які були зареєстровані згідно Іпотечного договору (з майновим поручителем), посвідченим 13.02.2012 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстровим №321, з Договором про зміни №1 до Іпотечного договору (з майновим поручителем), посвідченим 21.02.2014 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №1182,

2) про зміну п. 1.3 Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №3/12 від 10.02.2012 та викласти його у новій редакції: «1.3. у якості забезпечення позичальником виконання своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги Кредитор укладає з майновими поручителями: 1) з ТОВ «Блек Сі ОСОБА_2» (попереднє найменування ТОВ Бізнес Центр «Приморя») іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно у вигляді 1-ї черги торгівельного комплексу загальною площею 2869,1 кв. м, за адресою: м.Одеса, вул. Пантелеймонівська / пр. Олександрійський, заставною вартістю 110 000 000,0 грн.; 2) з ПрАТ «ФК «Чорноморець» іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно у вигляді нежитлових будівель центрального стадіону «Чорноморець», загальною площею 80289 кв.м., за адресою: м.Одеса, вул. Маразліївська (Енгельса), заставною вартістю 7800 000 000,0 грн. Кредит, виданий кредитором, також забезпечується всі належним позичальнику майном і коштами».

Позивач зазначає, що просить суд одночасно із застосуванням наслідків недійсності Договору, повернути сторін у стан, який існував до укладення цього договору, змінивши п. 1.3 Кредитного договору, виклавши його у зазначеній редакції.

Відповідачем -1 зазначено ТОВ «Укрбудспецтех», місто Одеса, іпотекодавець, майновий поручитель; відповідач 2 Мале підприємство у вигляді ТОВ «Лаванда», місто Тернопіль, позичальник за Кредитним договором.

З наявної на офіційному сайті Міністерства юстиції України інформації вбачається, що місцезнаходженням відповідача 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудспецтех" є: проспект Гагаріна, буд. 12-А, м. Одеса; місцезнаходженням відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаванда" є: АДРЕСА_1.

Разом з тим, позивач також вважає, що факт недійсності, а саме нікчемності Договору про розірвання іпотечного договору є встановленим, оскільки такий Договір не відповідає ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». У даному випадку позивач за принципом диспозитивності не виділив у предметі позову окрему вимогу про визнання недійсним нікчемного, на його думку, правочину.

Згідно ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Спори про визнання нікчемних правочинів недійсними підлягають вирішенню господарськими судами у загальному порядку. З'ясувавши, що оспорюваний правочин є нікчемним, господарський суд зазначає в резолютивній частині рішення про його недійсність або, за відсутності підстав для такого визнання, відмовляє в задоволенні позову.

Відтак, насамперед встановленню судами підлягає саме факт нікчемності правочину - Договору про розірвання іпотечного договору, а вже потім встановлення обставин справи, повязаних із позовною вимогою про застосування наслідків нікчемності такого правочину.

Таким чином, вимога про застосування наслідків недійсності правочину є похідною від встановлення чи перевірки факту недійсності (нікчемності) правочину.

10.02.2012 в місті Одеса укладено Кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 3/12 (надалі кредитний договір) між ПАТ «Імексбанк» та Малим підприємством у вигляді ТОВ «Лаванда»; кінцевий термін повернення заборгованості за всіма траншами не пізніше 03.02.2017 року (а.с. 20-23).

Адресою позичальника у Кредитному договорі зазначено місто Одеса, вул. Пантелеймонівська, 25.

Згідно п.1.3. Кредитного договору у якості забезпечення позичальником виконання своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги Кредитор укладає з майновим поручителем: ТОВ Бізнес Центр «Приморя» іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно у вигляді 1-ї черги торгівельного комплексу загальною площею 2869,1 кв. м, за адресою: м.Одеса, вул. Пантелеймонівська / пр. Олександрійський, заставною вартістю 110 000 000,0 грн. Іпотечний договір укласти до 28.02.2012.

