ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2019 р. Справа№ 920/344/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Разіної Т.І.

Чорної Л.В.

за участю секретаря судового засідання Котенка О.О.

за участю представників: згідно з протоколом судового засідання від 19.02.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення господарського суду Сумської області

від 14.11.2018 (повний текст рішення складено 26.11.2018)

у справі №920/344/18 (головуючий суддя Котельницька В.Л., судді: Коваленко О.В., Спиридонова Н.О.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз"

про стягнення 85330973,58 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" про стягнення 85330973,58 грн., у тому числі 61170147,89 грн. заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, надані згідно умов договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 за період січень - грудень 2016 р., січень - грудень 2017 р., 15654223,05 грн. пені за несвоєчасні розрахунки, 3% річних у сумі 1944052,68 грн., інфляційні втрати у сумі 6562549,95 грн.; а також просив покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Сумської області від 14.11.2018 в позові відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 14.11.2018 у справі №920/344/18. Прийняти нове рішення у даній справі, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при оскарженні судового рішення у даній справі, покласти на відповідача.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального права та процесуального права. В апеляційній скарзі скаржником викладено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, аналогічні тим, які викладено в позовній заяві.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 поновлено Акціонерному товариству "Укртрансгаз" строк для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Сумської області від 14.11.2018 у справі №920/344/18. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду Сумської області від 14.11.2018 у справі №920/344/18. Зупинено дію рішення господарського суду Сумської області від 14.11.2018 у справі №920/344/18 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду Сумської області від 14.11.2018 у справі №920/344/18 на 19.02.2019.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо зміни рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

17.12.2015 між ПАТ "Укртрансгаз" (в подальшому змінено назву на АТ "Укртрансгаз"), як оператором, та ПАТ "Сумигаз", як замовником, укладено Договір транспортування природного газу № (далі за текстом - Договір), відповідно до умов п. 2.1 якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому Договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому Договорі вартість таких послуг.

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2493 (далі - Кодекс ГТС), з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором (п. 2.2 Договору).

В пункті 2.3. Договору визначено послуги, які можуть бути надані відповідачу за спірним Договором:

- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності);

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування);

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Відповідно до п.9.1 Договору у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов'язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу ГТС.

Відповідно до п.9.4 Договору оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п'яти банківських днів.

Пунктом 9.4. Договору в редакції Додаткової угоди №1 від 29.12.2017, дія якої відповідно до її умов розповсюджується на відносини, що склались між сторонами станом на 29.12.2016, оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці 2 цього пункту, зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п'яти банківських днів.

Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

На момент укладання Договору сторони також керувалися і спеціальними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, Наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 №55/57/43, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, та наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 №493/688, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію.

Відповідно до п. п. 1.1 - 1.3 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 №55/57/43, цей Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, Міністерством фінансів Автономної Республіки Крим, головними фінансовими управліннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (далі - відповідні головні фінансові управління), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок" та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 (із змінами). Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього Порядку, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) та спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у Додатку 1, спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у Додатку 2. Схеми розрахунків узгоджують відповідні головні фінансові управління спільно з постачальниками та транспортувальниками ресурсів (надавачами товарів, послуг) та контролюють відповідні органи Державної казначейської служби України.

Згідно з п. п. 2.1-2.3 вищевказаного Порядку постачальники та транспортувальники ресурсів (надавачі товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 (із змінами), складають щомісяця до 10-го числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а у разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та транспортувальники ресурсів (надавачі товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів. Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів і постачальників та транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг) та надаються Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, відповідним головним фінансовим управлінням. Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, відповідні фінансові управління узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20-го числа у формі узгоджених з постачальниками та транспортувальниками ресурсів (надавачами товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними реєстрами актів звіряння або договорами за підписами керівників Міністерства фінансів Автономної Республіки Крим, відповідних головних фінансових управлінь та постачальників і транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг) Державній казначейській службі України та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - головні управління Державної казначейської служби України). Такі документи подаються окремо щодо кожного постачальника та транспортувальника ресурсів (надавача товарів, послуг), який братиме участь у розрахунках.

Пунктами 2.7 зазначеного Порядку встановлено, що розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання та електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг), відкриті в органах Державної казначейської служби України, а у разі проведення розрахунків за електроенергію - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

Аналогічні положення закріплені у пунктах 1.1-1.3, 2.1-2.3, 2.6 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 №493/688.

Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 визначає механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз", а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами.

Кабінетом Міністрів України 04.03.2002 прийнято постанову №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету".

