ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

05 березня 2019 р. Справа № 902/798/14

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Лабунської Т.І.,

за участю: секретаря судового засідання Матущак О.В.,

представника позивача - Бібік А.І. (в режимі відеоконференції),

представника відповідача - Жила В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" (22800, Вінницька обл., м. Немирів, вул. Горького, буд. 31)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1" (с. Ставчани, Пустомитівський район, Львівська область, 81118)

про стягнення 45 114, 24 грн

в межах справи № 902/798/14

за заявою: Компанії "Nemiroff Holding Limited" (01050, м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 13-А)

до: Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" (22800, Вінницька обл., м. Немирів, вул. Горького, буд. 31)

про банкрутство

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/798/14 за заявою Компанії "Nemiroff Holding Limited" про банкрутство Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff".

Постановою суду від 27.03.2017 року боржника - ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Сокола Олексія Юрійовича.

ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до ТОВ "Транс-Сервіс-1" про стягнення 45 114,24 грн.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач всупереч умовам договору № 41ТЕО від 14.12.2012 року на транспортно-експедиційне обслуговування не виконав договірних зобов"язань щодо належного перевезення дорученого йому вантажу (продукції). Внаслідок пошкодження (знищення) довіреної відповідачу продукції останнім було заподіяно позивачу збитків у розмірі 45 114,24 грн.

За твердженням представника позивача, викладеного у позовній заяві, відповідач незважаючи на письмову претензію № 15-15/18 від 15.01.2018 року про необхідність відшкодування завданих збитків, так і не виконав вимог останньої. Зокрема у відповіді на претензію № 24/01/2018-В від 24.01.2018 року відмовив позивачу у відшкодуванні збитків у повному обсязі.

За таких обставин, ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" звернулося до суду з вищезазначеним позовом для стягнення заявленої суми збитків з відповідача у судовому порядку.

Ухвалою суду від 26.11.2018 року за вказаним позовом відкрито провадження у межах справи №902/798/14, визначено, що справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.12.2018 року.

Водночас, ухвалою суду від 26.11.2018 року задоволено клопотання представника позивача про витребування у відповідача документів, які підтверджують право вимоги ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" щодо стягнення збитків у розмірі 45 114,24 грн, а саме: всі договори та документи які стосуються правовідносин, які виникли між ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" та ТОВ "Транс-Сервіс-1" на підставі договорів на транспортно-експедиційне обслуговування, зокрема замовлення на транспортно-експедиційне обслуговування; накладні документи транспортно-експедиційного обслуговування; акти приймання продукції; акти виконаних робіт за договорами на транспортно-експедиційне обслуговування; рахунки транспортно-експедиційного обслуговування; претензії ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" та ТОВ "Транс-Сервіс-1", інші документи, які підтверджують існування заборгованості відповідача перед ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff".

Подання вказаного клопотання представник позивача обгрунтував тим, що в період 2011-2013 років проти ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" вчинялися протизаконні дії, внаслідок яких було вилучено первинні та зведені документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансові звітності, договори та інші документи, що висвітлюють діяльність підприємства та взаємовідносини з контрагентами, виведено з ладу сервер, на якому в електронному вигляді зберігалася інформація про діяльність підприємства, у зв"язку з чим не має фактичної можливості доступу до інформації, неможливе її відновлення та зчитування.

Тому, представник позивача вважає, що у ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" з об"єктивних причин відсутні всі документи, що підтверджують заявлені вимоги.

18.12.2018 року відповідач на виконання вимог ухвали суду від 26.11.2018 року надав відзив від 13.12.2018 року на позовну заяву, в якому вимоги позивача не визнав, зазначивши про їх безпідставність, незаконність та необгрунтованість з підстав пропущення строку позовної давності та недоведеності ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" заявлених позовних вимог належними письмовими доказами.

За твердженням відповідача, викладеного у відзиві позивач фактично намагається покласти обов"язок доказування заявлених до стягнення збитків на ТОВ "Транс-Сервіс-1", чим порушує основні засади господарського судочинства, а саме принцип змагальності сторін.

Окрім того, у відзиві відповідач зазначив, що надати витребувані ухвалою суду від 26.11.2018 року документи у нього не має можливості через знищення останніх. Пояснивши у відзиві це тим, що керуючись Переліком типових документів, які створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №578/5 від 12.04.2012 року, зареєстрованого Міністерством юстиції України 17.04.2012 року за №571/20884, дотримуючись встановленого порядку Експертною комісією було відібрано до знищення та знищено документи та справи відповідача за 2012 рік та 2013 рік, що підтверджується відповідними актами від 05.11.2015 року, від 25.10.2016 року.

