РІШЕННЯ

22 лютого 2019 року м. ТернопільСправа № 921/512/18

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Чопка Ю.О.

при секретарі судового засідання Коник М.М.

Розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", м. Тернопіль, вул. Чернівецька, 54А, 46006

про стягнення боргу, інфляційних втрат, 3% річних та штрафних санкцій в загальній сумі 177 952 840,83 грн.

За участю представників сторін від:

позивача: ОСОБА_2, договір про надання правової допомоги № 14/4278/17 від 30.08.2017.

відповідача: не з'явився.

Встановив:

Приватне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось 06.12.2018 до господарського суду Тернопільської області із позовом про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" 177 952 840,83 грн., з яких: 146 910 522,55 грн. основний борг, 14 088 106,42 грн. - пеня, 3 622 162,19 грн. 3% річних та 13 471 567,88 грн. інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 10.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.12.2018 на 10:30 год., яке було відкладено на 21.01.2019 на 15:30 год. з підстав викладених в ухвалі.

Ухвалою суду від 21.01.2019 закрито підготовче провадження у справі №921/512/18 та призначено її до розгляду по суті на 22 лютого 2019 року на 15 год. 00 хв.

Заявою №14/4-415 від 09.02.2019 (вх.№2355 від 11.02.2019) Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" просить суд зменшити позовні вимоги, у звязку із сплатою відповідачем основної суми заборгованості, та просить стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" 14 088 106,42 грн пені, 3 662 162,19 грн 3% річних та 13 471 567,46 грн інфляційних нарахувань. Також просить суд повернути 148 972,46 грн надмірно сплаченого судового збору.

Суд, розглянувши заяву, приймає її та розглядає в межах зменшених позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог №14/4-415 від 09.02.2019) підтримав та просить суд їх задовольнити, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу №17-246-Н від 10.04.2017 в частині оплати поставленого природного газу в звязку з чим останньому за несвоєчасно проведені розрахунки нараховані 14 088 106,42 грн. пені, 3 622 162,19 грн 3% річних та 13 471 567,88 грн. інфляційних нарахувань, які позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Представниця відповідача в судовому засіданні 22.02.2019 просить суд долучити до матеріалів справи письмові пояснення №104 від 21.02.2019 (вх.№5120 від 21.02.2019).

Представник позивача заперечив щодо прийняття даних пояснень судом до уваги, так як підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті.

Суд, розглянувши клопотання представниці відповідача, заслухавши думку представника позивача не бере до уваги подані пояснення №104 від 21.02.2019 (вх.№5120 від 21.02.2019).

Відповідач у відзиві на позов №39 від 17.01.2019 (вх.№1190 від 21.01.2019) та його представниця в судовому засіданні повідомили, що станом на день подання позову ТОВ "Тернопільоблгаз" свої зобовязання по оплаті основної заборгованості за поставлений природний газ виконані у повному обсязі. Щодо нарахування інфляційних нарахувань, 3% річних та пені заперечив, посилаючись на те, що така ситуація виникла не з вини відповідача, а обумовлена визначеними процедурами та умовами оплати послуг з газопостачання, наданих споживачам з категорії "Населення". Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд прибудинкових території), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз". Звертає увагу суду на те, що частина боргу, який входить до предмету позову була погашена за рахунок коштів державного бюжету, що підтверджується долученими до відзиву на позов копіями платіжних доручень. Тобто, кінцева дата зарахування коштів Позивачу не залежала від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", а від дати виділення коштів з державного бюджету. У звязку з тим, що заборгованість сплачена за рахунок коштів державного бюджету у позивача відсутні підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлено наступне:

10.04.2017р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", в особі начальника Департаменту реалізації газу ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності 28.12.2016р. №14-195 (далі Продавець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" в особі заступника директора ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності від 24.06.2015 №2356 (далі Покупець), керуючись Законом України "Про ринок природного газу", постанови КМУ від 22.03.2017 №187 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу", іншими нормативними актами, укладено договір №17-246-Н купівлі-продажу природного газу та додаткову угоду до нього №1 від 23.08.2017 (надалі Договір). Відповідно до Договору сторони взяли на себе зобовязання: Продавець зобов'язується передати Покупцеві у 2017 році природний газ, а Покупець зобовязався прийняти та оплатити його на умовах Договору (п.1.1. Договору).

