ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" лютого 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2814/18

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

секретар судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи №916/2814/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "НАСІННЯ"

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "ГРОНА"

про стягнення заборгованості 691140,26 грн.;

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "НАСІННЯ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ГРОНА" про стягнення заборгованості 691140,26 грн.

Ухвалою від 19.12.2018 було відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.01.2019.

15.01.2019 від позивача надійшла заява (вх.№723/19) про проведення підготовчого засідання за відсутності представника.

У судовому засіданні 16.01.2019 представники сторін не з'явились, від відповідача заяви, клопотання та відзив на позовну заяву до суду не надходили, ухвалою від 16.01.2019 закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті на 13.02.2019.

13.02.2019 представник відповідача не з'явився у судове засідання, будь-яких заяв та клопотань не надходило. Розгляд справи по суті відкладено на 27.02.2019.

26.02.2019 за вх. №3868/19 від відповідача надійшла заява, якою він повідомив про досягнення з позивачем домовленостей щодо врегулювання строку та порядку погашення заборгованості, що є предметом цієї судової справи, на підтвердження чого надав спільну заяву сторін про розстрочку виконання рішення від 22.02.2019; меморандум про врегулювання заборгованості від 22.02.2019; платіжне доручення від 12.02.2019 про сплату 10000,00 грн. на часткове погашення заборгованості за №307.

Спільна заява сторін, а також меморандум складені з урахуванням сплаченої суми заборгованості у розмірі 10000,00 грн.

У меморандумі про врегулювання заборгованості, підписаним сторонами, заявлено про те, що ПАТ «ГРОНА» визнає у повному обсязі позовні вимоги ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ» за порушеною в господарському суді Одеської області справою №916/2814/18.

27.02.2019 до суду надійшло клопотання позивача про неможливість явки представника (вх.№4038/19). У вказаному клопотанні підтверджує додатково досягнення домовленості щодо розстрочення виконання рішення суду.

Ухвалою від 27.02.2019 закрито провадження у справі № 916/2814/18 в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "ГРОНА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "НАСІННЯ" 10000,00 грн. основного боргу у зв'язку з наданням сторонами доказу сплати боргу в цій частині.

У судове засідання 27.02.2019 представники сторін не з'явились, складено вступну та резолютивну частину рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем Договору №2-3003/пр1158х, у відповідності до якого позивач зобов'язався поставити товар, а відповідач - прийняти товар і оплатити його. Вказує, що поставив 0,5992 тони, 480 кілограм, 720 літрів засобів захисту рослин та на загальну суму 840190,01 грн., що підтверджується видатковими накладними. Відповідачем було сплачено всього 284102,77 грн.

Заявляє до стягнення, крім суми основного боргу, також пеню, штраф, інфляційні втрати та 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

30.03.2018 між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладено Договір №2-3003/пр1158х, згідно з п.1.1. якого продавець зобов'язується поставити засоби захисту рослин, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість.

Позивач поставив відповідачеві 0,5992 тони, 480 кілограм, 720 літрів засобів захисту рослин та на загальну суму 840190,01 грн., що підтверджується видатковими накладними №№Н-КХ-1904-003 від 19.04.2018, Н-ВХ-1904-079 від 19.04.2018, Н-ВХ-1105-104 від 11.05.2018, Н-ВХ-0506-064 від 05.06.2018, Н-ВХ-0506-065 від 05.06.2018, Н-ВХ-0606-045 від 06.06.2018, а також довіреностями - копії вказаних документів додані до позовної заяви.

П.6.1. Договору визначено, що загальна вартість товару повинна бути сплачена покупцем у строк, встановлений в Додатках до Договору.

Згідно з Додатком 1 до Договору від 18.04.2018 відповідач зобов'язався сплатити за поставлений товар 145080,96 грн. у строк до 20.04.2018.

Згідно з Додатком 2 до Договору від 11.05.2018 відповідач зобов'язався сплатити за поставлений товар 36283,94 грн. у строк до 14.05.2018, 145135,78 грн. у строк до 01.10.2018.

Згідно з Додатком 3 до Договору від 04.06.2018 відповідач зобов'язався сплатити за поставлений товар 85552,67 грн. у строк до 05.06.2018, 342210,68 грн. у строк до 01.10.2018.

Згідно з Додатком 4 до Договору від 05.06.2018 відповідач зобов'язався сплатити за поставлений товар 17185,20 грн. у строк до 06.06.2018, 68740,78 грн. у строк до 01.10.2018.

На виконання зобов'язання відповідачем було сплачено всього 284102,77 грн., що підтверджується наданими копіями банківських виписок.

Таким чином, на час подання позову існує заборгованість відповідача у розмірі 556087,24 грн. основного боргу, 10000,00 грн. сплачено 12.02.2019, таким чином, сума заборгованості зі сплати за товар складає 546087,24 грн.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ч.ч.1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Розглянувши надані позивачем докази, враховуючи визнання позивачем суми заборгованості, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення основного боргу (з урахуванням сплаченої частини основного боргу у розмірі 10000,00 грн.).

