ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року

м. Київ

Справа № 916/509/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Стратієнко Л.В.,

судді: Вронська Г.О., Ткач І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сігнаєвської К.І.;

за участю представників:

позивача - Гліщинського Я.В., Костюк Л.Я.,

відповідача - Клименка Б.В.,

третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - 1 - не з'явився,

- 2 - не з'явився,

- 3 - не з'явився,

- 4 - не з'явився,

- 5 - не з'явився,

за участю третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета

спору - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Новий",

на рішення Господарського суду Одеської області

(суддя - Волков Р.В.)

від 07.09.2018,

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Савицький Я.Ф., судді - Колоколов С.І., Ярош А.І.)

від 12.12.2018,

у справі за позовом обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Новий",

до акціонерного товариства "Одесаобленерго",

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

1) товариства з обмеженою відповідальністю "Стройтехснаб",

2) товариства з обмеженою відповідальністю "Білдінг Груп",

3) товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Еліткомсервіс",

4) об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім",

5) ОСОБА_1,

за участю третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору: об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Аккаржа",

про визнання недійсною додаткової угоди № 7 від 26.07.2012 до договору № И153308 від 29.04.2010,

В С Т А Н О В И В:

у березні 2018 року обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Новий" звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до ПрАТ "Енергопостачальна компанія Одесаобленерго" про визнання недійсною додаткової угоди № 7 від 26.07.2012 до договору № И153308 від 29.04.2010.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що додаткова угода № 7 від 26.07.2012 до договору № И153308 від 29.04.2010 укладена вимушено і тимчасово, внаслідок тяжкої обставини та омани. Зазначав, що оскаржувана додаткова угода укладена під загрозою повного відключення житлових будинків від електропостачання внаслідок зупинки роботи ТОВ "Стройтехснаб". Додатковою угодою покладено на позивача обов'язок сплати вартості технологічних втрат електроенергії у мережах ТОВ "Стройтехснаб", що порушує встановлений Правилами користування електричною енергією порядок розрахунків за поставлену електричну енергію.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.05.2018 було прийнято до розгляду позов третьої особи ОСББ "Аккаржа" до ПрАТ "Енергопостачальна компанія Одесаобленерго" та ОБ "ЖБК "Новий" про визнання недійсною додаткової угоди № 7 від 26.07.2012 до договору № И153308 від 29.04.2010.

Вказаний позов третьої особи був обґрунтований аналогічними нормами права та обставинами, що викладені у позовній заяві ОК "ЖБК "Новий". При цьому ОСББ "Аккаржа" вказувало, що судовим рішення може бути змінений порядок розрахунків між ОСББ "Аккаржа" як субспоживачем електричної енергії та ТОВ "Стройтехснаб" як основним споживачем - власником ТП 2366, що може вплинути на його права та обов'язки.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.09.2018, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.12.2018, в задоволенні позовів обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Новий" та об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Аккаржа" відмовлено.

Приймаючи рішення, господарські суди дійшли висновків, що під час розгляду справи позивачем не доведено наявності обставин, з якими закон пов'язує недійсність правочинів. Вказав на відсутність порушення прав або інтересів ОСББ "Аккаржа" укладанням спірної угоди.

ОК "ЖБК "Новий" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані рішення і прийняти нове, яким задовольнити його позов.

Підставами для скасування судових рішень позивач зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанції. Стверджує, що господарські суди не надали належної оцінки обставинам справи, не спростували доводи ОК "ЖБК "Новий" щодо невідповідності спірної додаткової угоди Правилам користування електричної енергії, діючим на час укладення такої угоди.

У відзиві на касаційну скаргу АТ "Одесаобленерго" вважає постанову апеляційного суду та рішення місцевого суду законними та обґрунтованими, просить залишити їх без змін.

За змістом відзиву ОСББ "Аккаржа", об'єднання підтримує вимоги касаційної скарги ОК "ЖБК "Новий". Посилається на практику Верховного Суду у справі № 916/2987/17.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї і перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Як встановлено господарськими судами, 29.04.2010 між ВАТ ЕК "Одесаобленерго" (постачальник) та ОК "ЖБК "Новий" (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № И153308, відповідно до розділу 1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок позивача з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а позивач оплачує відповідачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії - межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію, визначена додатком "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" між відповідачем та позивачем або інша межа обумовлена окремим додатком до договору.

Судами встановлено, що приєднання позивача до електричних мереж відповідача виконано через електричні мережі ТОВ "Стройтехснаб" за рахунок вільної потужності останнього. Мешканці багатоповерхового будинку здійснюють прямі розрахунки з відповідачем на підставі окремих договорів про користування електричною енергією.

