РІШЕННЯ

Іменем України

27 лютого 2019 року м. Чернігівсправа № 927/70/19

Суддею Господарського суду Чернігівської області Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Дзюб Г.В., за правилами спрощеного позовного провадження розглянуто справу

за позовом: Приватного підприємства «Керуюча сервісна компанія «Альп»,

вул. Красносільського, буд. 27, кв. 25, м. Чернігів, Чернігівська область, 14026

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Завялова Валерія Анатолійовича,

АДРЕСА_2

предмет спору: про стягнення заборгованості в сумі 2461,08грн

за участю представників сторін:

від позивача: Огородник Ю.О. - адвокат, ордер серія ЧН № 004961, виданий 27.02.2019; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 266, видано 04.02.2011;

від відповідача: Курганська Г.М. - довіреність від 06.08.2018 б/н, представник

У судовому засіданні 27.02.2019 Господарським судом Чернігівської області на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

24.01.2019, Приватним підприємством «Керуюча сервісна компанія «Альп» (надалі - ПП «КСК «Альп») подано позов до Фізичної особи-підприємця Завялова Валерія Анатолійовича (надалі - ФОП Завялов В.А.) про стягнення заборгованості в сумі 2461,08грн за надані у січні-грудні 2018 року послуги з утримання приміщень житлового будинку та прибудинкової території за адресою: м. Чернігів, вул. Незалежності, 68.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору від 03.03.2008 про дольову участь у відшкодуванні витрат пов'язаних з утриманням приміщень, житлових будинків та прибудинкових територій та додаткових угод до нього (надалі - Договір).

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 31.01.2019 після усунення позивачем недоліків позовної заяви її прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 927/70/19 за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 27.02.2019. Також, цією ухвалою встановлено сторонам строки для подання заяв по суті. Зокрема, відповідачу - 15-денний строк з дня вручення ухвали, але не пізніше 15.02.2019, для подання до суду та позивачу відзиву на позовну заяву; позивачу - не пізніше 20.02.2019, для подання до суду та відповідачу відповіді на відзив. У свою чергу, відповідачу - не пізніше 26.02.2019 для подання до суду та позивачу заперечення на відповідь на відзив.

У судове засідання 27.02.2019 прибули повноважні представники сторін.

Повноважний представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити заявлений позов у повному обсязі зазначивши, що ПП «КСК «Альп» є виконавцем послуг з утримання багатоквартирного житлового будинку та прибудинкової території, розташованого за адресою: вул. Незалежності, буд. 68, м. Чернігів. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що ним надаються, є різновидом житлово-комунальних послуг. Відтак, відповідно до вимог п. 1 та 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 за № 572, відповідач, як орендар нежитлового приміщення, вбудованого (прибудованого) до зазначеного житлового будинку, тобто безпосередній споживач житлово-комунальних послуг, зобов'язаний був укласти договір про надання йому відповідних послуг та проводити своєчасний розрахунок за отримані послуги, вартість яких є регульованою та визначається на підставі цін та тарифів, затверджених органом місцевого самоврядування.

Позивач звертав увагу, що починаючи з 03.03.2008 між ним та відповідачем існують договірні правовідносини, що склались на підставі договору про дольову участь у відшкодуванні витрат, пов'язаних з утриманням приміщень, житлових будинків та прибудинкових територій (копія наявна в матеріалах справи). Вищевказаний Договір є діючим, у судовому порядку недійсним не визнавався та не розривався сторонами, право на односторонню відмову від Договору у відповідача відсутнє. З огляду на зазначене, позивач ствердив, що оскільки у 2018 році відповідачем були спожиті надані йому послуги, останній має за них розрахуватися в повному обсязі за діючими тарифами, встановленими на підставі рішень виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 18.08.2016 за № 342 (введено в дію 03.09.2016) та від 18.01.2018 за № 26 (введено в дію з 10.02.2018). З наведених підстав, просив задовольнити заявлений позов.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та його представник у судовому засіданні проти вимог позивача заперечили в повному обсязі стверджуючи, що додаткова угода від 10.02.2018 до Договору, у якій на підставі рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 18.01.2018 за № 26 встановлено нові тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, ним не підписана з підстав неналежного виконання позивачем договірних зобов'язань оскільки послуги по обслуговуванню та утриманню житлового будинку та прибудинкової території надані неякісно та не в повному обсязі, а деякі види послуг, перелік яких погоджено додатковою угодою від 01.10.2008 за № 2, взагалі у спірному періоді не надані (зокрема послуги з дезінфекції). Враховуючи зазначене, ним, у січні 2019 року повернуто позивачу без підписання акти здачі-приймання робіт та виставлені рахунки-фактури за спірний період. Також, на думку відповідача, факт неналежного виконання позивачем договірних зобов'язань підтверджується актом-претензією від 04.06.2018, складеною ним в односторонньому порядку (копія додана до відзиву).

