ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року Справа № 902/331/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Дужич С.П. , суддя Юрчук М.І.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - адвокат, представник за ордером серії ВН №027196

від 01.02.2019р.

від відповідачів:

- Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області: не з'явився

- ТОВ "Інтеграція Поділля": ОСОБА_2 - адвокат, представник за довіреністю від 29.01.2019р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля", м.Вінниця

на рішення Господарського суду Вінницької області, ухваленого 07.12.18р. суддею Матвійчуком В.В. о 16:26 год. у м.Вінниці, повний текст складено 12.12.18р.

у справі № 902/331/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сільськогосподарське підприємство "Турбівське", смт.Турбів, Липовецького району Вінницької області

до - Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, смт.Турбів, Липовецького району Вінницької області;

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля", м.Вінниця

про скасування рішення та визнання недійсним договору оренди землі

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 07.12.2018р. у справі №902/331/17 позов Публічного акціонерного товариства "Сільськогосподарське підприємство "Турбівське" до Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля" про скасування рішення та визнання недійсним договору оренди землі - задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення 29 сесії 6 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району від 18.11.2014р. №563.

Визнано недійсним договір оренди землі від 20.11.2014р. укладений між Турбівською селищною радою Липовецького району Вінницької області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля" на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 15,3420га, кадастровий номер :03:000:2188, яка розташована в смт.Турбів Липовецького району Вінницької області.

Стягнуто з Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області на користь Публічного акціонерного товариства "Сільськогосподарське підприємство "Турбівське" 1600,00грн. витрат зі сплати судового збору та 4642,50грн. - витрат, пов'язаних з проведенням експертизи.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля" на користь Публічного акціонерного товариства "Сільськогосподарське підприємство "Турбівське" 1600,00грн. витрат зі сплати судового збору та 4642,50грн. - витрат, пов'язаних з проведенням експертизи.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати повністю та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Також, просить здійснити розподіл судових витрат.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;

- зазначає, що відповідно до розпорядження ОСОБА_3 РДА від 30.09.2008р. №272 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку пай СВАТ "Турбівське" на території Турбівської селищної ради. П.п.1,4 розпорядження №272 від 30.09.2008р. ОСОБА_3 районної державної адміністрації Вінницької області "Про затвердження технічної документації про передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів приватної власності на землю" було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) на території Турбівської, Приборівської, Костянтинівської та Брицької сільської ради. Визнано недійсним державний акт на право постійного користування землею виданого ВАТ "Турбівське" згідно рішення 9 сесії Турбівської селищної ради 22 скликання від 07.08.1996р.;

- додає, що у вказаній технічній документації (розпаювання земель по Турбівській сільській раді) визначено спірну земельну ділянку як землі резервного фонду;

- вказує, що згідно зі ст.ст.5, 25 ЗК України (в редакції 1990р.), Указу Президента України від 10.11.1994р. №666/94 "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва", Указу президента України від 08.08.1995р. №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" було проведена розпаювання земель КСП "Турбівське" наслідком чого стали видача його членам сертифікатів та державних актів. Отже, частина земель КСП "Турбівське" перейшла з постійного користування у приватну власність його членів;

- обґрунтовує, що право постійного користування в звязку з розпаюванням і видачею правовстановлюючих документів громадянам членам КСП припинилось і державний акт мав бути повернутий до архіву державного органу земельних ресурсів, чого зроблено позивачем не було. Спірна земельна ділянка у відповідності до затвердженої технічної документації входить до земель резервного фонду (землі запасу), розташована в межах населеного пункту. Отже, Турбівська селищна рада мала право нею розпоряджатись;

- констатує, що в даному випадку посилання позивача на порушення своїх прав на підставі державного акту на право постійного користування виданого на підставі рішення Турбівської селищної ради від 07.08.1996р. є безпідставним у звязку з розпаюванням земель ВАТ "Турбівське" та визнанням недійсним даного державного акту і включенням вказаної земельної ділянки до земель резервного фонду;

- додає, що крім того позивач подавав позов про визнання протиправним вказаного розпорядження в порядку адміністративного судочинства і постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 02.08.2017р. (справа №802/950) 17-а) позов було задоволено. У вказаній справі не було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля". За апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля" 08.11.2017р. Вінницьким апеляційним адміністративним судом апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля" задоволено. Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 02.08.2017р. скасовано, а провадження у справі закрито. Постановою Верховного Суду від 18.04.2018р. справа К/9901/4383/17 802/950/17-а відповідне судове рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду було залишено без змін;

- зазначає щодо висновків суду про ст.25 Закону України "Про землеустрій" та недотримання селищною радою відповідних вимог про розроблення документації із землеустрою, скаржник зазначає, що розпорядженням ОСОБА_3 районної державної адміністрації №272 від 30.09.2008р. було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку на території Турбівської селищної ради та інших рад. Передано у власність громадянам земельні ділянки в розмірі земельної частки паю. Державні акти на право постійного користування видані ВАТ "Турбівське" в тому числі і щодо спірної земельної ділянки визнано недійсними та надано доручення районному відділу земельних ресурсів внести зміни до земельно-облікових документів. Вказаною технічною документацію передбачене і створення земель запасу і резерву в тому числі і на території Турбівської селищної ради. Таким чином скаржник вважає, що прийняття додаткового розпорядження про вилучення земель не потребувалось, адже в звязку із затвердженням технічної документації вказані земельні ділянки в тому числі і спірна були зараховані до земель запасу і резерву;