Ухвалою суду від 19.12.2018 року підготовче засідання з підстав, передбачених законодавством відкладено на 23.01.2019 року.

14.01.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивача, в якій представник ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" зазначив про долучення до матеріалів справи клопотання про поновлення строку позовної давності, як заперечення проти позиції відповідача щодо порушення позивачем строку позовної давності. При цьому, представник позивача у відповіді на відзив вказала, що заявлена до стягнення сума збитків обрахована ліквідатором позивача відповідно до відомостей отриманих за результатами інвентаризації майна боржника - ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff".

23.01.2019 року суд своєю ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу № 902/798/14 з розгляду позовної заяви ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" до ТОВ "Транс-Сервіс-1" про стягнення 45 114,24 грн для судового розгляду по суті на 12.02.2019 року.

Ухвалою суду від 12.02.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву до 05.03.2019 року.

05.03.2019 року судове судове засідання проводилося в режимі відеоконференції з Господарським судом Дніпропетровської області, за участю уповноваженого представника ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff".

Представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, підтримавши позицію, викладену у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши належним чином надані ними письмові докази встановив наступні обставини.

14.12.2012 року між ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff", м. Немирів, Вінницька область (Замовник) та ТОВ "Транс-Сервіс-1", с. Ставчани, Пустомитівський район, Львівська область (Експедитор) укладено договір № 41 ТЕО на транспортно-експедиційне обслуговування.

Відповідно до п.п. 1.1. даного договору та додатків до нього відповідач, як Експедитор зобов"язався за завданням позивача - Замовника здійснити перевезення вантажів по території України автомобільним транспортом у міському, приміському, й міжміському сполученні, а також надати Замовнику інші, пов"язані з організацією перевезення послуги, а Замовник зобов"язався прийняти належно надані Експедитором послуги та оплатити визначену даним договором вартість таких послуг.

Невід"ємними частинами договору № 41 ТЕО від 14.12.2012 року на транспортно-експедиційне обслуговування є Додаток № 1 від 14.12.2012 року, яким погоджено форму Замовлення на ТЕО; Додаток № 2 від 14.12.2012 року, яким сторони погодили маршрути та вартість перевезення; Додаток № 3 від 14.12.2012 року, яким погоджено форма Акту приймання продукції за кількістю.

Матеріали справи, окрім копій вищезазначеного договору та Додатків до нього не містять інших письмових доказів виконання обома сторонами пункту 1.1. договору.

Виключно з пояснень представника позивача суд встановив, що позивач, як Замовник договірні обов"язки виконав, тоді як за його словами відповідач всупереч умовам договору належним чином договірних зобов"язань не виконав. З пояснень представника позивача неналежне виконання договірних зобов"язань зі сторони відповідача полягає у пошкодженні (знищенні) довіреної йому продукції на суму збитків 45 114,24 грн.

На підтвердження вказаної суми збитків представник позивача надав виключно лише Акт інвентаризації розрахунків із дебіторами станом на 11.04.2017 року (а.с. 238-242, том 136), який відповідно до відомостей ліквідатора складений за результатами проведення інвентаризації майна боржника на підставі даних програмного забезпечення для подання звітності до контролюючих органів та обміну юридично значущими первинними документами між контрагентами в електронному вигляді "М.Е.Doc".

З метою досудового врегулювання спору, представником позивача було надіслано відповідачу письмову претензію № 15-15/18 від 15.01.2018 (а.с. 65-66, том 136) про необхідність погашення заборгованості у розмірі 45 114,24 грн.

У відповіді № 24/01/2018 - В від 24.01.2018 року на претензію (а.с. 143-145, том 136) відповідач зазначив, що вважає претензійні вимоги позивача необгрунтованими, безпідставними та доказово не підтвердженими.

Водночас судом встановлено, що відповідач також не має жодних доказів, які б підтверджували виконання договірних відносин, як ним, так і позивачем. Зокрема, судом з"ясовано, що причиною, яка зумовила відсутність відповідних доказів у ТОВ "Транс-Сервіс-1" стало знищення Експертною комісією документів за 2012-2013 роки згідно Переліку типових документів, які створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №578/5 від 12.04.2012 року, зареєстрованого Міністерством юстиції України 17.04.2012 року за №571/20884, що підтверджується відповідними актами від 05.11.2015 року, від 25.10.2016 року про виділення до знищення документів і справ (а.с. 147 - 150, том 136).

Встановивши наведені обставини, надавши їм та письмовим доказам наявних у матеріалах справи правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" до ТОВ "Транс-Сервіс-1" про стягнення 45114,24 грн збитків з огляду на наступне.