До суду надано як додаток № 7 до договору від 29.04.2010 № И153308 акт № 10/4/1 "Розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" та як додаток № 7.1 "Однолінійна схема електропостачання". Акт № 10/4/1 підписаний позивачем як споживачем електроенергії та ТОВ "Стройтехснаб" як постачальником. Тобто, вказаним актом № 10/4/1 визначена балансова належність електромереж та установок зазначених осіб.

Зважаючи на вимоги п. 1.2 Правил користування електричною енергією, позивач є субспоживачем, який підключений до мереж основного споживача - ТОВ "Стройтехснаб".

Посилаючись на припинення будівельної діяльності та споживання електричної енергії ТОВ "Стройтехснаб" та для врегулювання питань подальшого постачання електричної енергії його субспоживачам, між позивачем та відповідачем було підписано спірну додаткову угоду № 7 від 26.07.2012 до договору № И153308 від 29.04.2010.

Згідно з вказаною додатковою угодою, сторони дійшли згоди, що у зв'язку з послідовним приєднанням засобів обліку споживача ТОВ "Стройтехснаб" та субспоживачів, на час зупинки роботи основного споживача ТОВ "Стройтехснаб", відповідно до п. 6.23.1.2 чинних Правил користування електричною енергією:

- визначати обсяг електричної енергії, спожитої субспоживачем ОК "ЖБК "Новий", шляхом додавання обсягу втрат електричної енергії, пов'язаних із спільним використанням технологічних електричних мереж основного споживача до обсягу електричної енергії, отриманої субспоживачем за розрахунковими засобами обліку;

- проводити оплату належної ОК "ЖБК "Новий" частини втрат в електромережах ТОВ "Стройтехснаб" згідно з додатковими рахунками, які будуть сформовані шляхом поділу різниці між кількістю електроенергії, що надійшла в мережі ТОВ "Стройтехснаб" та звітами субспоживачів, пропорційно споживанню субспоживачів.

Суди в оскаржуваних рішеннях дійшли висновку про відсутність підстав для задоволенню позову ОК "ЖБК "Новий".

Проте, суд касаційної інстанції вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними з огляду на таке.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Так, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні вимог ОК "ЖБК "Новий", про визнання недійсною додаткової угоди № 7 від 26.07.2012 до договору № И153308 від 29.04.2010, місцевий суд дійшов висновку про відсутність порушеного права ОК "ЖБК "Новий" та встановив, що оспорювана додаткова угода укладена відповідно до п. 6.23.1.2 та п. 6.28 ПКЕЕ.

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, суд має встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання такого правочину недійсним на момент його вчинення.

Проте, дослідивши обставини на предмет вчинення правочину під впливом омани та під впливом тяжкої обставини, суд першої інстанції не надав належної оцінку правовідносинам сторін, врегульованих додатковою угодою, на предмет їх відповідності Правилам користування електричною енергією та доказам недійсності правочину (додаткової угоди № 7), пов'язаним з невідповідністю вимогам чинного законодавства. Підстав, з яких суд дійшов висновку про необхідність застосування п. 6.23.1.2 та п. 6.28 ПКЕЕ, місцевим судом не наведено.

На вказані недоліки рішення суду першої інстанції апеляційний суд уваги не звернув та їх не усунув. При цьому, суд апеляційної інстанції припустився аналогічних порушень, не звернув уваги на приписи наведених вище норм, не дослідив всі обставини, які входять до предмету доказування у цій справі, що є порушенням вимог ст. 269 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 282 ГПК України у постанові апеляційної інстанції мають бути зазначені, зокрема, мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.

Таким чином, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суд апеляційної інстанції повинен у мотивувальній частині постанови навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

Суд апеляційної інстанції в порушення приписів ч. 1 ст. 282 ГПК України, підтримавши висновки місцевого суду, залишив без належної правової оцінки, зокрема, доводи і заперечення ОК "ЖБК "Новий", викладені в апеляційній скарзі, відтак, прийняв постанову при неповному з'ясуванні обставин, на які посилаються учасники провадження у справі.

Так, у порушення наведених норм процесуального законодавства, суди попередніх інстанцій не звернули уваги на доводи ОК "ЖБК "Новий" про те, що схема електропостачання ОК "ЖБК "Новий", відповідно до Правил користування електричною енергією, передбачає сплату за обсяг електроенергії, спожитої субспоживачем, який визначений виключно за лічильником і додавання втрат не передбачає.