Згідно Додаткової угоди № 5 від 28.08.2014 до Кредитного договору вирішено внести зміни до п.1.3. Кредитного Договору. Однак така Додаткова угода в редакції копії, долученої позивачем (а.с 30), не містить внесених змін до п.1.3. кредитного договору, не містить пункту 2 додаткової угоди.

На аркуші справи 32 містить також копія частини Додаткової угоди до кредитного договору (з долученої копії неможливе встановлення початку копії та належної послідовності сторінок долученої копії), згідно п. 1.3 передбачено, що «у якості забезпечення позичальником виконання своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги Кредитор укладає з майновим поручителем: ПрАТ «ФК «Чорноморець» договір іпотеки у вигляді нерухомості - нежитлових будівель центрального стадіону «Чорноморець», загальною площею 80289 кв.м., за адресою: м.Одеса, вул. Маразліївська (Енгельса), будинок 1/20, заставною вартістю 7 800 000 000,0 грн. не пізніше 31.12.2014.».

Згідно Додаткової угоди № 6 від 23.12.2014 до Кредитного договору вирішено внести зміни до п.1.3. Кредитного Договору, зокрема, пункт 1.3. викладено у новій редакції: «1.3. у якості забезпечення позичальником виконання своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги Кредитор укладає з майновими поручителями: 1) з ТОВ «Блек Сі ОСОБА_2» (попереднє найменування ТОВ Бізнес Центр «Приморя») іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно у вигляді 1-ї черги торгівельного комплексу загальною площею 2869,1 кв. м, за адресою: м.Одеса, вул. Пантелеймонівська / пр. Олександрійський, заставною вартістю 110 000 000,0 грн. 2) з ТОВ «Інвестсервіскомпані» договір застави майнових прав, що випливають із договору від 20.06.2013 між АТ «Чорноморська транспортна компанія» та ТОВ «Інвестсервіскомпані», заставною вартістю 16 700 000 грн.

Отже, пункт 1.3. Кредитного договору стосується безпосередньо домовленості сторін про укладення іпотечного договору, строку укладення іпотечного договору, обрання майнового поручителя та не стосується умов та домовленості сторін про кредитування, надання кредиту.

Крім того, з наведеного вбачається, що пункт 1.3. Кредитного договору неодноразово змінювався сторонами в частині особи майнового поручителя. У позовній заяві детально та послідовно позивачем не описано послідовних змін п.1.3. кредитного договору на підставі додаткових угод.

13.02.2012 укладено Іпотечний договір з майновим поручителем між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ Бізнес Центр «Приморя» (а.с 34-37). Згідно п.1.1. договору цей договір іпотеки забезпечує вимоги іпотекодержателя за Кредитним договором № 3/12 від 10.02.2012.

06.12.2014 укладено Договір про розірвання іпотечного договору з майновим поручителем між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ "Блек Сі ОСОБА_2" за взаємною згодою сторін.

Позивач вважає такий Договір про розірвання іпотечного договору з майновим поручителем нікчемним на підставі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У даному випадку позивачем предявлено позов з двома вимогами до двох відповідачів.

Згідно ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути обєднано декілька вимог, повязаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Згідно ч.ч. 5,6 ст. 173 ГПК України не допускається обєднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам. Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті розєднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька обєднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про розєднання позовних вимог.

Як вже частково встановлено апеляційним судом, перша позовна вимога є похідною від встановлення (перевірки) факту нікчемності правочину, оскільки стосується наслідків нікчемності правочину, а обєднані позивачем вимоги у поданому позові є двома окремими вимогами, повязаними між собою поданими доказами. Причому, підстава виникнення вимоги про скасування реєстрації - це нікчемність правочину та необхідність подальших дій особи, а підстава виникнення вимоги про внесення змін - це волевиявлення сторони договору на внесення змін в силу принципу свободи договору.

За загальним правилом та приписами ч. 1 ст. 27 ГПК України позов предявляється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Позови у спорах за участю кількох відповідачів можуть пред'являтися до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання одного з відповідачів (ст. 29 ГПК України).