Одночасно, до відзиву на позов відповідачем додано завірену копію заяви від 09.08.2018 про розірвання Договору в односторонньому порядку, з підстав ненадання останнім зазначених послуг. Дана заява отримана позивачем 10.08.2018. З наведених підстав, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач у відповіді на відзив від 20.02.2019 за № 9 вказав, що доводи відповідача щодо ненадання (неякісного) надання ПП «КСК «Альп» послуг з утримання приміщень житлового будинку та прибудинкової території за адресою: м. Чернігів, вул. Незалежності, 68, не відповідають дійсності та не ґрунтуються на належних доказах. Просив врахувати, що не отримував вимоги від відповідача щодо складання акта-претензії про перерву в надані послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; їх ненадання або надання не в повному обсязі, форма якого передбачена Порядком проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі (затверджений Постановою КМУ № 970 від 11.12.2013). Акт-претензія від 04.06.2018, на підставі якого відповідач просив зробити перерахунок вартості послуг з утримання житлового будинку та прибудинкової території, складений останнім в односторонньому порядку, без дотримання порядку передбаченого Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відтак зазначений документ не підтверджує факт ненадання (неякісного надання) позивачем відповідних послуг.

Відповідач не скористався правом на подання до суду в порядку статей 167, 184 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) заперечення на відповідь на відзив.

У ході судового засідання представником відповідача заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи: ксерокопії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження 0006522, правова кваліфікація кримінального правопорушення стаття 356 КК України), з якого вбачається факт реєстрації заяви від 21.08.2018 Курганської Г.М. з приводу самоуправства; належним чином завірену копію акта-претензії від 04.06.2018 (копія якого вже надавалась відповідачем до відзиву на позов); акту здачі-прийняття послуг (виконаних робіт) та платіжного документу на суму 1000,00грн на підтвердження розміру судових витрат понесених відповідачем у ході розгляду наявного спору.

Судом зазначені документи долучені до матеріалів справи. Натомість, враховуючи, що з відкриттям судового засідання розпочато розгляд справи по суті, зміст вказаних документів, за виключенням доказів на підтвердження судових витрат, понесених у ході судового розгляду наявного спору, - залишено без розгляду, враховуючи приписи частини 2 статті 207 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

За частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, є господарським зобов'язанням.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 (зі змінами та доповненнями), житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; такі послуги надаються індивідуальному споживачу - фізичній або юридичній особі, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншій особі, яка користується об'єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до статті 13 вказаного Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно умов п. 1 частини першої статті 20 вказаного Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. При цьому, відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов'язку оплачувати спожиті ним послуги. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 (категорія справи 221/515/15-а) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 904/7183/17.

Таким чином, уклавши з позивачем - виконавцем житлово-комунальної послуги Договір від 03.03.2008 відповідач здійснив документальне оформлення відносин з надання йому житлово-комунальних послуг.

За умовами Договору, а саме п.1.1., виконавець (позивач) забезпечує технічне обслуговування, ремонт, виконує послуги з утримання будинку (споруди) для замовника (відповідача) - орендаря нежитлового приміщення, вбудованого (прибудованого) до житлового будинку (надалі - приміщення) за адресою м. Чернігів, вул. Незалежності, буд. 68, а замовник відшкодовує частину витрат, пов'язаних з утриманням приміщення.