Відповідно до п. 6.23.1 та пп 6.23.1.1 Правил користування електричною енергією (в редакції чинній на момент укладення оспорюваної угоди) у разі послідовного приєднання засобів обліку споживача та субспоживача та якщо точка продажу електричної енергії субспоживачу встановлена на межі балансової належності суміжних електроустановок, які належать за ознакою права власності основному споживачу та субспоживачу:

- для визначення обсягу електричної енергії, спожитої основним споживачем, обсяг втрат електричної енергії, пов'язаних із спільним використанням технологічних електричних мереж основного споживача, віднімається від різниці між обсягом електричної енергії, що надійшла в електричні мережі основного споживача, та обсягом електричної енергії, відданої в електричні мережі субспоживача (субспоживачів);

- обсяг електричної енергії, спожитої субспоживачем, визначається за засобом обліку електричної енергії, отриманої субспоживачем.

Приписи п. 6.23.1 та пп 6.23.1.1 Правил користування електричною енергією не були враховані судами при оцінці правовідносин сторін.

Окрім того, умови п. 6.28 ПКЕЕ врегульовують питання розподілення технологічних втрат електричної енергії в мережах споживача між суб'єктами господарювання.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, як і місцевий господарський суд, не досліджував правовий статус обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Новий" та його статут на предмет того чи є ОК "ЖБК "Новий" суб'єктом господарювання в розумінні Господарського кодексу України та із врахуванням Закону України "Про кооперацію".

Також судом апеляційної інстанції не було надано і належної правової оцінки аргументам ОК "ЖБК "Новий" про те, що обслуговуючий кооператив як споживач віднесений до категорії "Населення", а оплата населенням втрат електроенергії основного споживача законодавством не передбачена.

Встановлення вказаних обставин є необхідною умовою для правильного вирішення спору.

Статтею 236 ГПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи викладене, ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідають.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає, що висновки судів попередніх інстанцій про те, що позов ОК "ЖБК "Новий" не підлягає задоволенню, є передчасними та не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального і процесуального права, всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності керуючись законом.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо. Виходячи з обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій та враховуючи, що судами не виконано ці вимоги в повному обсязі, зокрема, щодо встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, суди припустились порушень норм процесуального права.

Відповідно до положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З врахуванням викладеного, оскільки як місцевий, так і апеляційний господарські суди щодо позовних вимог ОБ "ЖБК "Новий" про визнання недійсною додаткової угоди № 7 від 26.07.2012 до договору № И153308 від 29.04.2010 припустились неправильного застосування приписів Господарського процесуального кодексу України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а у Верховного Суду відсутня процесуальна можливість з'ясувати дійсні обставини справи та досліджувати докази, що перешкоджає ухвалити нове рішення у справі, то це, відповідно, є підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій, та передання справи у вказаній частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду першої інстанції слід врахувати вище викладене, повно та всебічно перевірити фактичні обставини справи, дати належну оцінку наявним у справі доказам, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Щодо вимог ОСББ "Аккаржа" до ПрАТ "Енергопостачальна компанія Одесаобленерго" та ОБ "ЖБК "Новий" про визнання недійсною додаткової угоди № 7 від 26.07.2012 до договору № И153308 від 29.04.2010, то судами було правильно відмовлено в цій частині позовних вимог, з огляду на таке.

Оспорювана додаткова угода була укладена між позивачем та відповідачем. Третя особа (ОСББ "Аккаржа") не є стороною у вказаному правочині.

Відповідно до частини 1 статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з вимогами статтей 215, 216 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути пред'явлена однією зі сторін правочину або заінтересованою стороною, права яких були порушені укладенням спірного правочину.

Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

З аналізу наведених правових норм випливає, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси, як заінтересованої особи, безпосередньо порушені спірним договором та в результаті визнання недійсним договору інтереси заінтересованої особи будуть відновлені. Позивач, реалізуючи право на судовий захист, звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, зобов'язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, в свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Посилання ОСББ "Аккаржа" на наявність у нього іншої, хоча і аналогічної за змістом додаткової угоди до іншого договору не є достатнім доказом порушення прав або інтересів третьої сторони укладенням спірної угоди.

За таких обставин господарські суді дійшли правильних висновків, що позовні вимоги ОСББ "Аккаржа" до ПрАТ "Енергопостачальна компанія Одесаобленерго" та ОБ "ЖБК "Новий" про визнання недійсною додаткової угоди № 7 від 26.07.2012 до договору № И153308 від 29.04.2010 задоволенню не підлягають.

Оскільки справа передається на новий розгляд, то відповідно до вимог ст. 129 ГПК України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Новий" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 07.09.2018 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 у справі за № 916/509/18 в частині відмови у задоволенні позову обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Новий" до акціонерного товариства "Одесаобленерго" про визнання недійсною додаткової угоди № 7 від 26.07.2012 до договору № И153308 від 29.04.2010 скасувати, а справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

В решті рішення Господарського суду Одеської області від 07.09.2018 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 у справі за № 916/509/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді Г. Вронська

І. Ткач