УХВАЛА

06 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/9078/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В.,

розглянувши заяву судді Ткача І.В. про самовідвід

у справі № 910/9078/18

за позовом Національної поліції України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таланлегпром"

про стягнення 191 143,20 грн,

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2019 року Національна поліція України звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 01.10.2018 у справі №910/9078/18.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 27.02.2019 для розгляду справи №910/9078/18 було сформовано склад колегії суддів: Ткач І.В. - головуючий, Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В.

06 березня 2019 року суддею Верховного Суду Ткачем І.В. подано заяву про самовідвід у розгляді справи №910/9078/18 в порядку статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Відповідно до частини 1 статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

В обґрунтування наявності підстав для самовідводу, суддя Ткач І.В. зазначив, що впродовж більше п'ятнадцять років як адвокат надавав юридичні послуги і здійснював представництво у судах, у тому числі у господарських справах, групі компаній "Талан", до якої належить Товариство з обмеженою відповідальністю "Таланлегпром". Крім того, підтримував ділові відносини з керівництвом зазначеної групи компаній.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.10.2010 визначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб'єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об'єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід.

Відповідно до частини першої статті 39 Господарського процесуального кодексу України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

За таких обставин, з метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості судді під час розгляду справи №910/9078/18, заява судді Ткача І.В. про самовідвід у розгляді зазначеної справи підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву судді Ткача І.В. про самовідвід у справі № 910/9078/18 задовольнити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді О. Мамалуй

Л. Стратієнко