Справа № Б-11/45-3/270-21/145
У Х В А Л А

про визнання грошових вимог

26.02.2019 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Назарчук І. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 за вх. № 2448/19 від 06.02.2019 про визнання грошових вимог у справі

за заявою: Державного підприємства "Підгайчиківський спиртзавод"

до: Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної

промисловості

про банкрутство,

за участю:

від прокуратури Івано-Франківської області: Журавльової Наталії Євгенівни - прокурор (довіреність від 25.09.2018 № 75/1563; посвідчення серії Б № 076511 від 28.02.2018);

від працівників Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості: Грици Юрія Юрійовича - представник (посвідчення адвоката від 09.02.2011 № 761, протокол звітно-виборчих зборів первинної профспілкової організації від 16.07.2018 № 16/1);

ліквідатора: Седлецького Олександра Валентиновича - арбітражний керуючий (посвідчення арбітражного керуючого видане Міністерством юстиції України 03.07.2013 № 764);

від відділу з питань банкрутства ГУ юстиції у Івано-Франківській області: Запічної Наталії Ігорівни - провідний спеціаліст відділу з питань банкрутства (довіреність від 15.01.2019 № 02-38/96, посвідчення ІФ № 185 від 06.07.2016);

кредитор ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився.

У С Т А Н О В И В:

у провадженні Господарського суду Івано-Франківської області перебуває справа № Б-11/45-3/270-21/145 за заявою Державного підприємства "Підгайчиківський спиртзавод" (правонаступник Державне підприємство "Залучанський спиртзавод") про банкрутство Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості.

08.05.2018 суд припинив процедуру розпорядження майном, визнав Івано-Франківське обласне державне об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості банкрутом, відкрив ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців, призначив ліквідатором арбітражного керуючого Седлецького О. В.

Повідомлення про визнання Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури було оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 08.05.2018.

11.07.2018 суд зупинив провадження у даній справі до вирішення апеляційної скарги Міністерства аграрної політики та продовольства України на постанову Господарського суду Івано-Франківської області від 08.05.2018 та повернення матеріалів справи.

30.07.2018 Львівський апеляційний господарський суд апеляційні скарги залишив без задоволення, а постанову Господарського суду Івано-Франківської області від 08.05.2018 року у справі № Б-11/45-3/270-21/145 - без змін (постанова Львівського апеляційного господарського суду від 30.07.2018).

27.08.2018 суд поновив провадження у справі № Б-11/45-3/270-21/145.

03.09.2018 за вх. № 13013/18 до суду надійшла вимога Львівського апеляційного господарського суду про направлення матеріалів справи № Б-11/45-3/270-21/145 на адресу Львівського апеляційного господарського суду для долучення до касаційної скарги заступника прокурора Львівської області від 27.08.2018 на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.07.2018 та подальшого скерування на адресу Верховного Суду.

03.09.2018 суд зупинив провадження у даній справі до перегляду Верховним Судом постанови Львівського апеляційного господарського суду від 30.07.2018 по справі № Б-11/45-3/270-21/145 (за касаційною скаргою заступника прокурора Львівської області від 27.08.2018) та повернення матеріалів справи до Господарського суду Івано-Франківської області.

20.11.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду касаційні скарги Міністерства аграрної політики та продовольства України і Заступника прокурора Львівської області залишив без задоволення, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.07.2018 та постанову Господарського суду Івано-Франківської області від 08.05.2018 залишив без змін.

14.01.2019 суд поновив провадження у справі № Б-11/45-3/270-21/145.

06.02.2019 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання грошових вимог в сумі 94 587, 95 гривень.

11.02.2019 суд призначив до розгляду зазначену вище заяву до розгляду в засіданні суду на 26.02.2019.

Кредитор ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується ухвалою суду від 11.02.2019 (вих. № 937 - 940).

Ліквідатор Седлецький О. В. в судовому засіданні подав суду клопотання (вх. № 3390/19 від 26.02.2019) про долучення до матеріалів справи повідомлення про наслідки розгляду кредиторських вимог, в якому зазначає, що боржник визнає вимоги кредитора в повному обсязі.

В силу приписів частини 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Як визначено в пункті 8 частини 1 статті 38 Закону, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Відповідно до вимог статей 13, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, належними та допустимими доказами.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства, заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами, що свідчить про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору. При цьому суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Розглянувши подану заяву, суд встановив таке.

13.03.2018 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області прийнято рішення про часткове задоволення позову:

- поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста по збуту Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості з 29.06.2017;

- стягнення з боржника на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29.06.2017 по 13.03.2018 у розмірі 53 858, 64 гривень з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів;

- стягнення заборгованості по заробітній платі за період з вересня 2016 року по 29.06.2017 у розмірі 32 027, 87 гривень та компенсацію за невкористану відпустку у розмірі 8 701, 44 гривень;

- в решті вимог відмовлено;

- рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць у сумі 5 707, 97 гривень звернуто до негайного виконання.

Зазначене рішення набрало законної сили 16.06.2018.

Судом встановлено, що заборгованість боржника становить 94 587, 95 гривень і станом на сьогоднішній день не погашена.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, вказана частина статті вказує на факти, які містяться у винесених раніше судових рішеннях. Ці факти мають для суду преюдиціальний характер (обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ). Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, позаяк їх з істинністю вже встановлено у рішенні, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Пунктом 29 інформаційного листа Вищого Господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI) із змінами, роз'яснено, що розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону. За результатами розгляду грошових вимог кредиторів господарський суд заново затверджує реєстр вимог кредиторів (з урахуванням визнаних конкурсних вимог) та зобов'язує ліквідатора сформувати представницькі органи кредиторів (збори кредиторів та комітет кредиторів) у порядку, передбаченому статтею 26 Закону.

Приписами статті 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено черговість задоволення вимог кредиторів.

Як вбачається з матеріалів справи, постанову суду від 08.05.2018 оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 08.05.2018, а заява кредитором подана 06.02.2019.

В силу частини 4 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Однак, в абзаці 2 частини 4 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що відповідне правило не поширюється на вимоги кредиторів щодо виплати заробітної плати.

Аналізуючи наведені норми права та враховуючи наведене вище, грошові вимоги ОСОБА_1 в розмірі 94 587, 95 гривень (заборгованість із заробітної плати) підтверджується належними та допустими доказами. За таких обставин, вказані грошові вимоги слід визнати та включити в реєстр вимог кредиторів у першу чергу.

Керуючись статтями 2, 23 - 26, 38, 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статтями 12, 75, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 за вх. № 2448/19 від 06.02.2019 про визнання грошових вимог у сумі 94 587, 95 гривень - задовольнити.

2. Визнати грошові вимоги ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості в розмірі 94 587, 95 гривень як вимоги першої черги.

3. Ліквідатору Седлецькому О. В. внести вимоги ОСОБА_1 до реєстру вимог кредиторів боржника.

4. Дану ухвалу направити:

- ліквідатору Седлецькому О. В. (АДРЕСА_2);

- банкруту: Івано-Франківському обласному державному об'єднанню спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (вул. Княгинин, 44, м. Івано-Франківськ, 76003);

- кредитору: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1).

5. Ухвала набирає законної сили 26.02.2019 та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в строки та порядку, визначені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

6. Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту.

7. Повний текст ухвали складено 04.03.2019.

Суддя В. В. Михайлишин