- вважає помилковими висновки суду про зміну цільового призначення земель. Зазначає, що під час проведення інвентаризації земель розробником встановлено, згідно експлікації угідь, що вказані землі знаходяться під багаторічними насадженнями тому при прийнятті рішення Турбівської селищної ради було погоджено технічну документацію та віднесено земельну ділянку до багаторічних насаджень (скаржник підкреслює, що цільове призначення не змінено, тому що землі перебувають в одній категорії земель, а віднесено у відповідності до вимог ст.20 ЗК України до земель сільськогосподарського, призначення під багаторічними насадженнями);

- таким чином, скаржник вважає, що позивач не надав до суду належних та допустимих доказів про наявність підстав для задоволення поданого позову, а тому рішення підлягає скасуванню.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №902/331/17 у складі: головуючий суддя Огороднік К.М., суддя Дужич С.П., суддя Юрчук М.І..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2019р., серед іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля" на рішення Господарського суду Вінницької області від 07.12.2018р. у справі №902/331/17 та розгляд скарги призначено на 26.02.2019р. об 10:00год..

04.02.2019р. до Північно-західного апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства "Сільськогосподарське підприємство "Турбівське" надійшов письмовий відзив від 01.02.2019р. на апеляційну скаргу.

04.02.2019р., на поштову адресу до Північно-західного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшло клопотання, в якому просить дозволити представнику брати участь у судовому засіданні по даній справі в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Вінницької області.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2019р. відмовлено представнику Публічного акціонерного товариства "Сільськогосподарське підприємство "Турбівське" у задоволенні клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі №902/331/17.

19.02.2019р. на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області надійшов лист від 11.02.2019р. №02-05/101 в якому остання повідомляє про те, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі, а слухання справи просить проводити без участі її представника.

Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2018р. №01-04/44, у зв'язку із перебування у відпустці головуючого судді (судді-доповідача) по справі №902/331/17 - ОСОБА_4 у період з 19.02.2019р. по 12.03.2019р. включно, відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України, ст.155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 19, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.9.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи №902/331/17.

Автоматизованою системою документообігу визначено колегію суддів з розгляду справи №902/331/17 у складі: головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Дужич С.П., суддя Юрчук М.І..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2019р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля" на рішення Господарського суду Вінницької області від 07.12.2018р. у справі №902/331/17 прийнято до провадження колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Дужич С.П., суддя Юрчук М.І.

22.02.2019р. на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля" надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/331/17, забезпечення проведення якої просить у Вінницькому міському суді Вінницької області.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2019р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/331/17 задоволено та забезпечення проведення якої доручено у Вінницькому міському суді Вінницької області (адреса: 21050, м.Вінниця, вул.Грушевського, 17).

Представник скаржника в судовому засіданні 26.02.2019р. підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим. Просить суд рішення Господарського суду Вінницької області від 07.12.2018р. у справі №902/331/17 скасувати повністю та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні 26.02.2019р. заперечив проти її доводів, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просить суд рішення Господарського суду Вінницької області від 07.12.2018р. у справі №902/331/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, Турбівська селищна рада Липовецького району Вінницької області наданим їй процесуальним правом не скористалася та в судове засідання не з'явилась, своїх повноважних представників не направила.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останньої.

У відповідності до ст.ст.222, 223 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол судового засідання.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, Державним актом на право постійного користування землею серія І-ВН №001273 від 10.08.1996р. посвідчено право постійного користування Відкритого акціонерного товариства "Турбівське" земельною ділянкою площею 1740,5га сільськогосподарського призначення. На земельній ділянці площею 16,6га розміщені багаторічні насадження, які на даний час перебувають на балансі Публічного акціонерного товариства "Сільськогосподарське підприємство "Турбівське" та обєкти нерухомості.

Більша частина земель сільськогосподарського призначення у 2008 році була розпайована між працівниками ВАТ "Турбівське" та пенсіонерами з їх числа, і працівниками соціальної сфери.

30.09.2008р. ОСОБА_3 районною державною адміністрацією прийнято розпорядження №272 (а.с.117, т.1), яким вирішено:

1. Затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що. посвідчують право на земельну частку (пай) на території Турбівської селищної, Приборівської, Костянтинівської та Брицької сільських рад.

2. Передати у власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видати державні акти на право приватної власності на землю громадянам працівникам колишнього ВАТ "Турбівське" та пенсіонерам з їх числа (згідно додатку 1) і працівникам соціальної сфери (згідно додатку 2)

3. Дозволити землевпорядній організації в присутності представників відділу земельних ресурсів, Турбівської селищної, Приборівської, Костянтинівської та Брицької сільських рад, власників земельних ділянок та представників зацікавлених сторін встановити в натурі межі земельних ділянок і скласти відповідні документи з питання передачі ділянок до використання.