Природний газ, що передається за Договором, використовується Покупцем виключно постачання побутовим споживачам (п. 1.2. Договору).

Пунктом 2.1. Договору сторони погодили, що Продавець передає Покупцеві з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 50000,00 тис. куб.м., у тому числі за місяцями (тис куб.м.): квітень 20000,00; травень 8000,00; червень 6000,00; липень 5000,00; серпень 5000,00 та вересень 6000,00.

Обсяги природного газу, які планується передати згідно Договору, можуть змінюватися сторонами протягом місяця поставки в установленому порядку (п. 2.1.1. Договору).

Відповідно до п.3.3. Договору Покупець зобов'язується подати не пізніше 08 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу, Продавцеві підписані та скріплені печаткою Покупця (за її наявності) два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги переданого природного газу згідно з цим Договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Пунктом 5.1. договору, сторони погодили, що з 01.04.2017 ціна н природний газ становить 4942,00 грн. за 1000 куб.м., крім того податок на додану вартість 20%. Всього до сплати за 1000 куб.м. природного газу 5930,40 грн з ПДВ.

Згідно п. 6.1 Договору оплата за природний газ здійснюється Покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем поставки газу.

Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсації, затвердженим постановою КМУ від 11.01.205 №20 і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі продажу природного газу. У разі, якщо Продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.

У разі невиконання Покупцем п.6.1 Договору він зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день його прострочення (п.7.2. Договору).

Пунктом п.11.1 сторони погодили, що Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності), поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.04.2017, і діє в частині продажу природного газу до 30 вересня 2017 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх здійснення.

Додатковою угодою №1 від 23.08.2017р. сторони погодили:

- викласти п. 2.1. в наступній редакції:

"Постачальник передає Споживачу з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 52106,002 тис. куб.м., у тому числі за місяцями (тис. куб.м.): квітень 24840,661; травень 8030,906; червень 3991,259; липень 4243,176; серпень 5000,00 та вересень 6000,00.

На виконання умов укладених між сторонами договору №17-246-Н від 10.04.2017, позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу за квітень 2017 на суму 147 315 055,99 грн, травень 2017 на суму 47 626 484,94 грн, червень 2017 на суму 23 669 762,38 грн, липень 2017 на суму 25 163 730,95 грн, серпень 2017 на суму 23 841 008,60 грн та вересень 2017 на суму 30 387 067,15 грн, а всього на суму 298 003 110,01 грн, підписаними представниками сторін та завіреними печатками сторін, копії яких знаходяться в матеріалах справи

Відповідно до вимог ст.ст. 509, 525, 526 Цивільного кодексу України в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається.

Як стверджує позивач, та підтверджується матеріалами справи станом на момент звернення компанії з позовом 146 910 522,55 грн.

Поряд із цим, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем повністю сплачено суму заборгованості, що підтверджено позивачем.

Відтак, станом на день розгляду спору в суді заборгованість ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" перед Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за поставлений згідно Договору поставки №17-246-Н від 10.04.2017 природний газ відсутня.

За даних обставин, провадження у справі в частині стягнення 146 910 522,55 грн підлягає закриттю на підставі п.2 ст. 231 ГПК України, за відсутністю предмету спору.

Разом з тим, позивачем у звязку з несвоєчасним виконанням відповідачем оплати поставленого згідно Договору №17-246-Н від 10.04.2017 природного газу нараховано та заявлено до стягнення 14 088 106,42 грн. пені, 3 622 162,19 грн 3% річних та 13 471 567,88 грн. інфляційних нарахувань.

В силу приписів ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору на купівлю-продаж природного газу №17-246-Н від 10.04.2017р.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" про стягнення пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за неналежне виконання вказаного вище Договору.

