ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.03.2019р. Справа № 904/1220/18

За скаргою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро-Білозір'я» на дії приватного виконавця Плесюк О.С. по справі №904/1220/18

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Седна-Агро», м. Монастирище

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро-Білозір'я», м. Дніпро

Про: стягнення 1 423 059, 47 грн.

та

За зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро-Білозір'я», м. Дніпро

До : Товариства з обмеженою відповідальністю «Седна-Агро», м. Монастирище

Про: визнання недійсним договору

Суддя Васильєв О.Ю.

За участю секретаря судового засідання Кучма Т.В.

ПРЕДСТАВНИКИ :

Від ТОВ «Седна-Агро»: Кушнір С.В. ( адвокат, дов. №12/А/Б від 09.11.18р.);

Від ТОВ «Приват-Агро-Білозір'я»: не з'явився;

Приватний виконавець: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.18р. позовні вимоги ТОВ «Седна-Агро» до ТОВ «Приват-Агро-Білозір'я» задоволено в повному обсязі ; стягнуто з відповідача на користь позивача : 1 138 060,22грн. - основної заборгованості ; 146 045, 86грн. - пені; 49 717,00грн. - інфляційних втрат; 89 236,39 грн. - 18% річних за договором поставки №22/03/2017-ПАБ від 22.03.17р.; 21 345,89грн. - витрат на сплату судового збору та 29 900,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ТОВ «Приват-Агро-Білозір'я» до ТОВ «Седна-Агро» про визнання недійсним договору поставки №22/03/2017-ПАБ від 22.03.17р. Після набрання рішенням законної сили видано відповідний наказ від 20.09.18р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.18р. виправлено описку у резолютивній частині рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.18р. у цій справі та в наказі суду від 20.09.18р. - вказано код ЄДРПОУ Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро-Білозір'я» - 36598317.

02.11.18 до Господарського суду Дніпропетровської області від ТОВ «Приват-Агро-Білозір'я» надійшла скарга на дії приватного виконавця , в якій скаржник просить суд визнати протиправними дії приватного виконавця Плесюка О.С. з винесення постанови від 10.10.18р. про відкриття виконавчого провадження №57403985; визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Плесюкя О.С. щодо не передачі виконавчого провадження №57403985 до Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для об'єднання зі зведеним виконавчим провадженням № 56426140; скасувати постанову приватного виконавця Плесюка О.С. від 10.10.18р. про відкриття виконавчого провадження №57403985; та поновити порушені оскаржуваними діями, бездіяльністю та постановою права ТОВ «Приват-Агро-Білозір'я» шляхом скасування всіх рішень приватного виконавця Плесюка О.С. , прийнятих після відкриття виконавчого провадження №57403985 , у тому числі скасувати постанови від 10.10.18р. про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, про стягнення з боржника основної винагороди та повідомити про скасування органи, яким вказані постанови були направлені приватним виконавцем.

Скарга обґрунтована посиланням на ту обставину , що приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження з кодом ЄДРПОУ, відмінним від коду, який зазначений в наказі суду, чим порушив ст.19 Конституції України , ч.1. ст. 5, ст.ст.2, 7 ЗУ «Про виконавче провадження».

Також скаржник стверджує , що приватним виконавцем порушено ч.2. ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» , оскільки відкрито виконавче провадження за місцезнаходженням майна у Черкаському виконавчому окрузі (район, де відповідач орендує земельні ділянки), а право оренди земельних ділянок ( які орендує відповідача) не є майном, оскільки він не є власником ( що підтверджується ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2018р. у справі №925/39/14 ).

Окрім того , відповідач зазначає, що приватний виконавець не мав права здійснювати будь-які дії з примусового виконання вищенаведеного судового рішення , а повинен був передати наказ суду для виконання до органу державної виконавчої служби (Соборний ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області) , в якому перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з ТОВ «Приват-Агро-Білозір'я» заборгованості у сумі 600 069, 34 грн. Враховуючи вищевикладене , скаржник вважає , що оскільки приватний виконавець незаконно відкрив виконавче провадження , то всі його подальші дії з примусового виконання судового рішення є також незаконними .