Відповідно до пунктів 2-4 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення, районних бюджетах, бюджетах об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення проводиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

Щомісячні суми субвенцій перераховуються на рахунки місцевих бюджетів, відкриті Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій у відповідних органах Державної казначейської служби, пропорційно обсягам субвенцій, передбаченим у державному бюджеті для бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів, бюджетів міст Києва та Севастополя.

Частиною 6 ст. 102 Бюджетного кодексу України встановлено, що Кабінет Міністрів України може здійснювати перерозподіл обсягів субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, виходячи з фактично нарахованих обсягів відповідних пільг, субсидій і допомоги населенню в межах загального обсягу таких субвенцій.

І лише після надходження сум субвенцій на рахунки місцевих бюджетів органи Казначейства на підставі платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів перераховують кошти на рахунки постачальників ресурсів (товарів, послуг) (п. 6 Порядку № 20).

Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, відносини з відшкодування місцевими бюджетами надавачам послуг вартості спожитого пільговиками та субсидіантами природного газу за рахунок субвенцій із державного бюджету, які в подальшому мають бути перераховані "ПАТ "Сумигаз" на рахунок ПАТ "Укртрансгаз" відповідно до установленого Порядку №20 регулюються бюджетним законодавством, і є для ПАТ "Сумигаз" такими, на які ПАТ "Сумигаз" не впливає.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині зазнають імперативного регулюючого впливу держави, шляхом прийняття, зокрема, Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону про Державний бюджет на відповідний рік, нормами яких передбачено виділення субвенцій на фінансування пільг та субсидій, та інших законодавчих актів, на виконання яких, у свою чергу, було прийнято підзаконні нормативні акти і, зокрема, згадану вище Постанову КМУ № 20 від 11.01.2005, постанову КМУ від 04.03.2002 №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету", спільний наказ Міненерго та Мінфіну України від 03.08.2015 № 493/688, наказ Міністерства фінансів України від 04.01.2018 №1 "Про затвердження Порядку проведення органами Казначейства розрахунків, передбачених пунктом 81 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256, та взаємодії учасників таких розрахунків" та ін.

Виходячи зі змісту підпункту "б" пункту 4 частини 1 статті 89 Бюджетного кодексу України, видатки місцевих бюджетів проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина 1 статті 102 Бюджетного кодексу України). Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджений постановою КМУ від 04.03.2002 №256, (надалі Порядок №256) визначає механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати.

Згідно пункту 8 Порядку №256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу.

Суми субвенцій, не використані головним розпорядником коштів за призначенням протягом бюджетного року, перераховуються органами Державної казначейської служби до державного бюджету в останній робочий день бюджетного року (пункт 12 Порядку №256).

Пунктом 7 Порядку визначено, що розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Тобто адміністративно-правове регулювання поширюється на відносини щодо механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема на оплату природного газу.

Згідно пункту 1 Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою КМУ №20 від 11.01.2005, цей Порядок визначає механізм перерахування субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз" (субвенція).

Тобто, протягом 2016 - 2017 років відповідачем була сплачена заборгованість за надані послуги з балансування обсягів природного газу як на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01 2005, так і у січні - лютому 2018 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002, що також заперечується позивачем.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що протягом 2017 року були підписані Спільні протокольні рішення на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій", підписані як з боку ПАТ "Укртрансгаз" так і ПАТ "Сумигаз", які у 2017 році не були профінансовані через відсутність відповідних коштів, а були профінансовані у січні-лютому 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" та Наказу Міністерства фінансів України від 04.01.2018 №1 "Про затвердження Порядку проведення органами Казначейства розрахунків, передбачених пунктом 8-1 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256, та взаємодії учасників таких розрахунків".

Також Головним управлінням Державної казначейської служби України в Сумській області (сторона 1), Департаментом фінансів Сумської обласної державної адміністрації (сторона 2), Товариством з обмеженою відповідальністю "Сумигаз збут" (сторона 3), Публічним акціонерним товариство по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" (сторона 4), Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" були підписані Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій", належним чином оформлені та скріплені печатками сторін і підписані (останньою стороною) Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" спільне протокольне рішення від 18.05.2017 на суму 6000000,00 грн., спільне протокольне рішення від 19.06.2017 на суму 4968000,00 грн., спільне протокольне рішення від 18.07.2017 на суму 2262809,73 грн., спільне протокольне рішення від 20.09.2017 на суму 1022389,04 грн., спільне протокольне рішення від 19.10.2017 на суму 1069238,24грн., спільне протокольне рішення від 21.11.2017 на суму 8929977,07 грн., спільне протокольне рішення від 21.11.2017 на суму 10491231,92 грн., спільне протокольне рішення від 21.11.2017 на суму 7087640,41 грн., спільне протокольне рішення від 21.11.2017 на суму 9747109,90 грн., спільне протокольне рішення від 19.12.2017 на суму 33371866,24 грн.

