ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" березня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/562/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Оборотової О.Ю., розглянувши заяву Компанії VA Intertrading Aktiengesellschaft про забезпечення позову вх. 4-13/19.

ВСТАНОВИВ:

04.03.2019р. до господарського суду Одеської області від Компанії VA Intertrading Aktiengesellschaft надійшла заява про забезпечення позову, згідно якої заявник просить суд накласти арешт та передати йому на відповідальне зберігання кукурудзу 3-го класу у кількості 5000 метричних тон.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову Компанія VA Intertrading Aktiengesellschaft посилається на наступне.

21 грудня 2018 року між ТОВ Білгород-Дністровський Елеватор (продавець) та Agri Finance SA (покупець) уклали контракт № ВD 01-03 від 21.12.2018 р. відповідно до якого продавець продає; а покупець купує кукурудзу 3-го класу; врожаю 2018 року, українського походження; номінальної товарної якості; насипом; у кількості 5 000 (тисяч) метричних тонн +/- 10% за вибором Продавця та за контрактною ціною відповідно до ваги; зазначеної при прийманнi/розвантаженні ОСОБА_1 згідно з переважуванням на вагах в місці доставки, за ціною 158 доларів США за 1 метричну тонну (1000 кг) та на загальну суму 790 000 доларів США +/-10%.

10 січня 2019 року компанія Компанія VA Intertrading Aktiengesellschaft (далі по тексту Покупець або Заявник) та Rомпанія Agri Finance SA (далі по тексту Продавець) уклали контракт №С02/19 (надалі - Контракт); відповідно до якого Agri Finance SA зобов'язується поставити Заявнику ОСОБА_1 - зерно кукурудзи, походження України, врожаю 2018 року, насипом, в кількості 5 000 метричних тон (надалі - ОСОБА_1), загальною вартістю 810 000,00 доларів США.

Розділом 25 Контракту передбачено забезпечення виконання. Згідно п. 25.1 Застава ОСОБА_1 регулюється правом України. Виконання зобов'язань Продавця з поставки ОСОБА_1 відповідно до Контракту забезпечується Заставою сільськогосподарської продукції тобто оригіналом Заставного свідоцтва (частина Б Подвійного складського свідоцтва) на ОСОБА_1, а саме: зерно кукурудзи, урожаю 2018 року в кількості 5 000,00 метричних тон, що знаходиться на зберіганні на зерновому складі: ТОВ ЗАПЛАЗСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР

Відповідно до положень п. 25.2 Сторонами погоджено, що право застави виникає на підставі подвійного складського свідоцтва.

Згідно п. 25.6 у разі порушення Продавцем умов цього Контракту Покупець має право задовольнити свої вимоги за рахунок ОСОБА_1 в Заставі в один із способів, передбачених Законом України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень від 18.11.2003.

На підставі зазначеного договору було видано подвійне складського свідоцтва на зерно від 10 січня 2019 р. серії АБ №108944, поточний номер складського свідоцтва згідно реєстру складських документів - (складське свідоцтво (частина А) та заставне свідоцтво (частина Б)).

Компанія VA Intertrading Aktiengesellschaft є індосатом згідно подвійного складського свідоцтва на зерно від 10 січня 2019 р. серії АБ №108944, поточний номер складського свідоцтва згідно реєстру складських документів (складське свідоцтво (частина А) та заставне свідоцтво (частина Б).

Згідно зазначеного подвійного складського свідоцтва на зерно №АБ 108944 від 10 січня 2019 р.:

- на зерновому складі ТОВ "ЗАПЛАЗСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" (66521, Одеська область, Любашівський р~н, а Солтанівка, вул. Молодіжна, буд, 97, ідентифікаційний код юридичної особи 39767526) знаходиться на зберіганні кукурудза 3-го класу в кількості 5 000,00 (п'ять тисяч тон ),

- товар був переданий на зберігання ТОВ БІЛГОРОД-ДНІСТРОВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР на підставі договору складського зберігання № 23 від 01 серпня 2018 р.

Відповідно до передавального напису № 1 та передавального напису № 2 до подвійного складського свідоцтва на зерно від 10 січня 2019 р. серії АБ №108944, поточний номер складського свідоцтва згідно реєстру складських документів - володілець складського свідоцтва ТОВ БІЛГОРОД-ДНІСТРОВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР передає, а новий володілець складського свідоцтва Компанія VA Intertrading Aktiengesellschaft приймає права за складським свідоцтвом та договором складського зберігання зерна

Заявник зазначає, що 01.02.2018 року представники Компанії VA Intertrading Aktiengesellschaft, як заставодержатель відповідно до подвійного складського свідоцтва, прибули до складу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ЗАПЛАЗСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР з вимогою надати доступ як власнику вантажу.

Незважаючи на законні вимоги Компанії VA Intertrading Aktiengesellschaft, посадові особи ТОВ ЗАПЛАЗСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР, відмовили у доступі до контрактної партії та невстановлені особи заблокували склади, що розташовані в Одеській області, Любашївський район, с. Солтанівка що підтверджується копією акту моніторингу рухомого майна.