4. Державні акти на право постійного користування землею видані ВАТ "Турбівське" згідно рішення 9 сесії Турбівської селищної ради 22 скликання 07.08.1996р., рішення 5 сесії Приборівської сільської ради 22 скликання від 14.05.1996р., рішення 5 сесії Костянтинівської сільської ради 22 скликання від 26.04.1996р. та рішення 6 сесії Брицької сільської ради 22 скликання від 15.05.1996р. вважати недійсними.

Відповідно до п.1.2 статуту Публічного акціонерного товариства "Сільськогосподарське підприємство "Турбівське", державна реєстрація якого проведена 28.04.2012р. за №100075, Публічне акціонерне товариство "Сільськогосподарське підприємство "Турбівське", що надалі пойменоване Товариство, є правонаступником прав і обов'язків Відкритого акціонерного товариства "Сільськогосподарське акціонерне товариство відкритого типу по вирощуванню насіння цукрових буряків "Турбівське", що засноване як правонаступник прав і обов'язків державного підприємства Турбівський бурякорадгосп, відповідно до рішення регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області від 31.10.1994р. №354-ПП та Декрету Кабінету Міністрів України від 17.05.1993р. №54-93 шляхом перетворення державного підприємства в акціонерне товариство (а.с.226 на звороті, т.1).

26 сесією 6 скликання Турбівської селищної ради Липовецької району Вінницької області 26.06.2014р. прийнято рішення "Про проведення інвентаризації земельної ділянки площею 0,16га", яким вирішено: надати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 16,0га (п.1 рішення); замовити виготовлення технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки в проектній організації, яка має відповідну ліцензію на виконання робіт (п.2 рішення); розроблену та погоджену в установленому порядку технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки подати на розгляд чергової сесії Турбівської селищної ради для затвердження (п.3 рішення) (а.с.91, т.1).

29 сесією 6 скликання Турбівської селищної ради Липовецької району Вінницької області 26.06.2014р. прийнято рішення №563 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка перебуває у комунальній власності", яким вирішено: затвердити технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка перебуває у комунальній власності (в межах населеного пункту) на території Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, площею 15,3420га, кадастровий номер :03:000:2188 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (п.1 рішення); передати в оренду ТОВ "Інтеграція Поділля" земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 15,3420га терміном на 25 (двадцять пять) років (п.2 рішення); ТОВ "Інтеграція Поділля" зареєструвати договір оренди в Реєстраційній службі ОСОБА_3 районного управління юстиції Вінницької області (п.3 рішення) (а.с.85 на звороті, т.1).

В подальшому, 20.11.2014р. між Турбівською селищною радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля" (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:2188 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Турбівської селищної ради. (далі - договір) (а.с.81-85, т.1)

Згідно п.2 договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 15,342га, в тому числі багаторічні насадження: 15,342га.

Договір укладено на 25 (двадцять пять) років до 19.11.2039р.. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. (п.8 договору).

За вказаних обставин, Публічне акціонерне товариство "Сільськогосподарське підприємство "Турбівське" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля" в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення 29 сесії 6 скликання Турбіської селищної ради Липовецього району від 18.11.2014р. №563; визнати дійсним договір оренди землі від 20.11.2014р. укладений між Турбівською селищною радою Липовецького району та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля" на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 15,3420га, кадастровий номер :03:000:2188, яка розташована в смт.Турбів Липовецького району Вінницької області.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 14.04.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №902/331/17 з призначенням її до розгляду в судовому засіданні на 18.05.2017р..

При розгляді справи 18.05.2017р. судом оголошено перерву до 08.06.2017р..

Зокрема, звертаючись з позовом до господарського суду позивач наголошує, що рішення Турбівської селищної ради 29 сесії 6 скликання від18.11.2014р. №563 прийнято за відсутності згоди постійного користувача, а договір, укладений на підставі зазначеного рішення, не відповідає Закону, оскільки передача земельної ділянки за оспорюваним договором здійснювалась без розроблення певного виду документації із землеустрою та без проведення земельних торгів, що є порушенням чинного земельного законодавства .

В подальшому, з метою встановлення точного місцезнаходження земельних ділянок (площею 15,342га та 16,6га), визначення їх меж та площ на місцевості, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 08.06.2017р. у справі №902/331/17 призначено судову земельно-технічну експертизу проведення якої доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено до проведення експертизи та отримання висновку експерта.

На розгляд судової земельно-технічної експертизи поставити наступні питання:

- Чи відповідає фактичне землекористування Публічним акціонерним товариством "Сільськогосподарське підприємство "Турбівське" правовстановлювальним документам на земельну ділянку площею 16,6га, яка є складовою частиною земельної ділянки №6 площею 555,8га, яка розташована на території смт.Турбів Липовецького району Вінницької області, документації із землеустрою та нормативно-правовим актам?;

- Чи накладаються межі земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 15,3420га, кадастровий номер :03:000:2188, яка розташована в смт.Турбів Липовецького району Вінницької області, яка на даний час перебуває в оренді ТОВ "Інтеграція Поділля" на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 16,6га, яка є складовою частиною земельної ділянки №6 площею 555,8га, посвідченого державним актом на право постійного користування землею серія І-ВН № 001273 від 10.08.1996р. виданого ВАТ "Турбівське" (відобразити графічно на плані)?.

Надалі, з метою розгляду клопотання судового експерта, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 13.02.2018р. провадження у справі поновлено, прийнято рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалами Господарського суду Вінницької області від 13.02.2018р. задоволено клопотання судового експерта, провадження у справі зупинено до проведення експертизи та отримання висновку експерта.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою №3820/17-21 від 13.06.2018р. (а.с.20-29, т.3):

- На підставі проведеного дослідження, наявних матеріалів господарської справи №902/331/17, беручи до уваги результати проведення натурного обстеження обєктів дослідження та результати виконання топографічно-геодезичних робіт по визначенню координат крайніх поворотних точок меж земельної ділянки виконаної спеціалістами під час проведення натурного обстеження встановлено, що фактичне землекористування ПАТ "Сільськогосподарське підприємство "Турбівське" відповідає правовстановлюючим документам на земельну ділянку площею 16,6га, яка є складовою частиною ділянки №6 площею 555,8га та розташована на території смт.Турбів Липовецького району Вінницької області, документації із землеустрою та нормативно-правовим актам, що графічно відображено на план-схемі у Додатках 5 та 6 до висновку.

- На підставі проведеного дослідження, наявних матеріалів господарської справи №902/331/17 та беручи до уваги результати проведеного натурного обстеження обєктів дослідження встановлено, що межі земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 15,3420га, кадастровий номер :03:000:2188, яка розташована в смт.Турбів Липовецького району Вінницької області, та на даний час перебуває в оренді ТОВ "Інтеграція Поділля" накладаються на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 16,6га, яка є складовою частиною ділянки №6 площею 555,8га посвідченої державним актом на право постійного користування землею серія І-ВН №001273 від 10.08.1996р. виданого ВАТ "Турбіське", що графічно відображено на план-схемі в Додатках 6 до висновку.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 26.06.2018р. провадження у справі поновлено. Призначено підготовче засідання на 16.07.2018р..

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 16.07.2018р. продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів. Підготовче засідання відкладено на 06.09.2018р..

26.07.2018р. до Господарського суду Вінницької області надійшла заява №б/н. від 23.07.2018р. за підписом представника позивача за довіреністю ОСОБА_1 про зміну підстав та предмета позову, в якій останній доповнює підстави позову та просить: визнати незаконним та скасувати рішення 29 сесії 6 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району від 18.11.2014р. №563; визнати недійсним договір оренди землі від 20.11.2014р. укладений між Турбівською селищною радою Липовецького району та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля" на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 15,3420га, кадастровий номер :03:000:2188, яка розташована в смт.Турбів Липовецького району Вінницької області.

Відповідно до ч.3 ст.46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу,

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку (п.3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Дослідивши зміст заяви №б/н від 23.07.2018р. про зміну підстав та предмета позову та зміст позовної заяви судом встановлено, що позивачем, в поданій заяві, доповнено підстави позовних вимог. При цьому, останнім не змінено предмет позову, а виправлено помилку, допущену в третьому пункті прохальної частини позовної заяви.

Враховуючи вище викладене, судом прийнято заяву №б/н від 23.07.2018р до розгляду, а спір розглядався з урахуванням даної заяви, згідно ухвали Господарського суду Вінницької області від 06.09.2018р..

Зокрема, обґрунтовуючи позовну заяву №б/н від 12.04.2017р. (а.с.3-8, т.1) та заяву про зміну підстав та предмету позову №б/н від 23.07.2018р. (а.с.158-165, т.3) позивач посилається на те, що згідно державного акта на право постійного користування землею серія І-ВН №001273 від 10.08.1996р. ВАТ "Турбівське" являється постійним користувачем земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 1740,5 гектарів, до якої входить земельна ділянка площею 16,6га сільськогосподарського призначення на якій розміщені багаторічні насадження, які на даний час перебувають на балансі ПАТ "Сільськогосподарське підприємство "Турбівське".

Відповідно до п.1.2 Статуту ПАТ "Сільськогосподарське підприємство "Турбівське" являється правонаступником прав і обов'язків ВАТ "Сільськогосподарське акціонерне товариство відкритого типу по вирощуванню насіння цукрових буряків "Турбівське". Відтак, до ПАТ "Сільськогосподарське підприємство "Турбівське", як правонаступника, перейшло і право постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення площею 1740,5 гектарів згідно державного акту на право постійного користування землею серія І-ВН №001273 від 10.08.1996р..

Однак, в березні 2017 року на земельній ділянці площею 16,6га невідомими особами почалась вирубка багаторічних насаджень. Після чого, ПАТ "Турбівське" звернулось до ОСОБА_3 відділення поліції та Турбівської селищної ради Липовецького району для зясування обставин незаконного використання невідомими особами земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 16,6га.

З листа ОСОБА_3 відділення поліції від 21.03.2017р. №1714/229/01.2017 стало відомо про те, що 20.11.2014р. між Турбівською селищною радою Липовецького району та ТОВ "Інтеграція Поділля" було укладено договір оренди землі з багаторічними насадженнями загальною площею 15,342 гектари строком на 25 років.