Загальна сума по непрофінансованим у 2017 році спільним протокольним рішенням складала 84950162,55 грн., яка в подальшому була повністю погашена у січні-лютому 2018 року.

Підписання спільних протокольних рішень є елементами процедурного оформлення розрахунків за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету. Держава, шляхом запровадження спеціалізованих нормативних актів, виконання яких поклала на свої інститути влади, запровадила новий механізм взаєморозрахунків між сторонами даного спору.

Покладення обов'язків щодо оформлення та підписання відповідних документів (у даному випадку Спільних протокольних рішень) на органи державної влади, позбавило відповідача можливості самостійно впливати в повній мірі на правовідносини за договором транспортування природного газу, в частинні виконання обов'язку з оплати послуг балансування обсягів природного газу.

Таким чином, відповідач у даному випадку, не маючи реального правового впливу на дані правовідносини, не може відповідати за невиконання або неналежне виконання обов'язків за вищевказаним договором № від 17.12.2015.

Колегією суддів встановлено, що станом на 31.12.2016 між ПАТ "Укртрансгаз" та ПАТ "Сумигаз" був підписаний та належним чином оформлений акт звіряння розрахунків, відповідно до якого розбіжностей між сумами дебіторської та кредиторської заборгованості не було. Сума заборгованості складала 52942292,16 грн. (послуги з балансування за жовтень - грудень 2016 року); станом на 31.03.2017 між ПАТ "Укртрансгаз" та ПАТ "Сумигаз" був підписаний та належним чином оформлений акт звіряння розрахунків, відповідно до якого розбіжностей між сумами дебіторської та кредиторської заборгованості також не було. Сума заборгованості складала 119117646,92 грн. (послуги з балансування за січень - березень 2017 року).

Відповідно до п.п.2.7, 3.1 Договору оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі газотранспортної системи, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, зокрема, своєчасно надавати Послуги належної якості відповідно до умов, встановлених Кодексом; забезпечувати належну організацію та функціонування своєї диспетчерської служби; виконувати інші обов'язки, визначені Кодексом та чинним законодавством України; замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати Послуги на умовах, зазначених у Договорі. Замовник має право, зокрема, замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям. (п.п.2.6, 4.1. Договору).

В пункті 5 глави 1 розділу 1 Кодексу ГТС наведено визначення термінів, зокрема: алокація - підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об'єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу XII цього Кодексу; небаланс - це різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації; місячна номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом місяця в розрізі кожної доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності); підтверджена номінація - підтверджений оператором газотранспортної системи обсяг природного газу замовника послуг транспортування, який буде прийнятий від замовника в точках входу до газотранспортної системи та переданий замовнику в точках виходу з газотранспортної системи у відповідний період, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності); несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб'єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період, тощо.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, місячні номінації на лютий, березень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року та січень - травень 2017 року, липень - грудень 2017 року були підтверджені оператором ГТС без повідомлень замовника про зауваження, при цьому, основний борг за Договором оплачений Відповідачем в повному обсязі. Тому, жодного спору між сторонами Договору щодо кількості протранспортованих обсягів природного газу не має.

Відповідно до п.2 розділу XIII Кодексу ГТС замовники послуг транспортування зобов'язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи надає послуги балансування виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

Згідно п.3 гл.1 розділу XIV Кодексу ГТС перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом.

Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів газорозподільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або прямих споживачів (п.2 гл.3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Умовами п.2.2, п.2.3 Договору передбачено надання послуги балансування обсягів природного газу, вартість послуги балансування та порядок розрахунків визначено Розділом IX Договору та нормами глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС.

Згідно п.п. 9.1., 9.2. Договору у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до 12-го числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов'язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу. Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника.

Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п'яти банківських днів ( п. 9.4 Договору).

Згідно п.3 гл.4 розділу розділу XIV Кодексу ГТС підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є дані, визначені у звіті про надані послуги з транспортування.

Оператор газотранспортної системи повинен забезпечити замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування в межах інформації, що знаходиться у розпорядженні оператора газотранспортної системи у відповідний момент часу. Така інформація має надаватися відповідному замовнику в електронному форматі своєчасно (ч.3 ст.35 Закону України "Про ринок природного газу").