У відповідності до п.2.1.1. - п.2.1.3. Договору виконавець зобов'язаний виконувати комплекс робіт по утриманню приміщення та створенню необхідних умов роботи працівників замовника відповідно до вимог «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затвердженими Постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 та «Положення про систему технічного обслуговування, ремонту та реконструкції жилих будівель в містах і селищах України», затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу № 135 від 31.12.1991; проводити розрахунок вартості наданих послуг у відповідності з «Методичними рекомендаціями щодо визначення нормативних витрат житлово-експлуатаційних організацій, пов'язаних з утриманням будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Держбуду України № 18 від 29.01.1999 та «Інструкції з планування обліку та калькулювання собівартості робіт (послуг) на підприємствах та організаціях житлово-комунального господарства», затвердженої наказом Держжитлокомунгоспу № 24 від 31.03.1997; доводити до відома замовника про зміни витрат на утримання приміщення не пізніше 20 календарних днів до дати їх застосування.

У свою чергу, на замовника, у відповідності до п.2.2.1. Договору покладено обов'язок не пізніше останнього дня звітного місяця вносити на рахунок виконавця визначену в п. 4.1. Договору плату - відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням приміщення.

За умовами п.5.4. Договору сторони погодили, що права та обов'язки замовника розповсюджуються на 1 рік у повному обсязі, в тому числі і проведення фінансових розрахунків, та водночас п.5.1. Договору передбачили автоматичну пролонгацію дії Договору на наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодна зі сторін не заявить про його розірвання.

Враховуючи, що за правовим змістом договір від 03.03.2008 про дольову участь у відшкодуванні витрат, пов'язаних з утриманням приміщень, житлових будинків та прибудинкових територій, є договором про надання послуг, на правовідносини сторін, що виникають на підставі зазначеного правочину, поширюється дія глави 63 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та норм спеціального Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

09.06.2018, введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 в частині норм, що регулюють надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, управління будинком, спорудою або групою будинків, ремонту приміщень, будинків, споруд. Зі змісту статті 5 та частини 1 статті 15 вказаного Закону, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що в тому числі включає послуги з утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем, утримання ліфтів тощо, - укладається від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку, тобто від імені колективного споживача.

Пунктом 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 передбачено, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі вивезення побутових відходів за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом.

У судовому засіданні судом встановлено, що договір з управління багатоквартирним будинком за адресою: вул. Незалежності. 68, м. Чернігів, за правилами, визначеними Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, до цього часу не укладений.

З огляду на зазначене, беручи до уваги п. 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, суд дійшов висновку, що договір від 03.03.2008 про дольову участь у відшкодуванні витрат, пов'язаних з утриманням приміщень, житлових будинків та прибудинкових територій, що укладений сторонами за правилами визначеними Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004, є чинним. Відтак, правовідносини сторін у ході виконання умов зазначеного правочину врегульовуються нормами глави 63 ЦК України та нормами спеціального Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 (зі змінами та доповненнями).

Статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 передбачено поділ житлово-комунальних послуг за порядком затвердження цін/тарифів на наступні три групи: житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (1); житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території (2); житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін) (3).

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Розмір тарифу на послуги, які щомісячно надавались позивачем відповідачу у період з січня по грудень 2018 року, встановлений рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 342 від 18.08.2016 «Про тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій ТОВ «КК «Габріель», ПП «КСК «Альп», ЖКП Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва» (діючого у спірному періоді з 01.01.2018 по 09.02.2018) та рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 26 від 18.01.2018 «Про тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій ПП «КСК «Альп» (діючого у спірному періоді починаючи з 10.02.2018).

Судом залишено поза увагою твердження відповідача про припинення договірних відносин сторін, внаслідок непогодження ним з позивачем нових тарифів, встановлених рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 26 від 18.01.2018, та не підписанням додаткової угоди від 10.02.2018 до Договору.

