ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"04" березня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/509/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Петрова В.С., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал про видачу судового наказу про стягнення з Малого приватного підприємства „Віртус боргу за скид стічної води з перевищенням допустимих концентрацій в сумі 9866,13 грн. у порядку ст.147-156 ГПК України, -

ВСТАНОВИВ:

28.02.2019 р. до господарського суду Одеської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал (заявник) про видачу судового наказу про стягнення з Малого приватного підприємства „Віртус (боржник) боргу за скид стічної води з перевищенням допустимих концентрацій у сумі 9866,13 грн. Вимоги заявника обґрунтовані наступним.

01.11.2000 р. між ОСОБА_1 приватним підприємством „Віртус та Комунальним підприємством „Одесводоканал було укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення № 62/3, відповідно до умов п. 1.1. якого КП Одесводоканал надає послуги з постачання питної води на обєкти абонента, а також послуги з приймання стічних вод, що скидаються абонентом в систему комунальної каналізації у відповідності з дислокацією обєктів (Додаток № 1). В подальшому відповідно до рішення сесії Одеської міської ради № 2038-ХХІV від 17.12.2003 р. та договору оренди цілісного майнового комплексу, КП Одесводоканал реорганізовано шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю Інфокс, яке є правонаступником всіх прав та зобовязань КП Одесводоканал (п. 1.5 договору оренди), що підтверджується п. 1.1 його Статуту. Для здійснення господарсько-виробничої діяльності по експлуатації цілісного майнового комплексу водопровідно-каналізаційного господарства була створена філія Інфоксводоканал, що діє на підставі Положення про філію.

Так, заявник зазначає, що 25.03.2011 р. між ТОВ Інфокс та МПП „Віртус було укладено додаткову угоду до договору № 62/3 від 01.11.2000 р.

Згідно п. 2.1. додаткової угоди сторони зобовязуються керуватися Правилами приймання стічних вод підприємств, установ та організацій в систему каналізації м. Одеси, які затверджені рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 632 від 14.06.2007 р.

Водночас, як вказує заявник, згідно п. 3.8 додаткової угоди нарахування платежу за скидання ненормативно-очищених стоків проводиться відповідно до Правил приймання стоків. Пунктом 1.2 додаткової угоди № 215/3 від 25.03.2011 р. зазначено, що виробник надає послуги з подачі питної води на обєкти споживачу та по прийому стічних вод згідно дислокації обєктів. Пункт 1.3 зазначеної угоди передбачає обовязок боржника своєчасно сплачувати надані йому послуги водопостачання та водовідведення.

Наразі заявник зауважив, що п.п. 2.1, 4.6 Правил приймання стоків заявник має право відібрати проби стічної води, тому представниками філії Інфоксводоканал у присутності представника боржника ОСОБА_1 30.07.2008 р. була відібрана проба стічних вод (шифр № 1061) на обєкті МПП Віртус. Місцем відбору проб є контрольний колодязь перед скидом до міської каналізації та на підставі вищевикладеного було складено Аналіз стічної води, який також підписаний представником боржника, контейнер опечатано пломбами, попереджено відповідача про можливість проведення паралельних відборів проб та ознайомлення з результатами аналізу стічної води.

Як вказує заявник, за результатами лабораторних аналізів стічної води МПП Віртус за пробою від 30.07.2008 р., проведених незалежною лабораторією ТДВ ІнтерХім, встановлено невідповідність стічної води діючим допустимим величинам концентрації речовин у стічних водах, перевищення величин сталося за декількома показниками.

Так, заявник зазначає, що розрахунки сум за скид боржником стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій були виконані на підставі п. 4.9, 4.10 та додатку 2 до Правил прийому стоків, звітів з водокористування, що викладено в обґрунтованому розрахунку суми боргу та у відповідності з відборами проб була розрахована сума 9866,13 грн.

Наразі заявник зауважив, що результати аналізу та претензія були направлені боржнику, що підтверджується листом філії Інфоксводоканал № 4990ВК10 від 20.08.2018 р. та доказами про відправлення.

Отже, як стверджує заявник, станом на теперішній час у МПП Віртус зявилась заборгованість в сумі 9866,13 грн. за скид стічної води, що не відповідає діючим допустимим величинам концентрації речовин у стічних водах.

Згідно ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

В ч. 1, 2 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким предявлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Як вбачається із п. 3.8 додаткової угоди № 215/3 до договору на послуги водопостачання та водовідведення № 62/3 від 01.11.2000 р. нарахування платежу за скидання ненормативно-очищених стоків проводиться відповідно до Правил приймання стоків.

Відтак, із положень вказаної додаткової угоди вбачається можливість нарахування платежу за скидання ненормативно-очищених стоків відповідно до Правил приймання стоків, однак договором не передбачено порядку нарахування та стягнення боргу за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій.

Згідно п. 7.1 додаткової угоди № 215/3 до договору на послуги водопостачання та водовідведення № 62/3 від 01.11.2000 р. по всім питанням, не врегульованим даним договором, сторони керуються Правилами водокористування, Правилами приймання стічних вод, Правилами експлуатації та діючим законодавством України.

Відтак, оскільки питання нарахування боргу за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій не врегульовано договором № 62/3 від 01.11.2000 р., сторони повинні керуватися діючим законодавством України.

Таким чином, судом встановлено, що стягнення з Малого приватного підприємства „Віртус боргу за скид стічної води з перевищенням допустимих концентрацій у сумі 9866,13 грн. має відбуватися не на підставі договору, укладеного між сторонами (заявником і боржником), а на підставі приписів діючого законодавства України, зокрема вищенаведених Правил.

Проте, суд зазначає, що вимоги заявника про стягнення боргу за скид стічної води з перевищенням допустимих концентрацій не можуть бути розглянуті судом в порядку наказного провадження, оскільки в укладеному між сторонами договорі про надання послуг водопостачання і водовідведення не встановлено порядку сплати та розміру такого нарахування.

Крім того, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення безспірної грошової заборгованості, однак заявлена ТОВ „Інфокс в особі Філії „Інфоксводоканал заборгованість за скид стічної води з перевищенням допустимих концентрацій не може вважатися безспірною, оскільки порядок визначення її розміру не передбачений сторонами договором, а розраховувався заявником з посиланням на результати лабораторних аналізів стічної води за пробою від 30.07.2018 р., проведених ТДВ „ІнтерХім.

Отже, в даному випадку суду необхідно досліджувати надані заявником докази, надавати їм оцінку та перевірити правильність та обґрунтованість нарахування боргу за скид стічної води з перевищенням допустимих концентрацій у сумі 9866,13 грн. Натомість діюче процесуальне законодавство встановлює, що під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Судовий наказ може бути видано за наявності відповідного письмового договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а заявник в свою чергу має обґрунтувати свої вимоги та надати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

З огляду на викладене, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс в особі філії „Інфоксводоканал не можуть бути розглянуті судом в порядку наказного провадження.

Відповідно до п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема: заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього кодексу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 147-148, 152, 153, 234 Господарського процесуального кодексу України,

суд -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „Інфокс в особі Філії „Інфоксводоканал про видачу судового наказу про стягнення з Малого приватного підприємства „Віртус (боржник) боргу за скид стічної води з перевищенням допустимих концентрацій у сумі 9866,13 грн. відмовити.

2. Повідомити заявника, що відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя В.С. Петров