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження дотримання позивачем порядку визначення небалансу (відповідно до пунктів 1,2 Розділу 3 Глави XIV Кодексу), а саме: направлення відповідачу звіту про надання послуг з балансування, як це передбачено Розділом 4 Глави XIV Кодексу, що позбавило відповідача самостійно врегулювати небаланс у визначені строки (відповідно до пунктів 3-6 Розділу 3 Глави XIV Кодексу).

Як стверджує позивач, саме він здійснив алокацію обсягів природного газу, відібраних відповідачем з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи - газорозподільної системи, оператором якої є відповідач, за результатами чого у відповідача були виявлені обсяги негативних місячних небалансів у січні - грудні 2016 року та січні - грудні 2017 року.

Проте, згідно вимог Кодексу ГТС (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), алокацію обсягів природного газу здійснював Оператор ГРС - тобто відповідач за формою оператора газотранспортної системи (позивача), розміщеною на своєму веб-сайті (гл.2-3 розділу XII Кодексу ГТС України в редакції до 28.04.2017).

Зазначене свідчить про порушення позивачем вимог Кодексу ГТС, оскільки саме відповідач як оператор ГРС здійснював алокацію обсягів природного газу до квітня 2017 року за затвердженою оператором формою.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач для оформлення наданих послуг склав односторонні акти про надання послуг балансування з додатками до таких актів, де вказано розрахунок вартості послуг балансування та рахунки на оплату послуг, а саме січень - березень 2016 року, травень 2016 року - травень 2017 року, вересень - грудень 2017 року.

При розрахунку інфляційних втрат, 3% річних та пені позивач не вказав про наявну заборгованість за послуги з балансування обсягів природного газу червня - серпня 2017 року; також позивачем були нараховані пеня, 3% річних та інфляційні втрати на суми пільг та субсидій, щодо яких були підписані спільні протокольні рішення протягом 2017 року (за якими взаєморозрахунки були проведені в повному обсязі відповідно до постанови КМУ №256 від 04.03.2002), що суперечить умовам укладеного Договору, а саме абз.2 п.9.4.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, в позовній заяві товариством "Укртрансгаз" не зазначено процедуру алокації за якою можливо визначити обсяг небалансу та не надано жодних документів та доказів, які б свідчили про обсяг спожитого газу замовником послуг транспортування, починаючи з січня 2016 року.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що коригуючі односторонні акти про надання послуг балансування, розрахунки та рахунки на оплату, додані позивачем до позовної заяви, не є належними доказами в розумінні ст. 76 ГПК України, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування, виходячи з наступного.

Згідно положень ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які повинні містити обов'язкові реквізити. Первинні документи повинні складатися під час здійснення господарської операції, а якщо це не є можливим - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ; назва документа (форми); дата і місце складання; зміст, обсяг та одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналогічні вимоги щодо оформлення первинних документів встановлені Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення).

Рахунок за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа (оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції), а має лише інформаційний характер. Фактично рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за поставлені (фактично поставлені) товари чи надані (фактично надані) послуги. Факт отримання товарів (послуг) повинен бути підтверджений актом приймання-передачі виконаних робіт (послуг).

Оскільки акти надання послуг балансування обсягів природного газу за січень - березень, травень 2016 року складено ПАТ "Укртрансгаз" у травні 2017 року, направлено у червні 2017року; за липень - листопад 2016 року складено у червні 2017року, направлено у липні 2017 року; за грудень 2016 року - лютий 2017 року складено у серпні 2017р., направлено у серпні 2017 р.; у березні 2017 р. складено у червні 2017року, направлено у липні 2017 року, у квітні 2017 року - складено у липні 2017року, електронний файл не направлявся, то після перебігу присічного терміну, встановленого договором та Кодексом газотранспортної системи (не заперечується позивачем) у ПАТ "Сумигаз" відсутні підстави для здійснення оплати послуг балансування обсягів природного газу за весь цей період згідно облікових документів, складених несвоєчасно та без достатніх правих підстав.

Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості, розмір суми основного боргу складає 61170147,89 грн., в тому числі:

заборгованість за травень 2017 року у сумі 19563206,03 грн., яка розрахована із сум нарахувань послуг балансування за січень 2016 року, лютий 2016 року, березень 2016 року, травень 2016 року, червень 2016 року та травень 2017 року за мінусом 9321095,64 грн., які сплачені 30.01.2018;

заборгованість за червень 2017 року у сумі 13674222,35 грн., яка розрахована із сум нарахувань коригування квітня 2017 року, послуг балансування за липень 2016 року, серпень 2016 року, вересень 2016 року, жовтень 2016 року, листопад 2016 року, березень 2017 року за мінусом 7201188,06 грн., які сплачені 30.01.2018;

заборгованість за грудень 2017 року у сумі 25544123,82 грн., яка розрахована із сум нарахувань за грудень 2017 року у сумі 47968959,02 грн., без урахування сплачених 22424835,25 грн.