За висновком суду, не погодження відповідачем нових тарифів на послуги з утримання багатоквартирного будинку, ціни за якими є регульованими, тобто такими, що встановлюються органами місцевого самоврядування на відповідній території, не припиняє договірних відносин сторін. Докази того, що Договір було розірвано за згодою сторін або розірвано в судовому порядку, чи визнано судом недійсним, - матеріали справи не містять.

Судом відхилено необґрунтовані належними доказами доводи відповідача про те, що послуги з утримання багатоквартирного житлового будинку у спірному періоді, виконавцем за якими є позивач, надані останнім неякісно, а більша їх частина, погоджена умовами додатку до Договору № 2 від 01.10.2008, зокрема дезінфекції, взагалі не надана.

За частинами 1-3 статті 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. За частиною 4 вказаної статті акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Як встановлено судом, акт-претензія від 04.06.2018 (копія додана до відзиву на позов), яким відповідач звертав увагу позивача на те, що прибирання прибудинкових територій виконується не в повному обсязі, а територія, що прилягає до приміщення відповідача зовсім не прибирається з 01.11.2017; прибирання підвалів, технічних поверхів та покрівель виконується не в повному обсязі; дератизація не проводилась жодного разу; прибирання та вивезення снігу виконується частково, однак прилеглі території до приміщення відповідача зовсім не прибираються; посипання протиожеледними сумішами не проводиться, - складений відповідачем в односторонньому порядку. Доказів того, що відповідач викликав представника виконавця для фіксування виявлених порушень у порядку передбаченому статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», останнім до матеріалів справи надано не було.

Враховуючи, що односторонній акт-претензія відповідача від 04.06.2018 складений без додержання порядку визначеного статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд дійшов висновку, що вказаний документ не підтверджує факт невиконання/неналежного виконання позивачем договірних зобов'язань.

Укладення 04.04.2018 між відповідачем та ТОВ «Українська медична протиепідемічна компанія» договору № 346 на проведення дезінфекційних робіт у магазині непродовольчих товарів, за адресою: вул. Незалежності, 68, м. Чернігів, також не є належним, допустимим, достовірним доказом у розумінні статей 76-78 ГПК України, що свідчить про порушення позивачем договірних зобов'язань.

У відзиві на позов відповідач звертав увагу суду, що підставою для розрахунків за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, сторонами обрано саме акт здачі-прийняття робіт/послуг/ та рахунки-фактури, які щомісячно направлялись виконавцем комунальних послуг споживачу. Натомість відповідач вважає, що оскільки ним на адресу позивача повернуті без підписання акти здачі-прийняття послуг та рахунки-фактури, виставлені останнім до сплати, то у нього відсутній обов'язок по розрахунку за послуги з утримання багатоквартирного будинку, що у спірному періоді фактично, за твердженням відповідача, не надавались.

Судом встановлено, що всупереч доводам відповідача умови Договору не передбачають складання сторонами двосторонніх актів здачі-прийняття послуг, так само як і положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відтак, доводи відповідача про відсутність у матеріалах справи належних доказів факту отримання ним послуг, якими на думку відповідача є виключно двосторонні акти здачі-прийняття послуг з утримання багатоквартирного житлового будинку та його прибудинкової території, - судом залишені поза увагою.

Заява відповідача від 09.08.2018 про розірвання договору про утримання приміщень житлових будинків та прибудинкових територій, що вручена позивачу 10.08.2018 за вих. № 48 не припиняє договірних відносин сторін, враховуючи відсутність у відповідача права односторонньої відмови від договірних зобов'язань.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За статтею 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Загальний порядок розірвання або зміни договору визначений статтею 651 ЦК України, за якою зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Проаналізувавши умови спірного Договору, суд встановив відсутність у сторін права на його розірвання в односторонньому порядку. Зазначене право у сторони за договором також не передбачено норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004, за правилами якого укладено даний Договір.