За своєю правовою природою спір, який виник між сторонами випливає із договору транспортного експедирування, особливості укладення та виконання якого врегульовані Главою 65 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 930 ЦК України договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Із змісту наявного у матеріалах справи договору № 41 ТЕО від 14.12.2012 року на транспортно-експедиційне обслуговування вбачається, що договірні відносини сторони оформили укладанням у письмовій формі обопільно підписаного договору.

В даному договорі останні, з-поміж іншого, визначили свої права та обов"язки, як Експедитора і Замовника.

Так, із пункту 4.1.1. договору слідує, що обов"язком позивача, як Замовника було надання Експедитору всю необхідну інформацію про характер та якості вантажу і своєчасно надати в розпорядження Експедитора належним чином оформлені (відповідно до чинного законодавства України) товарно-транспортні супровідні документи встановленої форми, за якими проводиться приймання вантажу до перевезення, перевезення вантажу та здавання його Вантажоодержувачу; товарно-транспортну накладну (ТТН) типової форми №1-ТН (алкогольні напої) у кількості чотирьох екземплярів; додаток до ТТН у випадку, якщо асортимент продукції не поміщається на ТТН; контрольний лист на перевезення спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів форми №1 - АТ; посвідчення якості готової продукції; видаткову накладну (на лікеро-горілчані вироби, на слабоалкогольні напої, на піддони) у кількості двох екземплярів; податкову накладну.

Відповідно до розділу 6 договору перевезення здійснюються на підставі письмових Замовлень. Замовлення завіряється підписом уповноваженої посадової особи та круглою печаткою Замовника, направляється Замовником Експедитору з використанням електронних каналів. В свою чергу, Експедитор зобов"язується приймати подані замовлення до виконання, підтверджувати їх круглою печаткою з підписом уповноваженої посадової особи та відсилати Замовнику протягом 4 год. з моменту отримання шляхом факсимільного зв"язку.

Згідно пункту 7.10. договору у випадку втрати, нестачі, псування або пошкодження вантажу, прийнятого до перевезення, Вантажоодержувачем складається Акт із зазначенням виду та кількості втраченого, зіпсованого або пошкодженого вантажу, що підписується Експедитором (водієм). Сторони фіксують в Акті наступні обставини: невідповідність між найменуваннями, вагою і кількістю вантажу в наявності і тих даних, що зазначені в супровідних документах; ушкодження упакування вантажу, а також самого вантажу; інші обставини, що можуть служити підставою для матеріальної відповідальності сторін.

Вказаний Акт підписується водієм транспортного засобу, що доставив вантаж, (представником від Експедитора), представником від Вантажоодержувача. Зазначений Акт має обов'язкову силу для Експедитора та є підставою для матеріальної відповідальності Експедитора. Сума матеріальних збитків визначається виходячи з вартості вантажу, що був прийнятий до перевезення, що визначається на підставі товарно-транспортних документів, з врахуванням ПДВ та акцизного збору.

Про складання Акту робиться відмітка в товарно-транспортній накладній, при цьому вказується дата складання Акта і про що складений Акт ("Про недостачу місць", "Про порушення пломб", "Акт бою" і т.д.).

У випадку виявлення бою в партії поставленого вантажу складається Акт бою з вказанням номеру та дати його складання, а також переліку акцизних марок, при цьому до Акту бою додаються акцизні марки, а у видатковій накладній фіксується прийнята по факту кількість вантажу та ставиться відмітка "Складено Акт бою № __ та передано Експедитору".

Позивачем, як Замовником згідно вищезазначених договорів не надано суду для підтвердження заявлених позовних вимог жодного із вказаних документів через їх відсутність, про яку неодноразово наголошував представник позивача в своїх поясненнях суду, вказуючи причину - протизаконність дій проти підприємства в період з 2011 по 2013 роки.

Однак, суд вважає за необхідне відмітити, що лише документи про які йдеться у п.п. 4.1.1., розділі 6, п.п. 7.10. договору, зокрема Замовлення, товарно-транспортні супровідні документи встановленої форми; товарно-транспортні накладні (ТТН) типової форми №1-ТН; контрольні листи на перевезення спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів форми №1 - АТ; посвідчення якості готової продукції; видаткові, податкові накладні, Акти про недостачу місць, про порушення пломб, бою є тими первинними письмовими доказами, які спроможні підтвердити виконання договірних зобов"язань обома сторонами, матеріальну відповідальність сторін та інші обставини договірних відносин.

Відсутність зазначених письмових доказів позбавляє суд можливості встановити чи здійснювалося Замовлення згідно договорів, чи було відповідне замовлення прийняте Експедитором; яка продукція була довірена Експедитору, в якій кількості, її ціна, відображений документально факт бою (пошкодження) продукції, заподіяння збитків неналежним виконанням договірних зобов"язань, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Законодавцем у ст.ст. 76-79 ГПК України визначено, що докази за своїми юридичними властивостями мають бути належними, достатніми, допустимими та достовірними.