При цьому колегією суддів встановлено, що заявлена до стягнення сума заборгованості в розмірі 61170147,89 грн. вирахувана позивачем як сума коригувань за період з січня 2016 року по квітень 2017 року, яка була скоригована позивачем у односторонньому порядку з порушенням термінів, передбачених як умовами укладеного Договору, так і Кодексу ГРМ. Тобто, за вказані періоди позивачем спочатку були направлені первинні бухгалтерські документи та розрахунки вартості послуг з коефіцієнтом 1,0, а потім, через рік і чотири місяці зазначений період, окрім лютого 2016 року, був безпідставно скоригований позивачем на коефіцієнт 1,2, і різниця виставлена ПАТ "Сумигаз" до сплати.

З проведеним коригуваннями відповідач не погодився, і, починаючи з 11.07.2017 щомісячно повідомляв ПАТ "Укртрансгаз" про свою незгоду з коригуванням попередніх періодів та про незгоду із застосуванням коефіцієнту 1,2, який став застосовувати позивач до вартості послуги балансування, починаючи з травня 2017 року (копії листів ПАТ "Сумигаз" містяться у матеріалах справи).

Відповідно до п.1 гл.4 розділу XIV Кодексу ГТС розрахунок вартості послуг балансування, що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу.

Пунктом 9.2 Договору визначено, що вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс Замовника за формулою: Вбалансування= БЦГ х К * Qбг,

де

БЦГ - базова ціна газу;

Qбг - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування;

К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5 % від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

При цьому, при визначенні коефіцієнту компенсації К, враховується обсяг газу відібраний замовником з газотранспортної системи, тобто значення алокації по даному замовнику. А для оператора ГРС (ПАТ "Сумигаз") необхідно враховувати весь обсяг природного газу отриманий оператором ГРС у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу приєднаним споживачам.

Аналіз наведених положень законодавства, зокрема Кодексу ГТС, і умов договору дає підстави для висновку, що для визначення коефіцієнту компенсації за визначеною в пункті 9.2 Договору формулою, що підлягає застосуванню, коли визначається вартість послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи - з врахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що якщо проаналізувати докази, що були надані АТ "Укртрансгаз" (односторонні акти послуги балансування за період січень - грудень 2017 року), в тому числі і коригуючі акти, які направлялись позивачем на адресу відповідача, а також загальний обсяг природного газу, який надійшов до газорозподільних мереж ПАТ "Сумигаз" за період січень-грудень 2016 року (період, за який була скоригована ціна газу на коефіцієнт 1,2) та період січень-грудень 2017 року перевищення 5% від обсягів природного газу, відібраного з газотранспортної системи відбувалось тільки у жовтні 2017 року, а у січні 2016 року взагалі ПАТ "Сумигаз" послуга балансування у АТ "Укртрансгаз" не придбавалась.

Таким чином, при розрахунку вартості послуг балансування за всі місяці, вказані в позовній заяві, необхідно застосовувати коефіцієнт компенсації 1, а не 1,2, окрім жовтня 2017.

Листами НКРЕКП від 25.03.2016 №2840/16.3/7-16 та від 27.06.2017 №7044/16.3.2/7-17 (копії яких додані до матеріалів справи) Регулятор роз'яснював ПАТ "Укртрансгаз" як оператору ГТС та операторам ГРС, що коефіцієнт компенсації К має розраховуватися від загального обсягу небалансу по відношенню до обсягу природного газу, отриманого на ГРС, а також коригування оператором ГТС коефіцієнта компенсації в сторону збільшення не відповідає чинному законодавству і може розглядатися як порушення Закону України "Про ринок природного газу".

Доводи позивача про те, що дані листи є неналежними доказами є помилковими, оскільки згідно з підпунктом 25 пункту 4 Положення «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», що діяло до 26.11.2016, та Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (ч.1 ст.17), Регулятор має право розробляти та затверджувати нормативно-правові акти, в тому числі Кодекс газотранспортної системи, і відповідно до покладених на нього завдань розглядає звернення споживачів та надає роз'яснення з питань застосування нормативно-правових актів НКРЕКП.