Згідно інформації Турбівської селищної ради, 29 сесією 6 скликання Турбівської селищної ради ОСОБА_3 Турбівська 18.11.2014р. прийнято рішення про передачу в оренду ТОВ "Інтергація Поділля" земельної ділянки загальною площею 15,3420га, кадастровий номер :03:000:2188 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі зазначеного рішення між Турбівською селищною радою Липовецького району та ТОВ "Інтеграція Поділля" укладено договір оренди землі від 20.11.2014р..

Позивач вважає, що рішення 29 сесії 6 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району від 18.11.2014р. №563, а також договір оренди землі від 20.11.2014р. являються незаконними, порушують права та інтереси ПАТ "Турбівське" виходячи з наступного.

Передумовою для надання земельної ділянки в користування на умовах оренди із новим, чітко визначеним цільовим призначенням земельної ділянки та/або у разі формування нової земельної ділянки є розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З матеріалів судової земельно-технічної експертизи вбачається, що межі земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 15,3420га, кадастровий номер :03:000:2188, яка розташована в смт.Турбів Липовецького району Вінницької області, яка на даний час перебуває в оренді ТОВ "Інтеграція Поділля" накладаються на земельну ділянку для сільськогосподарського призначення площею 16,6га, яка є складовою частиною земельної ділянки №6 площею 555,8га, посвідченого державним актом на право постійного користування землею серія І-ВН №001273 від 10.08.1996р. виданого ВАТ "Турбівське".

Тобто, рішенням 29 сесії 6 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району від 18.11.2014р. №563 було передано в користування на умовах оренди ТОВ "Інтеграція Поділля" земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 15,3420га, кадастровий номер :03:000:2188 за рахунок земельної ділянки з цільовим призначенням для сільськогосподарського призначення площею 16,6га, яка є складовою частиною земельної ділянки №6 площею 555,8га, посвідченого державним актом на право постійного користування землею серія І-ВН №001273 від 10.08.1996р. виданого ВАТ "Турбівське".

Водночас, відповідно до державного акту на право постійного користування землею серія І-ВН №001273 від 10.08.1996р., цільове призначення земельної ділянки загальною площею 17 40,5 гектарів - для сільськогосподарського призначення.

Згідно наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010р. №548, яким затверджено класифікатор видів цільового призначення земель, правовий режим земель з цільовим призначенням для сільськогосподарського призначення відмінний від земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва

Отже, відведення земельної ділянки в користування на умовах оренди ТОВ "Інтеграція Поділля" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 15,3420га не могло відбуватись за технічною документацією із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки сільськогосподарського призначення, оскільки було змінено цільове призначення земельної ділянки 16,6га на землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та було сформовано нову земельну ділянку площею 15,3420га.

Також, як вбачається з п.18 спірного договору оренди землі від 20.11.2014р. передача земельної ділянки в оренду повинна була здійснюватись з розробленням проекту її відведення.

Однак, в порушення вимог ч.1 ст.134 ЗК України, яка була чинна на час прийняття оскаржуваного рішення, спірна земельна ділянка Турбівською селищною радою Липовецького району була передана ТОВ "Інтеграція Поділля" без проведення земельних торгів, що позбавило ПАТ "Турбівське" та інших фізичних та юридичних осіб прийняти участь в земельних торгах.

Крім того, посилаючись на положення ч.5 ст.116 Земельного кодексу України, позивач зазначає про те, що на момент прийняття рішення 29 сесії 6 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району від 18.11.2014р. №563 та укладення договору оренди землі від 20.11.2014р. необхідної на це згоди від постійного землекористувача до Турбівської селищної ради Липовецького району не надходило.

Отже, вказане, на думку позивача, свідчить, що порядок вилучення земельної ділянки у ПАТ "Турбівське" Турбівською селищною радою Липовецького району дотриманий не був, а відтак укладений договір оренди землі від 20.11.2014р. не відповідає вимогам діючого законодавства.

Тубрівська селищна рада Липовецького району Вінницької області у письмовому відзиві №б/н від 12.05.2016р. (а.с.58-60, т.1) заперечує проти позову посилаючись на те, що передача в оренду спірної земельної ділянки здійснювалась на підставі розробленої технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення комунальної власності під час здійснення землеустрою в межах смт. Турбів Липовецького району Вінницької області.

Покликання позивача щодо перебування спірної земельної ділянки у нього на праві постійного користування на підставі державного акту виданого відповідно до рішення 9 сесії 22 скликання від 07.08.1996р. Турбівської селищної ради є хибним, оскільки розпорядженням ОСОБА_3 районної державної адміністрації Вінницької області від 30.09.2008р. №272 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) на території Турбівської селищної ради. На підставі зазначеного розпорядження передано у власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видано державні акти на право приватної власності на землю громадянам працівникам бувшого ВАТ "Турбівське" та пенсіонерам з їх числа і працівникам соціальної сфери. Окрім того, розпорядженням прийнято, що державний акт на право постійного користування виданий ВАТ "Турбівське" згідно рішення 9 сесії 22 скликання від 07.08.1996р. Турбівської селищної ради вважати недійсним.

Таким чином, враховуючи вище викладене, Тубрівська селищна рада Липовецького району Вінницької області вказує, що у позивача відсутнє право постійного користування спірною земельною ділянкою.