Ухвалою господарського суду від 05.11.18р. скарга була прийнята до провадження та засідання з її розгляду призначено на 13.11.18 р. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.18р. було зупинено провадження з розгляду цієї скарги до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах ( у справі № 904/7326/17 за скаргою ПАТ «ДМК» на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. ) .

19.02.19р. до канцелярії суду від ТОВ «Седна-Агро» надійшла заява про поновлення провадження з розгляду скарги, обґрунтоване посиланням на прийняття Великою Палатою Верховного Суду постанови від 05.12.18р. у справі №904/7326/17.

Ухвалою суду від 20.02.19р. було поновлено розгляд скарги на дії та рішення приватного виконавця та призначено слухання справи на 05.03.18р.

Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. та ТОВ «Седна-Агро» у своїх запереченнях на скаргу ( т.3, а.с.22-24, 37-41) заперечували проти її задоволення, зазначаючи про законність дій приватного виконавця та не обґрунтованість скарги ТОВ «Приват-Агро-Білозір'я».

До судового засідання 05.03.19р. з'явився лише представник ТОВ «Седна-Агро», який просив в задоволенні скарги відмовити. Приватний виконавець та скаржник явку повноважних представників до судового засідання не забезпечили.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. від 10.10.18р. відкрите виконавче провадження ВП№57403985 з примусового виконання наказу №904/1220/18 господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.18р. про стягнення з відповідача - ТОВ «Приват-Агро-Білозір'я» ( ) на користь позивача ТОВ «Седна-Агро» () : 1 138 060,22грн. - основної заборгованості ; 146 045, 86грн. - пені; 49 717,00грн. - інфляційних втрат; 89 236,39 грн. - 18% річних за договором поставки №22/03/2017-ПАБ від 22.03.17р.; 21 345,89грн. - витрат на сплату судового збору та 29 900,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу (т.2, а.с.129-130).

10.10.18р. приватним виконавцем було винесено постанову ВП№57403985 про арешт майна боржника ( за виключенням рухомого майна, яке не підлягає арешту до проведення його опису) (т.2, а.с.131-133). В той же день приватним виконавцем винесено постанову ВП№57403985 про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 147 430, 53 грн. (т.2, а.с.133-134).

Як зазначалось вище, скаржник вважає, що приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження з кодом ЄДРПОУ, відмінним від коду, який зазначений в наказі суду, чим порушив ст.19 Конституції України , ч.1. ст. 5, ст.ст.2, 7 ЗУ «Про виконавче провадження».

Проте, з такими твердженнями скаржника погодитися не можна, оскільки ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.18р. у справі №904/1220/18 було виправлено описку в рішенні та наказі суду, який був поданий на виконання приватному виконавцю. Також приватним виконавцем було вказано вірний код ЄДРПОУ боржника відповідно до відомостей , зазначених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Крім того, слід зазначити, що постановою Верховного Суду України №6-62цс14 від 25.06.14р. висловлено правову позицію про те, що навіть відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження. Також у цій постанові Верховний Суд звернув увагу на право державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів , установ, організацій , посадових осіб , сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчий дій пояснення, довідки та нішу інформацію.

Також скаржник зазначає, що приватним виконавцем порушено ч.2. ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» , оскільки відкрито виконавче провадження у Черкаському виконавчому окрузі (район, де відповідач не володіє на праві власності майном , а лише орендує земельні ділянки) . Проте, ці твердження скаржника є хибними з урахуванням наступного. Відповідно до відомостей з Реєстру прав власності речових прав на нерухоме майно за боржником ТОВ «Приват-Агро-Білозір'я» (код 36598317) на праві власності обліковується, як на момент відкриття провадження так і на даний момент, нежитлова будівля за адресою Черкаська область, Черкаський район, с. Білозір'я, вул. Леніна, буд. 112/18 (в державному реєстрі зазначено Дочірнє підприємство «Приват-Агро-Білозір'я», однак код даної юридичної особи такий самий , як і код ТОВ «Приват-Агро-Білозір'я» -36598317, тобто дана юридична особа змінювала організаційно-правову форму, що не припинило її право власності на вказане нерухоме майно). Вказане підтверджується інформаційною довідкою № 144868312 від 12.11.2018 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.3, а.с.26). Скаржник (боржник) іншого не довів, зазначених доказів та встановлених виконавцем даних щодо знаходження свого майна на території Черкаської області не спростував. Отже, вказаним документом спростовується висновок скаржника про те, що відкриття виконавчого провадження відбулося із порушенням територіального принципу .