Зокрема, Акт інвентаризації розрахунків із дебіторами станом на 11.04.2017 року (а.с. 238-242, том 136) не може бути розцінений судом, як належний та достатній доказ в підтвердження заявленої до стягнення суми збитків з огляду на те, що на його підставі не можливо встановити в повному обсязі обставини, які підтверджують заявлені вимоги та дійти висновку про те, що зі сторони відповідача дійсно наявне порушення договірних обов"язків та заподіяні збитки.

Слід підкреслити, що законодавством, яке регулює відносини за договором транспортного експедирування (ЦК України, ГК України, ЗУ "Про транспортно-експедиторську діяльність") встановлено перелік документів-доказів, які є підставою для покладання на Експедитора відповідальності за пошкодження (знищення) продукції (акти втрати, пошкодження, нестачі, бою, псування вантажу, відмітка в товарно-транспортних документах). Тому, ніякі інші документи, в тому числі Акт інвентаризації розрахунків із дебіторами не можуть в повній мірі підтвердити обставини, що є підставою для покладання на відповідача відповідальності у виді відшкодування збитків.

Разом з тим, необхідно зауважити, що одним із важливих принципів господарського процесу є принцип змагальності, який вказує на те, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Виходячи із змісту даного принципу господарського судочинства головним обов"язком позивача є доведення фактів, що свідчать про існування правовідносин з приводу яких виник спір та про порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача.

З встановлених вище обставин вбачається, що ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" не довів факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов"язань та заподіяння останнім збитків на суму 45 114,24 грн. Долучені позивачем до позовних матеріалів копія договору на транспортно-експедиційне обслуговування та Акт інвентаризації розрахунків із дебіторами станом на 11.04.2017 року юридично неспроможні підтвердити обгрунтованість заявлених позивачем позовних вимог. Тому, з урахуванням викладеного, у позові слід відмовити.

Принагідно, суд критично відноситься до тверджень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог, як одну з підстав для відмови в позові з огляду на слідуюче.

Позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, суд має з"ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необгрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес дійсно порушені, але позовна давність сплила і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє у позові у зв"язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Відмова в задоволенні позову у зв"язку з відсутністю порушеного права із зазначенням в якості додаткової підстави для відмови в задоволенні позову спливу позовної давності, не відповідає вимогам закону.

Такої правової позиції дійшла Велика Палата Верховного суду у постанові від 07.11.2018 року у справі № 372/1036/15-ц.

Враховуючи те, що суд відмовляє позивачу у задоволенні позову з підстав не доведення ним порушення відповідачем його прав та законних інтересів через відсутність належних та достатніх доказів, відмовляти в позові у зв"язку з пропущення строку позовної давності в якості додаткової підстави не відповідатиме вимогам закону.

Тому, вищевикладене свідчить про відсутність правових підстав й для задоволення клопотання представника позивача (а.с. 192 - 194, том 136) про поновлення строку позовної давності.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача.

Згідно абз.4 ч. 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/606/2013 від 28.03.2013 року Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" за наслідком розгляду в межах справи про банкрутство майнових спорів по суті господарський суд виносить ухвалу (задоволення заяви, відмова у задоволенні заяви повністю або частково).

Керуючись ст. 9 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 2, 3, 7, 11, ч. 6 ст. 12, 13, 14, 15, 18, п. 8 ч. 1 ст. 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 234, ч. 1 ст. 235, 236, 255, 256, 326, 327 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні позову Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" (22800, Вінницька область, м. Немирів, вул. Горького, буд. 31, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс-1" (с. Ставчани, Пустомитівський район, Львівська область, 81118, ) про стягнення 45 114,24 грн збитків відмовити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" (22800, Вінницька область, м. Немирів, вул. Горького, буд. 31, ) в доход Державного бюджету України 1762,00 грн - судового збору.

3. Видати наказ.

4. Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення - 05.03.2019 року.

5. Ухвала суду може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Повний текст ухвали суду складено та підписано - 11.03.2019 року.

7. Копію ухвали суду надіслати згідно переліку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення

Суддя Лабунська Т.І.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - Дочірнє підприємство "Українська горілчана компанія "Nemiroff" (22800, Вінницька обл., м. Немирів, вул. Горького, буд. 31)

3 - арбітражний керуючий Сокол О. Ю. АДРЕСА_1

4 - ТОВ "Транс-Сервіс-1" (с. Ставчани, Пустомитівський район, Львівська область, 81118)