За фактом недопуску ТОВ ЗАПЛАЗСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР представника Заявника до складу, де знаходиться ОСОБА_1 було подано Заяву-повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 04.02.2019 р., вих. № 20190402 та відкрито кримінальне провадження, що підтверджується копією Заяви-повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 04.02.2019р., вих. № 20190402 із відміткою СУ ГУНП в Одеській області про прийняття та листом СУ ГУНП в Одеській області вих, № 4/1-1651 від 07.02.2019 р. та листом СУ ГУНП в Одеській області вих.. № 4/1-1686 від 07,02.2019 р., де зазначається, що зазначена заява-повідомлення про вчинення кримінального правопорушення долучена до матеріалів кримінального провадження № 0000072 від 02.02.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч, 5 ст. 191 КК України.

Надалі Заявник надіслав лист-вимогу від 15.02.2018 р., вих. № 2019-04 до ТОВ ЗАПЛАЗСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР, лист-вимогу від 19.02.2019 р. вих. № НОМЕР_1 до ТОВ ЗАПЛАЗСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР та ТОВ БІЛГОРОД-ДНІСТРОВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР (докази відправки електронною поштою та кур'єром містяться в матеріалах заяви) з вимогою видати Компанії VA Intertrading Aktiengesellschaft в особі її уповноваженого представника 5 000 тон кукурудзи 3-го класу

Втім, станом на день звернення до суду із заявою про забезпечення позову, ані компанією Agri Finance SA, ані ТОВ БІЛГОРОД-ДНІСТРОВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР, як Поклажодавцем, не виконано умови Контракту щодо поставки передплаченого ОСОБА_1, Крім того, ТОВ ЗАПЛАЗСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР не виконано вимоги Заявника щодо видачі ОСОБА_1 проти подвійного складського свідоцтва.

На думку заявника, не вжиття заходів із забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що може призвести до неможливості захисту та відновлення порушених прав та законних інтересів позивача.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять обєкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 19 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов'язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень, який з огляду на положення вимог чинного ГПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом, як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Отже, суд вважає, що заявником за допомогою належних та допустимих доказів доведено, що ТОВ ЗАПЛАЗСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР в процесі ведення господарської діяльності ухиляється від виконання договірних зобовязань, у звязку з чим існує реальна загроза утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності субєкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Суд зазначає, що такі заходи забезпечення позову як арешт майна не є перешкодою у здійсненні господарської діяльності ТОВ ЗАПЛАЗСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР, оскільки у цьому випадку позбавлений права лише на відчуження майна, наявність якого є гарантією виконання рішення суду у разі задоволення позову.

До того ж слід зазначити, що сторони не позбавлені права звернутися до суду з відповідним клопотанням про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів.

За таких обставин, враховуючи предмет позову, на думку суду, адекватним, співрозмірним та обґрунтованим у даному випадку є такий спосіб забезпечення позову як накладення арешту,

Що стосується вимог заявника з приводу передачі йому на відповідальне зберігання арештованого майна суд зазначає, що заявником взагалі не обґрунтовано правових підстав для такої передачі.

Приймаючи до уваги особливості зберігання кукурудзи, та відсутність будь-яких належних та допустимих доказів готовності та технічної можливості Компанії VA Intertrading Aktiengesellschaft забезпечити відповідальне зберігання, а також можливості забезпечення належних умов для такого зберігання, суд відмовляє у задоволенні вимог Компанії VA Intertrading Aktiengesellschaft в частині передачі їх на відповідальне зберігання.

Крім цього, заявник просить накласти арешт на кукурудзу, яка знаходиться у сховищах 11 та 15, однак, будь-яких доказів знаходження саме на даних складах до заяви не надано. Отже, дані вимоги суд вважає необґрунтованими.

Виходячи з викладеного, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів всіх учасників судового процесу, враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви Компанії VA Intertrading Aktiengesellschaft про забезпечення позову.

Керуючись ст. 136, 137, ч. 5 ст. 140, ч. 4, 5 ст. 141, ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Компанії VA Intertrading Aktiengesellschaft вх. 4-13/19. задовольнити частково.

2. Накласти арешт на кукурудзу 3-го класу, врожаю 2018 року, українського походження, номінальної товарної якості, насипом, у кількості 5 000 (тисяч) метричних тонн, що знаходяться на зерновому складі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАПЛАЗСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР, 66521, Одеська область, Любашівський р-н., с. Солтанівка, вул. Молодіжна буд. 97.

3. В задоволенні вимог Компанії VA Intertrading Aktiengesellschaft щодо передачі на відповідальне зберігання та конкретизації складів відмовити.

Стягувачем за цією ухвалою є Компанії VA Intertrading Aktiengesellschaft (Штрассерау,6, Лінц, Австрія ідентифікаційний код відсутній, оскільки не є резидентом України).

Боржником за цією ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗАПЛАЗСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР (66521, Одеська область, Любашівський р-н., с. Солтанівка, вул. Молодіжна буд. 97 ідентифікаційний код юридичної особи 39767526,);

Ухвала набирає чинності 06.03.2019р.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.03.2019р.

Ухвалу дійсна для пред'явлення до виконання до органу державної виконавчої служби протягом строку, встановленого Законом України Про виконавче провадження.

Ухвалу може бути оскаржено у 10-денний термін з дня її постановлення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя Оборотова Олександра Юріївна