Крім того, слід зазначити, що не відповідає чинному законодавству твердження скаржника про те, що право оренди не є майном (скаржник самостійно надає інформаційні довідки про те, що орендує земельні ділянки на території Черкаської області). Боржник має майнові права на землі на території Черкаської області.

Відповідно до частини першої ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Згідно з ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Відповідно до пункту 2 частини першої ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права, похідні від права власності, в тому числі є право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Згідно з ст. 135 Земельного кодексу України звернення стягнення на земельні ділянки або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється державним виконавцем, приватним виконавцем під час виконання рішень, що підлягають примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами. У відповідності до ч.1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Також скаржник зазначає, що приватний виконавець не мав права здійснювати будь-які дії з примусового виконання вищенаведеного судового рішення , а повинен був передати наказ суду для виконання до органу державної виконавчої служби (Соборний ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області) , в якому перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з ТОВ «Приват-Агро-Білозір'я» заборгованості у сумі 600 069, 34 грн.

Але ці твердження скаржника спростовуються правовою позицією Великої Палати Верховного Суду , викладеної у своїй постанові від 05.12.18р. у справі №904/7326/17, згідно якої ( поміж-іншим): «п. 62. Виходячи з наведеного, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що передача виконавчого документа чи виконавчого провадження від приватного виконавця до іншого приватного чи державного виконавця може здійснюватися лише за заявою чи згодою стягувача . «п.85.Стаття 30 Закону № 1404-VIII передбачає обов'язок лише державного виконавця передати відкрите виконавче провадження іншому державному виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження, для виконання ним у рамках зведеного виконавчого провадження кількох рішень щодо одного боржника. Приватний виконавець не зобов'язаний передавати виконавчий документ чи виконавче провадження для виконання тому державному чи приватному виконавцеві, який перший відкрив виконавче провадження щодо боржника, для виконання кількох рішень щодо одного боржника у рамках зведеного виконавчого провадження».

Оскільки суд дійшов до висновку про законність дій приватного виконавця під час відкриття виконавчого провадження , то всі його подальші дії про арешт коштів та майна боржника також є законними .

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Нормами статті 327 передбачено, що виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого судом наказу, який є виконавчим документом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) -сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження», крім:

1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або

усунення перешкод у побаченні з дитиною;

2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк

України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні

підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному

капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти

державного або місцевого бюджету;

3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої

заборонена відповідно до закону;

4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи;

5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини;

6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної

власності;

7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб;

8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними

чи цивільна дієздатність яких обмежена;

9) рішень про конфіскацію майна;

10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень

інших органів, які не є органами примусового виконання;

11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України «Про органи та

осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до приписів ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження; виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Відповідно до приписів ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації;про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову; стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах; забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 151 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 191 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України «Про теплопостачання», статті 181 Закону України «Про питну воду», питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом; готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт;на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення; арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту; у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення; звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника; боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем; стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця; у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється; у такому разі виконавець зобов'язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника; виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження; у подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно приписів ч.1-3, ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» : виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.. Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.. Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до приписів ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції; про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду (ст. 340 ГПК України).

Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій; пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ст. 341 ГПК України). Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються; неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду; якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі у справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права заявника. (ст.342 ГПК України).

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу; у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника; якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. (ст. 343 ГПК України).

Враховуючи вищезазначене та досліджені судом обставини, суд приходить до висновку про не обґрунтованість скарги ТОВ «Приват-Агро-Білозір'я», а тому в її задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного , керуючись приписами, ЗУ «Про виконавче провадження» , ст.ст. 234, 316, 339- 343 ГПК України , господарський суд , -

УХВАЛИВ :

Відмовити в задоволенні скарги ТОВ «Приват-Агро-Білозір'я» від 01.11.18р. на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С.

Відповідно до вимог ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя О.Ю.Васильєв