Положеннями ст.35 Закону України "Про ринок природного газу" передбачено, що правила балансування повинні бути справедливими, недискримінаційними, прозорими та обумовленими об'єктивними чинниками. Такі правила мають відображати реальні потреби газотранспортної системи з урахуванням ресурсів у розпорядженні оператора газотранспортної системи, бути засновані на ринкових принципах, створювати економічні стимули для балансування обсягів закачування і відбору природного газу самими замовниками.

Розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов'язаних із здійсненням балансування. При визначенні розміру плати за небаланси замовників не допускається перехресне субсидіювання між замовниками, у тому числі шляхом збільшення вартості приєднання нових об'єктів замовників до газотранспортної системи.

Проте, дії позивача при складанні односторонніх актів про надання послуг балансування (коригуючих актів), розрахунків та рахунків, у яких визначено вартість послуг балансування, свідчать про порушення Позивачем порядку надання послуг балансування, всіх допустимих термінів та строків, передбачених умовами Договору та нормами Кодексу ГТС, правил балансування визначених Законом України "Про ринок природного газу" відсутність обґрунтування реальних витрат, що в свою чергу унеможливило своєчасне самостійне врегулювання небалансу відповідачем.

Згідно розділу XVI Договору спірні питання та розбіжності щодо виконання умов цього Договору вирішуються у порядку, встановленому чинним законодавством.

Розбіжності щодо вартості послуг балансування підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді (п. 9.5 Договору).

Пунктом 45 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" встановлено, що транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу", замовник - фізична або юридична особа, яка на підставі договору замовляє надання однієї чи кількох із таких послуг: приєднання до газотранспортної або газорозподільної системи; транспортування природного газу; розподіл природного газу; зберігання (закачування, відбір) природного газу; послуги установки LNG.

Пунктом 5 підрозділу 1 "Загальні засади, терміни та скорочення" розділу І "Загальні положення" Кодексу газотранспортної системи встановлено, що замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування).

Також, пунктом 5 підрозділу 1 "Загальні засади, терміни та скорочення" розділу І "Загальні положення" Кодексу газотранспортної системи встановлено, що небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації.

Крім того, в пункті 5 підрозділу 1 "Загальні засади, терміни та скорочення" розділу І "Загальні положення" Кодексу газотранспортної системи визначено, що алокація - це підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об'єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу XII цього Кодексу.

В п.4 підрозділу 1 "Алокація обсягів природного газу для точок входу" розділу "XII. Алокація обсягів природного газу" Кодексу газотранспортної системи встановлено, що алокація обсягів природного газу для кожного замовника послуг транспортування в точках входу (як віртуальних, так і фізичних) від газовидобувних підприємств виконується відповідним газовидобувним підприємством. Газовидобувне підприємство надсилає алокації обсягів природного газу до оператора газотранспортної системи відповідно до положень пункту 6 глави 2 цього розділу.

Пунктом 1 підрозділу 2 "Алокація обсягів природного газу для точок виходу" розділу "XII. Алокація обсягів природного газу" Кодексу газотранспортної системи встановлено, що у точках виходу, в яких природний газ з газотранспортної системи направляється до суміжної газотранспортної системи, газосховища або до прямого споживача, алокація обсягів природного газу здійснюється відповідним оператором суміжної газотранспортної системи, оператором газосховища або прямим споживачем, яка має бути направлена ними до оператора газотранспортної системи в строки, описані в пункті 6 цієї глави. Алокація обсягів природного газу для віртуальної точки виходу до газорозподільної системи здійснюється відповідним оператором газорозподільної системи з урахуванням глави 3 цього розділу.

Згідно з пунктами 1-3 підрозділу 1 "Загальні умови" розділу XIV "Комерційне балансування" Кодексу газотранспортної системи Замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов'язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення. При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів). Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом.

Так, з системного аналізу вказаних вище положень Кодексу газотранспортної системи слідує, що послуги балансування надаються лише в рамках надання послуг транспортування природного газу замовнику послуг транспортування та відповідно небаланс (позитивний або негативний) може виникнути виключно щодо обсягу природного газу, щодо якого замовнику послуг транспортування надається послуга транспортування, а в межах цієї послуги - послуга балансування.

При цьому, з приписів вищезазначених норм Кодексу газотранспортної системи також слідує, що для встановлення факту наявності чи відсутності небалансу (позитивного чи негативного) необхідно встановити: 1) який обсяг природного газу, поданий замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу та який обсяг природного газу відібраний замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу шляхом проведення порівняння алокацій; 2) чи наявна різниця між обсягом природного газу, поданим замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу та обсягом природного газу, відібраним замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу шляхом проведення порівняння алокацій.