ТОВ "Інтеграція Поділля" у письмовому відзиві (а.с.78-80,т.1) та у відзиві (а.с.108-111,т.3) заперечує проти позову посилаючись на те, що відповідно до розпорядження ОСОБА_3 РДА від 30.09.2008р. №272 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку пай СВАТ "Турбівське" на території Турбівської селищної ради зокрема. Пунктом 4 зазначеного розпорядження визнано недійсним державний акт на право постійного користування землею виданого ВАТ "Турбівське" згідно рішення 9 сесії Турбівської селищної ради 22 скликання від 07.08.1996р..

Отже, посилання позивача на порушення своїх прав на підставі державного акту на право постійного користування виданого на підставі рішення Турбівської селищної ради від 07.08.1996р. є безпідставним у зв'язку з розпаюванням земель ВАТ "Турбівське" та визнанням недійсним даного державного акту.

Водночас, позивач подавав позов про визнання протиправним вказаного розпорядження в порядку адміністративного судочинства і постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 02.08.2017р. (справа №802/950)17-а) позов було задоволено. У вказаній справі було залучено ТОВ "Інтеграція Поділля". За апеляційною скаргою ТОВ "Інтеграція Поділля" 08.11.2017р. Вінницьким апеляційним адміністративним судом постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 02.08.2017р. скасовано, а провадження у справі закрито. Постановою Верховного суду від 18.04.2018р. справа К/9901/4383/17 802/950/17-а відповідне судове рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду було залишено без змін.

Також, відповідач зазначає, що позивач звернувся до Господарського суду Вінницької області з відповідним позовом і рішенням Господарського суду Вінницької області від 14.06.2018р. в задоволені позову було відмовлено.

Крім того, спростовуючи доводи позивача щодо недотримання Турбівською селищною радою відповідних вимог про розроблення документації із землеустрою, відповідач зазначає, що відповідно до змісту рішення 29 сесії 6 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району від 18.11.2014р. №563 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки с/г призначення, що перебуває у комунальній власності" було затверджено технічну документації на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:2188, яка розташована в смт.Турбів Липовецького району Вінницької області, яка перебуває в комунальній власності.

Також, відповідач заперечує і щодо доводів позивача про порушення Турбівською селищною радою вимог ч.1 ст.134 ЗК України при передачі спірної земельної ділянки в оренду без проведення земельних торгів. Водночас, посилається на положення ст.ст.122, 123, 124 Земельного кодексу України, та вказує, що в даному випадку надання у користування земельної ділянки підлягало на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за дозволом органу місцевого самоврядування.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 06.09.2018р. судом зупинено провадження у справі №902/331/17 до вирішення та набрання законної сили судовим рішенням у справі №902/1056/17, що розглядалась в порядку господарського судочинства Рівненським апеляційним господарським судом.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 22.11.2018р. провадження у справі №902/331/17 поновлено з призначенням підготовчого засідання на 07.12.2018р..

В судовому засіданні 07.12.2018, за клопотанням представників сторін, закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 07.12.2018р..

Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Вінницької області від 07.12.2018р. у справі №902/331/17 позов задоволено (а.с.219-236, т.3).

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

У відповідності до п.34 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання відповідно до закону щодо регулювання земельних відносин.

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить: а) розпорядження землями територіальних громад; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України, у редакції, чинній на час виникненні правовідносин, визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За приписами ч.2 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

З врахуванням викладено вище, якщо правовий акт індивідуальної дії органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси територіальних громад чи окремих осіб, він визнається недійсним у судовому порядку.

Водночас, матеріали справи свідчать, що заперечуючи проти позову Турбівська селищна рада Липовецького району Вінницької області покликається на те, що приймаючи оскаржуване рішення діяла в межах та у спосіб визначений законом. Посилаючись на розпорядження ОСОБА_3 районної державної адміністрації №272 від 30.09.2008р., яким визнано недійсним державний акт на право постійного користування серія І-ВН №001273, стверджує, що позивач позбавлений права постійного користування земельною ділянкою.

З огляду на викладене слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.3 ст.24 ЗК України, лише у разі ліквідації державного чи комунального підприємства, установи, організації землі, які перебувають у їх постійному користуванні, за рішенням відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування переводяться до земель запасу або надаються іншим громадянам та юридичним особам для використання за їх цільовим призначенням, а договори оренди земельних ділянок припиняються.

Статтею 142 ЗК України визначено механізм добровільної відмови від права власності або права постійного користування земельною ділянкою.

Згідно ч.3 та ч.4 ст.142 ЗК України, припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

У ст.143 ЗК України визначено, що примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у випадках визначених цією статтею.

Водночас, матеріали справи свідчать, що на момент прийняття розпорядження ОСОБА_3 районної державної адміністрації від 30.09.2008р. №272 згоди від постійного землекористувача до ОСОБА_3 районної державної адміністрації Вінницької області на відмову від права користування земельною ділянкою не надавалось.

Також, Акт на право постійного користування землею серія І-ВН №001273 від 10.08.1996р. ВАТ "Турбівське", ПАТ "Турбівське" до архіву державного органу земельних ресурсів не повертався.

У п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" роз'яснено, що право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування.

Як вбачається з матеріалів справи, що Державний акт на право постійного користування землею І-ВН №001273, видано на підставі рішення Турбівської селищної Ради народних депутатів від 07.08.1996р. №9-22. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею №12.