П.11.2. Договору визначено, що за порушення строків виконання зобов'язання сторона, яка допустила прострочку, сплачує другій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, нарахованої на суму простроченого зобов'язання за кожен день прострочки. П. 11.4 Договору встановлено, що в разі ухилення від оплати вартості товару понад 15 календарних днів, покупець, крім пені, сплачує продавцю штраф в розмірі 15% від загальної суми товару.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В ч.1 ст.548 ЦК України закріплено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно зі ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України встановлено, що пеня є одним із різновидів штрафних санкцій, які учасник господарських зобов'язань повинен сплатити за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Судом перевірено розрахунок пені та штрафу, наданий позивачем, встановлено його правильність, з урахуванням визнання позивачем позову в повному обсязі, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення штрафу та пені.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань, наданий позивачем, встановлено його правильність, з урахуванням визнання позивачем позову в повному обсязі, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань.

Відповідно до ч.1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 238 ГПК України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Враховуючи надання позивачем та відповідачем спільної заяви про розстрочку виконання рішення, суд приходить до висновку про доцільність надання такої розстрочки відповідно до графіку, наданого сторонами, у зв'язку з наступним.

Позивач та відповідач у спільній заяві зазначають, що зважаючи на недоцільність повного блокування роботи відповідача шляхом вчинення виконавчих дій, що ускладнить виконання рішення, сторони дійшли згоди, що рішення суду може бути виконано відповідно до наступного графіку:

- 100000,00 грн. основного боргу та 10367,10 грн. судового збору - до 01.04.2019;

- 100000,00 грн. основного боргу та 14000,00 грн. штрафу - до 01.05.2019;

- 100000,00 грн. основного боргу та 14000,00 грн. штрафу - до 01.06.2019;

- 100000,00 грн. основного боргу та 14000,00 грн. штрафу - до 01.07.2019;

- 100000,00 грн. основного боргу та 14000,00 грн. штрафу - до 01.08.2019;

- 46087,24 грн. основного боргу та 14000,00 грн. штрафу - до 01.09.2019;

- 38941,34 грн. пені, 13413,09 грн. штрафу, 3245,11 грн. 3% річних, 9453,48 грн. інфляційних втрат - до 31.09.2019.

Ст. 239 ГПК України не врегульовано порядку надання відстрочки або розстрочення виконання судового рішення та не надано право суду вчиняти такі дії з власної ініціативи. Таким чином, суд під час вирішення питання щодо надання відстрочки або розстрочення виконання судового рішення повинен керуватися нормами процесуального законодавства, які врегульовують відповідні дії; у даному випадку такою нормою є стаття 331 ГПК України (вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду (постанова від 11.12.2018 у справі №913/960/17).

Відповідно до статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Всебічно розглянувши в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, зважаючи на необхідність задоволення інтересів обох сторін, враховуючи їх фінансовий стан та інфляційні процеси в економіці держави, суд доходить висновку, що розстрочення виконання рішення надасть змогу вирішити наявні фінансові проблеми та сприятиме нормальному функціонуванню підприємства стягувача та боржника та реальній можливості виконання рішення суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

У зв'язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 15, 16, 525, 526, 530, 548, 549, 611, 612, 625, 626, 629, 692 ЦК України, ст.ст.46, 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 98, 129, 232, 233, 236, 238, 239, 240, 241, 331 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "НАСІННЯ" (03150, вул. Предславинська, буд. 34-Б, м. Київ, ) до Приватного акціонерного товариства "ГРОНА" (68534, с. Ламбрівка, Тарутинський район, Одеська область, ) про стягнення з 546087,24 грн. основного боргу, 83413,09 грн. штрафу, 38941,34 грн. пені, 3245,111 грн. 3% річних, 9453,48 грн. інфляційних витрат задовольнити.

2. Задовольнити спільну заяву сторін про розстрочку виконання рішення у справі №916/2814/18.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ГРОНА" (68534, с. Ламбрівка, Тарутинський район, Одеська область, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "НАСІННЯ" (03150, вул. Предславинська, буд. 34-Б, м. Київ, ) 546087,24 грн. основного боргу, 83413,09 грн. штрафу, 38941,34 грн. пені, 3245,111 грн. 3% річних, 9453,48 грн. інфляційних витрат, 10367,10 грн. судового збору відповідно до наступного графіку:

- 100000,00 грн. основного боргу та 10367,10 грн. судового збору - до 01.04.2019;

- 100000,00 грн. основного боргу та 14000,00 грн. штрафу - до 01.05.2019;

- 100000,00 грн. основного боргу та 14000,00 грн. штрафу - до 01.06.2019;

- 100000,00 грн. основного боргу та 14000,00 грн. штрафу - до 01.07.2019;

- 100000,00 грн. основного боргу та 14000,00 грн. штрафу - до 01.08.2019;

- 46087,24 грн. основного боргу та 14000,00 грн. штрафу - до 01.09.2019;

- 38941,34 грн. пені, 13413,09 грн. штрафу, 3245,11 грн. 3% річних, 9453,48 грн. інфляційних втрат - до 31.09.2019.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення складені 27.02.2019. Повний текст рішення складено та підписано 11 березня 2019 р.

Суддя Р.В. Волков