Водночас, для встановлення факту наявності чи відсутності негативного небалансу необхідно встановити, чи наявний факт перевищення обсягів відібраного замовником послуг транспортування природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу цим замовником послуг транспортування.

Відповідача заперечує проти коригуючих актів, направлених позивачем у травні 2017 року та проти ціни, яка застосовується позивачем до наданої послуги балансування.

З урахуванням положень ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в редакції до 01.01.2017, за січень 2016 року акт про надання послуги балансування повинен був бути складений 31.01.2016, і не пізніше 14.02.2016 (відповідно до умов укладеного договору) направлений на адресу ПАТ "Сумигаз", а позивачем даний акт був складений тільки у травні 2017 року.

При цьому колегія суддів зазначає, що акти, датовані 2016 роком, були складені позивачем своєчасно і направлені на адресу відповідача, та станом на травень 2017 року оплачені.

Щодо коригуючих актів за січень-квітень 2017 року суд зазначає, що відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в редакції після 01.01.2017, не зважаючи на те, що змінилось визначення первинного документа, п.5 ст.9 Закону передбачає, що господарські операції повинні відображатися в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони здійснені.

За січень-квітень 2017 року позивачем своєчасно складалися та направлялися на адресу ПАТ "Сумигаз" акти про надання послуги балансування із застосуванням коефіцієнту ціни 1, на підставі зазначених актів були підписані спільні протокольні рішення, які станом на травень 2017 року були профінансовані державою, проти чого позивач не заперечує і відображає в розрахунку суми основного боргу - і нарахування, і оплати за спільним протокольними рішеннями.

Відповідно до частини 1 ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу", транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

Укладений сторонами правочин відповідає типовому договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 за №2497, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1383/27828.

Однією із складових послуг транспортування природного газу, що надається позивачем відповідачу в рамках укладеного договору, є послуга балансування обсягів природного газу, який подається відповідачем до газотранспортної системи та відбирається ним з газотранспортної системи (пункт 9 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС).

Виходячи з приписів пункту 2 розділу XIII Кодексу ГТС, замовники послуг транспортування зобов'язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи надає послуги балансування виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій. З метою забезпечення безпечності функціонування та цілісності газотранспортної системи, у тому числі балансування газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи управляє потоками природного газу, які закачуються та відбираються до/з газосховища, що є в управлінні оператора газотранспортної системи, а також частиною газосховищ відповідно до пункту 3 цього розділу (п. 9 розділу XIII Кодексу ГТС).

Главою 1 розділу XIV Кодексу ГТС "Комерційне балансування" встановлено, що при розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів)(п.2). Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом (п. 3).

Частиною 3 статті 35 ЗУ "Про ринок природного газу" передбачено, що оператор газотранспортної системи (позивач) повинен забезпечити замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування в межах інформації, що знаходиться у розпорядженні оператора газотранспортної системи у відповідний момент часу. Така інформація має надаватися відповідному замовнику в електронному форматі. З огляду на умови пункту 4 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС, оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

Виходячи з вимог пунктів 1 - 2 глави 2 розділу XIV Кодексу ГТС, оператор газотранспортної системи розраховує добовий небаланс щодо кожного замовника послуг транспортування для кожної газової доби як різницю між обсягом природного газу, яку замовник послуг транспортування передав у точках входу, і обсягом природного газу, який відібрав з газотранспортної системи у точках виходу за цю газову добу. Оператор щодоби до 15.00 години UTC (17:00 за київським часом) для зимового періоду та 14:00 години UTC (17:00 за київським часом) для літнього періоду наступної газової доби інформує замовника послуг транспортування про добовий небаланс на підставі розрахункових даних, одержаних у процесі алокації, відповідно до положень розділу XII цього Кодексу. Рівень інформації, що надсилається замовнику послуг транспортування, буде відповідати тому рівню, яким володіє оператор газотранспортної системи на час надання.

Відповідно до пунктів 1-2 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС (в редакції діючій з 28.04.2017), оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи.

Згідно пунктів 4, 7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС, у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання небалансу за цей газовий місяць. Місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи при негативному місячному небалансі - за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Главою 4 розділу XIV Кодексу ГТС встановлено, що розрахунок вартості послуг балансування, що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу (п. 1). Оператор газотранспортної системи визначає базову ціну газу щомісяця у строк до 10-го числа поточного місяця та розміщує відповідну інформацію на своєму веб-сайті (п. 2). Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором газотранспортної системи відповідно до умов договору транспортування природного газу (п. 3). Оператор газотранспортної системи до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів.