За приписами ч.1 ст.92 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Таким чином, ст.92 ЗК України не обмежує і не скасовує право постійного користування земельними ділянками, набуте іншими способами в установлених законодавством випадках станом на 01.01.2002р..

З викладено слідує, що якщо право постійного користування виникло до 01.01.2002р. (дня набрання чинності діючим ЗК України), після цієї дати воно продовжує зберігатися.

Водночас, про відсутність обов'язкових приписів щодо переоформлення права постійного користування землею йдеться й у п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2002р. №449 "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою" яким встановлено, що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю, державні акти на право власності на земельну ділянку та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб (постанова втратила чинність 03.06.2013р.).

Також, згідно п.10 розділу VII Закону України "Про Державний земельний кадастр" (чинний з 01.01.2013р.) документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 21.02.2011р. №21-3а11, в якій сформовано правову позицію, відповідно до якої припинення права користування земельною ділянкою з підстави припинення установи допускається лише у випадку, коли припинення останньої виключає правонаступництво.

Пунктом 2.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" розяснено, що право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, зазначених у ст.141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Дії, спрямовані на позбавлення суб'єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у ст.141 Земельного кодексу України, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом, що Публічне акціонерне товариство "Турбівське" оскаржило п.4 розпорядження ОСОБА_3 районної державної адміністрації Вінницької області №272 від 30.09.2008р. до Господарського суду Вінницької області, про що подало відповідний позов.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 14.06.2018р. у справі №902/1056/17 у позові Публічного акціонерного товариства "Турбівське" про визнання незаконним та скасування розпорядження було відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду Вінницької області від 23.10.2018р. рішення Господарського суду Вінницької області від 14.06.2018р. у справі №902/1056/17 залишено без змін.

Аналізуючи зазначені вище судові рішення, підставою відмови в позові у справі №902/1056/17 слугувало сплив строку позовної давності за позовною вимогою.

При цьому слід зазначити, що при розгляді справи №902/1056/17 Господарським судом Вінницької області, з яким погодився Рівненський апеляційний господарський суд, встановлено, що порядок припинення права користування земельною ділянкою позивача ОСОБА_3 районною державною адміністрацією Вінницької області дотриманий не був. ОСОБА_3 районна державна адміністрація не мала права скасовувати рішення Турбівської селищної ради, так як відповідно до нього виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів і суб'єкт цих правовідносин заперечує проти їх припинення.

Таким чином, з огляду на наведене, порядок припинення права користування позивача спірною земельною було порушено, чим порушено право останнього на користування зазначеною земельною ділянкою.

Крім того, слід звернути увагу на порушення Турбівською селищною радою Липовецького району Вінницької області процедури надання користування на правах оренди ТОВ "Інтеграція Поділля" спірної земельної ділянки.

За приписами ч.1 ст.93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.1 ст.123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

У відповідності до п."в" ч.1 ст.20 Закону України "Про землеустрій", землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

Земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті "а" частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування.

Статтею 25 Закону України "Про землеустрій" встановлено види документації із землеустрою.

Тобто, наведене свідчить, що обов'язковою умовою щодо надання земельної ділянки у користування фізичним чи юридичним особам є розроблення певних видів документації із землеустрою, зокрема, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення, формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання) або ж технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Статтею 79-1 ЗК України, в редакції чинній на момент прийняття оспорюваного рішення, передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Статтею 19 ЗК України закріплено такі категорії земель, а саме: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; а також землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії згідно з ч.1 ст.20 ЗК України здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфіку її особливого правового режиму. Так, земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення.

Водночас, землями сільськогосподарського призначення відповідно до ч.1 ст.22 ЗК України визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науководослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Також, ст.ст.31, 33-37 цього Кодексу встановлений правовий режим видів використання сільськогосподарських земель.

Таким чином, відповідно до закріпленого принципу раціонального використання та охорони земель земельні ділянки (частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування з призначеними щодо неї правами) сільськогосподарського призначення підлягають використанню виключно відповідно до видів їх використання, які відповідають їх цільовому призначенню.

Статтею 1 Закону України "Про землеустрій" передбачено визначення поняття "цільове призначення земельної ділянки", відповідно до якого, це є її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст.21 ЗК України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам.

Враховуючи вище викладене, зміна виду цільового призначення (використання) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, встановленого законодавством та конкретизованого уповноваженим органом державної влади у рішенні про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку, потребує обов'язкового дотримання механізму такої зміни, визначеного відповідним Порядком (висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 05.03.2013р. у справі №21-417а12; правова позиція Верховного Суду України від 08.04.2015р. по справі №6-32цс15).

Також, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.20 ЗК України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу.

Тобто, передумовою для надання земельної ділянки в користування на умовах оренди із новим, чітко визначеним цільовим призначенням земельної ділянки та/або у разі формування нової земельної ділянки є розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ст.73 ГПК України, висновок експерта є одним із засобів доказування.

