ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.02.2019 Справа № 905/2205/18

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В. при секретарі судового засідання Шакуровій І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю КАНТ, м. Харків

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Краснолиманське, м. Родинське Донецької області

про стягнення інфляційних нарахувань в розмірі 166193,68 грн. та 3% річних в розмірі 39676,76 грн., -

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю КАНТ, м.Харків звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Краснолиманське, м.Родинське Донецької області про стягнення інфляційних нарахувань в розмірі 166193,68 грн. та 3% річних в розмірі 39676,76 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором на виконання робіт з ремонту обладнання №0737/1 від 13.09.2007р., у звязку з чим, нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 39676,76 грн., та інфляційні нарахування у розмірі 166193,68 грн.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст. 534, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 162, 247 Господарського процесуального кодексу України.

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2205/18 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою судді господарського суду Донецької області від 30.11.2018р. позов прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі №905/2205/18.

18 грудня 2018 року через канцелярію господарського суду Донецької області від відповідача надійшов відзив №186/1 від12.12.2018р. на позовну заяву, в якому останній заперечив проти позовних вимог, зазначивши, що про існування рішення господарського суду Донецької області по справі №905/224/16 про стягнення з нього 974 311,66 грн. відповідач дізнався лише з 15.01.2018р., оскільки з 01.10.2014р. відбулось збройне незаконне захоплення ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», на території якого відповідач здійснював господарську діяльність, що підтверджується сертифікатами ТПП України №1348 від 04.11.2014р. та №2024 від 01.12.2014р., отже несвоєчасна оплата виконаних робіт та невиконання судового рішення не залежало від волевиявлення відповідача. Крім того, відповідачем зазначено, що про заборону нарахування пені та/або штрафу юридичним особам, що проводять свою господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції.

26.12.2018 року на адресу господарського суду Донецької області від позивача надійшла відповідь №5618/3 від 24.12.2018р. на відзив, в якій позивач зазначив, що інфляційні витрати та 3% річних не штрафними санкціями у розумінні ст.625 ЦК України, отже положення ч.1 ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не застосовуються.

У підготовчому судовому засіданні 29.01.2019р. судом закрито підготовче провадження та призначено справу №905/2205/18 до розгляду по суті на 21.02.2019 р.

Представник позивача у судове засідання 21.02.2019р. не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача 1 у судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду сторонами докази в порядку ст. 210 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області у справі №905/224/16 від 03.03.2016р. позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю КАНТ до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Краснолиманське про стягнення 974 311,66 гривень задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Краснолиманське на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю КАНТ 505 364,84 гривень заборгованості, 34 116,58 гривень річних, 401 947,37 гривень інфляційних втрат, 32 882,33 гривень пені, 14 614,69 гривень судового збору.

З вказаного рішення вбачається прострочення виконання відповідачем грошового зобовязання в сумі 505 364,84 грн. за договором на виконання робіт з ремонту обладнання №0737/1 від 13.09.2007р. станом на 31.12.2015р.

Відповідно до ч.1 ст. 75 господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

21 червня 2016р. заступником начальника відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції від винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51468057.

08 листопада 2018 року відповідачем здійснено оплату заборгованості, стягнутої Рішенням господарського суду Донецької області у справі №905/224/16 від 03.03.2016р. у розмірі 988 925,81 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1814 та №1823 від 08.11.2018р, належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 22, 23).

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором на виконання робіт з ремонту обладнання №0737/1 від 13.09.2007р., прострочення яких встановлено рішенням господарського суду Донецької області у справі №905/224/16 від 03.03.2016р., внаслідок чого позивачем нараховані 3% річних у розмірі 39676,76 грн., та інфляційні нарахування у розмірі 166193,68 грн., останній звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги Позивача такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, з огляду на наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у застосуванні наслідків невиконання прострочених грошових зобов'язань у вигляді сплати 3% річних та інфляційних витрат.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутність таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, отже, проценти річних входять до складу грошового зобов'язання.

Як зазначалось раніше, рішенням господарського суду Донецької області у справі №905/224/16 від 03.03.2016р. встановлено факт невиконання обовязку відповідачем щодо оплати поставленого газу, наявність боргу останнього перед позивачем у сумі 505 364,84 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем здійснено оплату заборгованості, стягнутої Рішенням господарського суду Донецької області у справі №905/224/16 від 03.03.2016р. у розмірі 988 925,81 грн., лише 08.11.2018 року.

Відповідно до п. 7.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Таким чином, Позивач правомірно нарахував інфляційні витрати, а також три проценти річних від простроченої суми до 01.11.2018р.

Перевіривши арифметичний розрахунок позовних вимог щодо інфляційної індексації з квітня 2016р. по вересень 2018р. включно, суд дійшов висновку, що її розмір є арифметично вірним, з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 166 193,68 грн.

Перевіривши арифметичний розрахунок позовних вимог щодо 3% річних за період з 21.03.2016р. по 01.11.2018р., суд дійшов висновку, що їх розмір є арифметично вірним, з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в розмірі 39 676,76 грн.

Посилання відповідача щодо заборони нарахування штрафних санкцій у відповідності до ч. 1 ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» судом не приймаються до уваги, оскільки сплата трьох процентів річних від простроченої суми, так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові, з огляду на що в даному випадку положення ч. 1 ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» застосуванню не підлягають.

Судові витрати у відповідності до вимог п.1 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю КАНТ, м. Харків до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Краснолиманське, м. Родинське Донецької області про стягнення інфляційних нарахувань в розмірі 166193,68 грн. та 3% річних в розмірі 39676,76 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Краснолиманське (85310, Донецька область, м. Покровськ, місто Родинське; ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю КАНТ (61024, АДРЕСА_1; ) інфляційні нарахування у розмірі 166 193,68 грн. та 3% річних в розмірі 39 676,76 грн., а також судовий збір у розмірі 3 088,05 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення через Господарський суд Донецької області, в порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та підписано 26.02.2019 року.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua