суддів Великої Палати Верховного Суду
Бакуліної С. В., Уркевича В. Ю.
у справі № 924/1220/17 (провадження № 12-26гс19) за позовом Фізичної особи - підприємця Дворніка Анатолія Вікторовича (далі - ФОП Дворнік А. В.) до відповідачів - Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Берегиня» (далі - ПСП «Агрофірма «Берегиня»), Фізичної особи - підприємця Якобця Давида Васильовича (далі - ФОП Якобець Д. В.) про визнання договору оренди недійсним та усунення перешкод у користуванні майном, за касаційною скаргою ПСП «Агрофірма «Берегиня» на рішення Господарського суду Хмельницької області від 07 травня 2018 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13 листопада 2018 року.
21 грудня 2017 року ФОП Дворнік А. В. звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до ПСП «Агрофірма «Берегиня» та ФОП Якобець Д. В. про визнання недійсним укладеного відповідачами договору оренди від 01 травня 2017 року та усунення перешкод у користуванні орендованим майном шляхом надання вільного доступу до орендованого майна: тракторного стану з піднавісом для сільськогосподарської техніки площею 830,6 кв. м, що розташований у м. Хмельницькому по вул. Польовій, 1.
Позов обґрунтовано безпідставним укладенням відповідачами договору оренди від 01 травня 2017 року щодо майна, яким позивач користувався на підставі іншого договору оренди від 03 січня 2017 року; відповідачами чинилися перешкоди у користуванні майном для здійснення позивачем підприємницької діяльності; на день укладення договорів оренди Дворнік А. В. та Якобець Д. В. мали статус фізичних осіб, однак з 14 серпня 2017 року вони набули статусу підприємців, а тому за суб'єктним складом спір підлягає вирішенню в судах господарської юрисдикції.
Господарський суд Хмельницької області рішенням від 07 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13 листопада 2018 року, позов задовольнив частково. Зобов'язав ПСП «Агрофірма «Берегиня» та ФОП Якобця Д. В. усунути перешкоди у користуванні ФОП Дворніком А. В. орендованим ним за договором оренди від 03 січня 2017 року майном шляхом надання вільного доступу позивачу та його працівникам (представникам) до орендованого майна: тракторного стану з піднавісом для сільськогосподарської техніки площею 830,6 кв. м, що розташований у м. Хмельницькому по вул. Польовій, 1. У частині позовних вимог про визнання недійсним укладеного відповідачами договору оренди від 01 травня 2017 року провадження у справі закрив на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку із відсутністю предмета спору.
Судові рішення мотивовано тим, що відповідачами безпідставно чиняться перешкоди позивачу у користуванні майном, орендованим для здійснення підприємницької діяльності; закінчення 31 грудня 2017 року строку дії оспорюваного договору оренди унеможливлює визнання його недійсним.
18 грудня 2018 року ПСП «Агрофірма «Берегиня» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою про скасування судових рішень попередніх інстанцій та ухвалення нового - про відмову в позові, а за наявності підстав - про закриття провадження у справі. Скаржник вважає помилковими висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що спір підлягає вирішенню в господарських судах.
Так скаржник зазначає про укладення договору оренди з позивачем саме як з фізичною особою, яка не мала статусу підприємця, а тому спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.
Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалою від 17 січня 2019 року відкрила касаційне провадження,а ухвалою від 12 лютого 2019 року на підставі частини шостої статті 302 Господарського процесуального кодексу України передала справу разом з касаційною скаргою на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки судові рішення оскаржуються з підстав порушення правил предметної та суб'єктної юрисдикції.
Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 25 лютого 2019 року справу № 924/1220/17 за касаційною скаргою ПСП «Агрофірма «Берегиня» на рішення Господарського суду Хмельницької області від 07 травня 2018 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13 листопада 2018 року прийняла та призначила до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи на 03 квітня 2019 року.
Однак з ухвалою Великої Палати Верховного Суду про призначення цієї справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи погодитися не можемо з огляду на таке.
Відповідно до частин третьої - шостої статті 301 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді касаційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Перегляд рішень суду першої інстанції та постанов апеляційної інстанції у справах, ціна позову в яких не перевищує п'ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здійснюється без повідомлення учасників справи, крім справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження. Перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд касаційної інстанції може розглянути касаційні скарги, зазначені у частинах четвертій і п'ятій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Так, по-перше, за загальним правилом, закріпленим частиною третьою статті 301 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді касаційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
По-друге, призначаючи цю справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, Велика Палата Верховного Суду вказала, що до справ з вимогами немайнового характеру може застосовуватися частина четверта статті 301 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає можливість розгляду касаційної скарги без повідомлення учасників у справах, ціна позову в яких не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Однак за змістом частини четвертої статті 301 цього Кодексу без повідомлення учасників справи здійснюється перегляд рішень суду першої інстанції та постанов апеляційної інстанції у справах, ціна позову в яких не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Тобто законодавець чітко передбачив можливість перегляду рішень суду першої інстанції та постанов апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи саме у справах, предметом позову в яких є вимоги майнового характеру, а саме вимоги, які підлягають вартісній оцінці та «ціна позову в яких не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб».
Ототожнення позовних вимог майнового характеру з вимогами немайнового характеру, тобто такими, що не підлягають вартісній оцінці, у тому числі й у контексті статті 301 Господарського процесуального кодексу України, на наше переконання, є помилковим.
По-третє, в ухвалі від 25 лютого 2019 року Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «при вирішенні питання щодо призначення справи до розгляду в судовому засіданні Велика Палата Верховного Суду враховує категорію та складність справи, кількість сторін та інших учасників, суспільний інтерес до її розгляду, а також загальну кількість та графік призначення справ, що перебувають на розгляді».
Проте, за змістом частини третьої статті 247 Господарського процесуального кодексу України категорія та складність справи, кількість сторін та інших учасників справи, а також суспільний інтерес до розгляду справи враховуються судом при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження.
Порядок розгляду касаційної скарги встановлено статтею 301 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до частини першої якої у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням положень статті 300 цього Кодексу.
При цьому варто звернути увагу, що можливість урахування Великою Палатою Верховного Суду «загальної кількості та графіку призначення справ, що перебувають на розгляді» (як про це зазначено в ухвалі від 25 лютого 2019 року) при вирішенні питання про призначення справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням учасників справи Господарським процесуальним кодексом України не передбачена.
По-четверте, положеннями частини п'ятої статті 301 Господарського процесуального кодексу України законодавець уточнює випадки, коли справа може розглядатися судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи, а зокрема: «перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи».
З огляду на викладене та оскільки предметом позову в цій справі є, зокрема, вимога про визнання договору оренди недійсним, тобто вимога немайнового характеру, а також ураховуючи, що предметом перегляду в суді касаційної інстанції є постанова суду апеляційної інстанції, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та закриття провадження у справі в певній частині, - розгляд такої справи в суді касаційної інстанції повинен здійснюватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи відповідно до частини третьої статті 301 Господарського процесуального кодексу України.
Окремо слід зауважити, що висновок Консультативної ради європейських суддів № 6 від 24 листопада 2004 року, на який міститься посилання в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 лютого 2019 року, має рекомендаційний характер і не є обов'язковим, зокрема, й для Верховного Суду. Адже сама по собі Консультативна рада європейських суддів є консультативним органом при Комітеті Міністрів Ради Європи.
Таким чином, оскільки Велика Палата Верховного Суду є визначеним судом касаційної інстанції для розгляду таких справ, вважаємо, що розгляд цієї справи має відбутися в порядку, визначеному законом, зокрема статтею 301 Господарського процесуального кодексу України, а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Судді: С. В. Бакуліна