Ст.655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач виконав свій обов'язок щодо передачі у власність відповідачу природного газу згідно Договору №17-246-Н від 10.04.2017 в повному обсязі. Натомість відповідач свої зобов'язання з оплати вартості отриманого газу виконував з порушенням встановленого Договором строку.

Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведеної норми позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в загальній сумі 3 622 162,19 грн. З наданого позивачем розрахунку 3% річних вбачається, що останні нараховані за період з 01.08.2017 по 22.03.2018. Також позивачем здійснено нарахування інфляційних нарахувань, що складають 13471567,88 грн за квітень вересень 2017 року.

З огляду на встановлений судом та не заперечений відповідачем факт неналежного виконання останнім взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної оплати вартості поставленого позивачем згідно Договору №17-246-Н від 10.04.2017 природного газу, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення 3 622 162,19 грн 3% річних та 13 471 567,88 грн. інфляційних нарахувань є обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому суд вважає за доцільне зазначити, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду від 31 січня 2018 у справі № 915/14/17).

Окрім того, в силу приписів ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Ст. 209 ЦК України встановлено, що особа, яка не виконала зобовязання або виконала його неналежним чином несе майнову відповідальність на умовах, передбачених законом або договором.

Отже, порушення відповідачем строків оплати вартості отриманого природного газу є порушенням зобов'язання, що відповідно до ст. 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки.

Згідно ст. ст. 546-551 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч.2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Окрім того, Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що пеня нараховується в розмірі, встановленому умовами договору, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який стягується пеня.

Згідно вимог ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється в письмовій формі.

Пунктом 7.2. Договору сторони передбачили, що у разі невиконання Покупцем п.6.1 Договору він зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день його прострочення.

Строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п'ять років (п.9.3 Договору).

На підставі наведених вище норм чинного законодавства та умов Договору, зважаючи на допущене відповідачем порушення щодо строків оплати вартості отриманого протягом жовтня квітня вересня 2017 року природного газу, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 14 088 106,42 грн. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що пеня нарахована за період з 01.08.2017 по 22.03.2018.

З огляду на встановлений судом та не заперечений відповідачем факт неналежного виконання останнім взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної оплати вартості поставленого позивачем згідно Договору №17-246-Н від 10.04.2017 природного газу, суд прийшов до висновку, що нарахування 14 088 106,42 грн є правомірним.

Ст. 83 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України "Про судовий збір".

Частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Зокрема, згідно пп. 2.2.1 п. 2.2ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" (зі змінами від 13 березня 2018 року) сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи, що позивачем заявою №14/4-415 від 09.02.2014 (вх.№2355 від 11.02.2019) зменшено розмір позовних вимог, і розмір позовних вимог складає в загальній сумі 31 181 836,49 грн. Судовий збір за розгляд такого позову складає 467727,54 грн.

Таким чином, судовий збір в розмірі 148 972,46 грн підлягає поверненню з Державного бюджету України, за клопотанням особи, яка його сплатила.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 74, 81, 129, 236-238, 240, 252 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", м.Тернопіль, вул. Чернівецька, 54А (код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 6 (код 20077720) 14 088 106 (чотирнадцять мільйонів вісімдесят вісім тисяч сто шість) грн 42 коп. пені, 3 622 162 (три мільйони шістсот двадцять дві тисячі сто шістдесят дві) грн 19 коп. 3% річних, 13 471 567 (тринадцять мільйонів чотириста сімдесят одну тисячу пятсот шістдесят сім) грн 88 коп. інфляційних втрат і 467 727 (чотириста шістдесят сім тисяч сімсот двадцять сім) грн 54 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3.Закрити провадження по справі в частині стягнення основного боргу.

4.Повернути Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 6 (код 20077720) з Державного бюджету України 148 972 (сто сорок вісім тисяч девятсот сімдесят дві) грн 46 коп. надмірно сплаченого судового збору.

Суддя Ю.О. Чопко

Протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення сторони вправі його оскаржити до Західного апеляційного господарського суду через господарський суд Тернопільської області.

Повний текст рішення виготовлено 04 березня 2019 року.