Таким чином, Кодексом ГТС чітко встановлені строки, в межах яких оператор газотранспортної системи має визначити небаланс замовника послуги, як добовий так і місячний, та вчинити відповідні дії по його усуненню. При цьому, оператор газотранспортної системи не наділений правом корегувати, тобто перераховувати, місячні небаланси попередніх газових місяців, по яким ним вже було надано послуги з балансування обсягів природного газу.

Пунктом 2 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС встановлено, що при розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги природного газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів). Негативний небаланс утворюється у разі перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу.

Водночас, пунктом 9.2 договору № , на підставі якого позивачем проведено розрахунок вартості послуг балансування, сторони погодили, що коефіцієнт 1,2 застосовується у випадку, коли негативний небаланс перевищує 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи. З наведеного слідує, що коефіцієнт компенсації слід розраховувати, виходячи з співвідношення небалансу до загального обсягу газу, відібраного з газотранспортної системи, а не лише того, що був відібраний відповідачем для власного споживання для покриття виробничо-технічних витрат.

Таким чином, при розрахунку коефіцієнту компенсації слід враховувати загальний обсяг природного газу, відібраного з газотранспортної системи у фізичних точках виходу з газотранспортної системи.

Як встановлено вище, негативні баланси відповідача у період з лютого 2016 року по грудень 2017 року не перевищують 5% від зазначених вище обсягів природного газу, фізично відібраного відповідачем з газотранспортної системи, крім жовтня 2017 року, а відтак при розрахунку вартості послуг балансування у вказаному періоді має бути застосований коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1 (одиниці).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем безпідставно проведено перерахунок вартості послуг з балансування обсягів природного газу у періоді січень 2016 року - грудень 2017 року та збільшено їх вартість на 20 % за рахунок коефіцієнту компенсації.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 22 Закону України "Про ринок природного газу" з метою виконання функцій, передбачених частиною першою статті 20 цього Закону, оператор газотранспортної системи зобов'язаний здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб.

Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу 1 Кодексу ГТС цей Кодекс є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України. Пунктом 3 глави 1 розділу 1 Кодексу ГТС передбачено, що дія цього Кодексу поширюється на всіх суб'єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також операторів торгових платформ.

Відповідно до глави 1 Розділу XIV Кодексу ГТС замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов'язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення. При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів). Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом. Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

Підпунктом 2 пункту 7 глави 3 Розділу XIV Кодексу передбачено, що місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів: при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування.

Проте, в порушення умов Договору та Кодексу ГТС позивачем не дотримано відповідний порядок визначення небалансу (пункти 1, 2 Розділу 3 Глави XIV Кодексу), не направлено відповідачу відповідний звіт про надання послуг з балансування, як це передбачено Розділом 4 Глави XIV Кодексу, не надано змоги відповідачу самостійно врегулювати небаланс у визначені строки (пункти 3-6 Розділу 3 Глави XIV Кодексу).

За період лютий-грудень 2016 року, січень-грудень 2017 року АТ "Укртрансгаз" було надано послугу балансування на суму 417142361,50 грн., за вказаний період ПАТ "Сумигаз" було сплачено 432858167,80 грн., а отже за даний період переплата становила 15715806,33 грн., а сума боргу, яка заявлена позивачем до стягнення 61170147,90 грн. є не сумою основного боргу за послугу балансування, а є сумою проведеного позивачем збільшення із застосуванням коефіцієнту "1,2" вартості послуги з балансування природного газу, яка за 2016 рік збільшилась на 35626024,10 грн., а у період з січня 2017 року по квітень 2017 року - на 25544123,80 грн.

Кодексом ГТС чітко встановлені строки, в межах яких оператор газотранспортної системи має визначити небаланс замовника послуги, як добовий так і місячний, та вчинити відповідні дії по його усуненню. При цьому, оператор газотранспортної системи не наділений правом корегувати, тобто перераховувати, місячні небаланси попередніх газових місяців, по яким ним вже було надано послуги з балансування обсягів природного газу.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність позовних вимог та про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування, зміни чи визнання нечинним оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення, рішення господарського суду Сумської області від 14.11.2018 у справі №920/344/18 - без змін.

Матеріали справи №920/344/18 повернути до господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

повний текст постанови складено 01.03.2019

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Т.І. Разіна

Л.В. Чорна