Матеріали справи не містять доказів того, що договір від 03.03.2008 про дольову участь у відшкодуванні витрат, пов'язаних з утриманням приміщень, житлових будинків та прибудинкових територій, був розірваний у судовому порядку або визнаний судом недійсним.

Таким чином, всупереч твердженням відповідача, даний Договір є чинним та діяв у період з січня 2018 року по грудень 2018 року.

Відтак, послуги з утримання багатоквартирного житлового будинку та прибудинкової території за адресою: вул. Незалежності, 68, м. Чернігів, що надані позивачем у період з січня 2018 по грудень 2018 року, як виконавцем таких послуг, мають бути оплачені в повному обсязі відповідачем, який є кінцевим споживачем за договором від 03.03.2008 про дольову участь у відшкодуванні зазначених витрат, з урахуванням площі орендованого ним приміщення, за регульованими тарифами, встановленими рішеннями виконавчого комітету Чернігівської міської ради.

Перевіривши розрахунок вартості послуг, наданих відповідачу у спірному періоді, що доданий позивачем до матеріалів справи, суд встановив, що він є арифметично вірним та відповідає зазначеним вище критеріям. Відтак, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є правомірними, обґрунтованим, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 2461,08грн.

У відповідності до частини 1 та 4 статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, відносяться витрати понесені учасником справи на отримання професійної правничої допомоги.

За частиною 1 статті 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За змістом частини 8 статті 129 ГПК України докази на підтвердження розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 2 статті 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При цьому, п. 2 частини 2 статті 126 ГПК України встановлено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами частини 3 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною 3 статті 126 ГПК України унормовано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до частини 4 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) (1); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) (2); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (3); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (4).

Виходячи з аналізу вказаних статей для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд повинен враховувати критерії складності справи, обсяг наданих адвокатом послуг, кваліфікації і досвіду адвоката, ціни позову, керуватися принципами розумності та справедливості.

Як вбачається з умов договору про надання правничої допомоги, укладеного 17.01.2019 між адвокатом, Огородник Юлією Олександрівною, яка діє на підставі свідоцтва, виданого Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури в Чернігівській області № 266 від 04.02.2011 та позивачем у справі, ПП «КСК «Альп», а також акту від 15.02.2019 здачі-приймання наданих послуг, останньому надано професійну правничу допомогу, в тому числі в межах судового розгляду даного спору. За попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат по справі за позовом ПП «КСК «Альп» до ФОП Завялова про стягнення заборгованості за послуги з утримання приміщення та прибудинкової території на підставі договору від 03.03.2008, витрати на професійну правничу допомогу склали 1500,00грн.

Згідно банківської виписки по рахунку адвоката Огородник Ю.О., датованої 21.02.2019, позивачем були перераховані кошти в сумі 2500,00грн на підставі акта № 1 від 15.02.2019 (копія додана до матеріалів справи) при цьому, як встановлено судом, за вказаним документом окрім правової допомоги по даній справі, надавались і інші послуги правового характеру.

Європейський суд з прав людини у справі East/WestAllianceLimited проти України зазначив, що угода щодо гонорару адвоката не може бути обов'язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Господарський суд, враховуючи ступінь складності справи, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг, попередній розрахунок позивача, виходячи з принципу розумності, дійшов висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача - до 1000грн.

Таким чином, позивачу за рахунок відповідача має бути відшкодований судовий збір, сплачений ним при подачі позову до суду в сумі 1921,00грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00грн.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 123, 126, 129, 233, 236, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Приватного підприємства «Керуюча сервісна компанія «Альп» (14026, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Красносільського, буд. 27, кв. 25, ) до Фізичної особи-підприємця Завялова Валерія Анатолійовича (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення заборгованості в сумі 2461,08грн, - задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Завялова Валерія Анатолійовича (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Приватного підприємства «Керуюча сервісна компанія «Альп» (14026, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Красносільського, буд. 27, кв. 25, ) - 2461,08грн основного боргу, 1000,00грн витрат на професійну правничу допомогу та 1921,00грн судового збору

3. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 04.03.2019.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.В. Романенко