Поряд із цим, приписами ч. 1 ст. 29 ГПК України передбачено, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Щодо вимоги про визнання договору недійсним (нікчемним), то такий позов подається за місцем знаходження відповідача.

Щодо підсудності спору про скасування державної реєстрації прав, то ГПК України передбачає особливі правила щодо підсудності, зокрема, передбачає виключну підсудність такого спору, а саме: згідно з ч. 12 ст. 30 ГПК України вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо розгляд таких вимог віднесений до юрисдикції господарського суду, розглядаються господарським судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

Вимога про скасування державної реєстрації прав є похідною від вимоги про визнання правочину недійсним у даному випадку, а відтак на такий спір поширюються правила загальної підсудності за місцезнаходженням відповідача на підставі ст. 27 ГПК України.

Відтак, суд першої інстанції, застосувавши положення ч.12 ст. 30 ГПК України, прийшов до правильного висновку про те, що даний спір за вимогою про скасування державної реєстрації підлягає вирішенню господарським судом за місцезнаходженням відповідача 1, в порядку ст. 27 ГПК України.

Слід зазначити, що як відповідач -1, до якого звернута позовна вимога про застосування наслідків недійсності правочину, так і майно за укладеним іпотечним договором (предмет іпотеки, п.1.3. іпотечного договору) знаходяться в місті Одеса.

Згідно п.3 ст. 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Щодо позовної вимоги про внесення змін до Кредитного договору, то відповідач зазначає, що такий спір повинен розглядатися за місцезнаходженням відповідача - 2 (місто Тернопіль) на підставі п. 11 ст. 30 ГПК України, оскільки відповідач 2 є стороною кредитного договору як основного зобовязання.

Згідно п.11 ст.30 ГПК України у випадку обєднання позовних вимог щодо укладання, зміни, розірвання і виконання правочину з вимогами щодо іншого правочину, укладеного для забезпечення основного зобовязання, спір розглядається господарським судом за місцезнаходженням відповідача, який є стороною основного зобовязання.

Таким чином, умовою застосування п.11 ст. 30 ГПК України є обєднання позовних вимог щодо укладання, зміни, розірвання і виконання правочину з вимогами щодо іншого правочину, укладеного для забезпечення основного зобовязання.

Разом з тим, Договір про розірвання іпотечного договору не є договором (правочином), укладеним для забезпечення основного зобовязання. У даному випадку відсутня вимога про визнання недійсним чи встановлення факту нікчемності саме іпотечного договору.

У даному випадку відсутні обставини, що відповідають диспозиції статті 30 ГПК України в пункті 11, зокрема, вимога про внесення змін до кредитного договору в даному випадку не повязана з вимогами щодо іншого правочину, укладеного для забезпечення основного зобовязання.

Відтак, доводи скаржника в цій частині є субєктивним тлумаченням положень п.11 ст. 30 ГПК України та не відповідають обставинам справи.

А оскільки спір про внесення змін до Кредитного договору стосується кредитного договору саме в частині умови про іпотеку в межах кредитного договору, та передбачає зміни в частині особи майнового поручителя з місцезнаходженням останнього в місті Одеса, а також залежить безпосередньо від встановлення факту нікчемності Договору про розірвання договору про іпотеку, тому спір в цій частині також повинен бути розглянутий судом за місцезнаходженням майна та майнового поручителя (місто Одеса). Адресою місцезнаходження відповідача - 2 (боржника) в Кредитному договорі на момент його укладення також зазначено місто Одеса.

Згідно статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: 4) необґрунтоване або штучне обєднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобовязаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Тернопільської області від 14.01.2019 у справі № 921/28/19 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктами 1, 2 ст.86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати. Згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 8, 129, 236, 269, 270, 271, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Імексбанк від 23.01.2019 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 14.01.2019 у справі №921/28/19 - залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Порядок оскарження постанови в касаційному порядку передбачено статями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий (суддя-доповідач): Т.Б. Бонк

Судді С.М. Бойко

ОСОБА_1