Згідно до ч.ч.1, 2 ст.98 ГПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

У відповідності до ст.104 ГПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" встановлено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства. Судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об'єктивності і повноти дослідження (ст. 3 Закону України Про судову експертизу).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява №61679/00) зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури; більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Встановивши, що експертне дослідження проведено відповідно до Закону України "Про судову експертизу" кваліфікованими судовим експертом, висновок експерта відповідає вимогам, встановленим ст.98 Господарського процесуального кодексу України, сторонами будь-яких заперечень щодо висновку експерта не подано, господарський суд, оцінивши висновок за правилами ст.86 Господарського процесуального кодексу України, не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність цього висновку, а відтак прийнято його в якості належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу у розумінні ст.ст.76-79 ГПК України.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою №3820/17-21 від 13.06.2018р. у даній справі, межі земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 15,3420га, кадастровий номер :03:000:2188, яка розташована в смт.Турбів Липовецького району Вінницької області, яка на даний час перебуває в оренді ТОВ "Інтеграція Поділля" накладаються на земельну ділянку для сільськогосподарського призначення площею 16,6га, яка є складовою частиною земельної ділянки №6 площею 555,8га, посвідченого державним актом на право постійного користування землею серія І-ВН №001273 від 10.08.1996р. виданого ВАТ "Турбівське".

З врахуванням викладеного вище, слід дійти висновку, що рішенням 29 сесії 6 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району від 18.11.2014р. №563 було передано в користування на умовах оренди ТОВ "Інтеграція Поділля" земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 15,3420га, кадастровий номер :03:000:2188 за рахунок земельної ділянки з цільовим призначенням: для сільськогосподарського призначення площею 16,6га, яка є складовою частиною земельної ділянки №6 площею 555,8га, посвідченого державним актом на право постійного користування землею серія І-ВН №001273 від 10.08.1996р. виданого ВАТ "Турбівське".

Водночас, як вже зазначалось вище, відповідно до державного акта на право постійного користування землею серія І-ВН №001273 цільове призначення земельної ділянки загальною площею 17 40,5 гектарів для: сільськогосподарського призначення.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010р. №548, зареєстрованого в Мін'юсті України 01.11.2010р. №1011/18306 затверджено класифікатор видів цільового призначення земель, зокрема, одним із видів цільового призначення земель, за кодом 01.01 є землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а з кодом 01 землі сільськогосподарського призначення (землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науководослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей; землі, надані для діяльності у сфері надання послуг у сільському господарстві, та інше).

Таким чином, правовий режим земель з цільовим призначенням для сільськогосподарського призначення відмінний від земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Отже, враховуючи вище викладене, відведення земельної ділянки в користування на умовах оренди ТОВ "Інтеграція Поділля" земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 15,3420га, не могло відбуватись за технічною документацією із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки сільськогосподарського призначення, оскільки було змінено цільове призначення земельної ділянки 16,6га на землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та було сформовано нову земельну ділянку площею 15,3420га.

Тобто, вказане вище свідчить, що Турбівська селищна рада Липовецького району в порушення вимог ст.ст.20, 79-1 , 123 ЗК України передала в користування на умовах оренди ТОВ "Інтеграція Поділля" земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 15,3420га, кадастровий номер :03:000:2188 без розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

За приписами ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України).

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст.1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 125 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

У відповідності до ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу.

Стаття 135 ЗК України передбачено, що земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів.

Таким чином, враховуючи вище викладене, передача в оренду земельної ділянки загальною площею 15,3420га, кадастровий номер :03:000:2188, мала відбуватись виключно на засадах аукціону (земельних торгах).

Крім того, слід відмітити, що як свідчать матеріали справи рішення Турбівської селищної Ради народних депутатів від 07.08.1996р. за №9-22 та державний Акт на право постійного користування землею від 10.08.1996р. серія І-ВН №001273 в установленому законом порядку скасовано не було.

Тобто, всупереч ч.5 ст.116, ст.ст.141, 142 ЗК України, на момент прийняття рішення 29 сесії 6 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району від 18.11.2014р. №563 та укладення договору оренди землі від 20.11.2014р. необхідної згоди від позивача щодо припинення його права користування земельною ділянкою до Турбівської селищної ради Липовецького району не надходило, доказів на підтвердження зворотнього у матеріалах справи відсутні.

Зазначене свідчить про те, що порядок вилучення земельної ділянки у ПАТ "Турбівське" Турбівською селищною радою Липовецького району Вінницької області дотриманий не був, а відтак укладений між Турбівською селищною радою Липовецького району Вінницької області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля" договір оренди землі від 20.11.2014р. не відповідає вимогам діючого законодавства.

Отже, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з вірним висновком місцевого господарського суду про те, що рішення 29 сесії 6 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району від 18.11.2014р. №563, яким передано в користування на умовах оренди ТОВ "Інтеграція Поділля" земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 15,3420га, кадастровий номер :03:000:2188 прийнято в порушення вимог законодавства, що є підставою для визнання його незаконним та скасування, а договору оренди землі від 20.11.2014р. недійсним, а тому позов підлягає задоволенню у в повному обсязі.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, рішення Господарського суду Вінницької області від 07.12.2018р. у справі №902/331/17 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля" - без задоволення.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля", м.Вінниця залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 07.12.2018р. у справі №902/331/17 - без змін.

2. Справу №902/331/17 повернути до Господарського суду Вінницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "28" лютого 2019 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Юрчук М.І.