ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.02.2019                      Справа № 905/224/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Мегаполіс” (, адреса: 83492, Донецька область, м.Донецьк, м.Моспине, вул.Чехова, 19 – а),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” (, адреса: 87525, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Бахчиванджи, 2),

про: стягнення 366297,89 грн.,-

за участю представників сторін:

від позивача: не з’явився;

від відповідача: не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Мегаполіс” звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою б/н від 26.01.2019 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” 366297,89грн., з яких: 3% річних у сумі 75635,64 грн., інфляційні нарахування у розмірі 290662,25 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням господарського суду Донецької області від 26.07.2018 у справі №905/2275/15 було стягнуто з відповідача на користь позивача 839579,12 грн. основного боргу та суму судових витрат в розмірі 12593,68 грн., а всього 852172,80 грн. Рішення набрало чинності і на його примусове виконання видано наказ від 26.11.2018.

Під час примусового стягнення з боржника відповідно до Закону України “Про виконавче провадження”, заборгованість була стягнута в повному обсязі 21.01.2019 та перерахована приватним виконавцем стягувачу.

На переконання позивача, оскільки відповідачем була погашена заборгованість в рамках виконавчого провадження, то Товариство з обмеженою відповідальністю “Мегаполіс” здобуло право на нарахування та стягнення з відповідача 3% річних (з 25.01.2016 по 25.01.2019) у сумі 75635,64 грн. та інфляційних у розмірі 290662,25 грн. (з 01.02.2016 по 01.01.2019) на суму основного боргу, на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, що зумовило звернення до суду з цим позовом.

На підтвердження позовних вимог надано суду: рішення господарського суду Донецької області від 26.07.2018 у справі №905/2275/15; наказ від 26.11.2018 у справі №905/2275/15; інформацію з автоматизованої системи виконавчого провадження; платіжне доручення від 21.01.2019 інформацію з ЄДРПОУ стосовно позивача та відповідача.

Ухвалою суду від 01.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/224/19; постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 28.02.2019; відповідачу встановлено строк у п'ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов з урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу, у разі наявності заперечень у відповідача проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати суду заяву із обґрунтуванням своїх заперечень протягом п'яти днів з дня вручення даної ухвали; явка представників сторін у судове засідання визнана не обов’язковою.

Сторони у судове засідання, що відбулось 28.02.2019 своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку.

Суд зазначає, що відповідно до статті 178 ГПК України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

На час розгляду справи від Товариства з обмеженою відповідальністю “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” відзив на позовну заяву та докази, на яких такий відзив грунтується, не надійшов. Причини ненадання відзиву суду не повідомлено.

Наслідки ненадання суду відзиву відповідачу роз"яснено в ухвалі від 01.02.2019 про відкриття провадження у справі № 905/224/19, яка отримана відповідачем 12.02.2019 згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, справа розглядається за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Донецької області розглядалась справа №905/2275/15 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Комунального підприємства «Дирекція по капітальному будівництву та реконструкції міжнародного аеропорту Донецьк» про стягнення 839579,12 грн. основного боргу. За результатами розгляду справи було прийнято рішення від 26.07.2018., яким позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

На виконання вказаного рішення був виданий відповідний наказ від 26.11.2018.

Відповідно до ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вже було встановлено судом, 11.05.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Шляхове будівництво “Альтком” (генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Мегаполіс” (субпідрядник) було підписано контракт субпідряду №75/05-10, за змістом п.п.1.1, 1.2 якого субпідрядник бере на себе зобов’язання переважно власними силами і засобами виконати роботи з будівництва нової штучної злітно-посадочної смуги в аеропорту м.Донецьк, а саме: будівництво основної та стартової аварійних рятувальних станцій відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації і в обумовлений контрактом строк. Генпідрядник зобов’язується надати субпідряднику будівельний майданчик, проектно-кошторисну документацію, забезпечити своєчасне фінансування будівництва, при необхідності забезпечити будівельними та іншими матеріалами, прийняти роботи і повністю сплатити вартість фактично виконаних робіт.

Відповідно до п.2.1 укладеного сторонами контракту (в редакції додаткової угоди №3 від 25.02.2012р.) договірна ціна робіт, що доручені для виконання субпідряднику по цьому контракту, складає 27919506,01 грн з урахуванням ПДВ.

Здавання-приймання робіт після їх закінчення виконується у відповідності з діючим законодавством України і оформляється актом виконаних підрядних. Роботи вважаються виконаними після підписання акту виконаних робі, або підтверджені як перехідні (п.п.3.2, 14.1 контракту субпідряду №75/05-10 від 11.05.2010р.).

Генпідрядник забезпечує фінансування робіт по мірі надходження коштів від замовника. Генпідрядник здійснює проміжні платежі за виконані роботи на підставі довідки про вартість виконаних робіт та витрат (форма №КБ-3), а також акту приймання виконаних робіт (форма КБ-2в), підписаними уповноваженими представниками сторін, але не раніше надходження коштів від замовника. Акт на виконані роботи готує субпідрядник і передає для підписання генпідряднику з 25 по 28 число місяця виконання робіт. Проміжні платежі виплачуються в розмірі 95% договірної ціни. Невиплачені 5% перераховуються при кінцевих розрахунках. Вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті (якщо здійснюються проміжні платежі і договірна ціна є твердою), визначається в межах вартості робіт, передбачених договірною ціною, із урахуванням виконаних обсягів та їх вартості за одиницю виміру (розділ 4 контракту №75/05-10 від 11.05.2010р.).

Контракт набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 30.05.2012р. при умові повного виконання сторонами своїх обов’язків за контактом (п.16.1 контракту субпідряду №75/05-10 від 11.05.2010р. в редакції додаткової угоди №2 від 30.12.2011р.).

Товариством з обмеженою відповідальністю “Мегаполіс” були виконані будівельні роботи за контрактом №75/05-10 від 11.05.2010р. та оформлений акт приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за жовтень 2012 року на загальну суму 1129283,57 грн. з ПДВ.

Господарським судом Донецької області в межах справи №905-2275-15 встановлено, що позивач зобов’язання за контрактом субпідряду №75/05-10 від 11.05.2010р. виконав належним чином, зауважень щодо якості та обсягу виконаних будівельних робіт за вказаним договором від відповідача не надходило, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за договором обов’язки в частині строку їх виконання та у повному обсязі, з огляду на що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Мегаполіс” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Шляхове будівництво “Альтком” про стягнення 839579,12грн. були задоволені.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за контрактом субпідряду №75/05-10 від 11.05.2010, позивач звернувся до господарського суду Донецької області з розглядуваним позовом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у сукупності (ст.86 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до сплати 3% річних та інфляційних нарахувань за порушення грошових зобов'язань за контрактом субпідряду №75/05-10 від 11.05.2010.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем контракт субпідряду №75/05-10 від 11.05.2010 є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов'язань, визначених його умовами.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В вищезазначеному договорі сторони визначили порядок та строки оплати.

Приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Таким чином, відповідач не мав жодних підстав для ухилення від належного виконання обов'язку із оплати отриманої продукції у встановлений у контракті субпідряду №75/05-10 від 11.05.2010 термін.

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказана стаття визначає відповідальність за порушення грошового зобов'язання та її приписи підлягають застосуванню тільки у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов'язання.

Згідно п.7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов’язань за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що під час примусового виконання рішення 21.01.2019 було стягнуто заборгованість у повному обсязі у розмірі 852172,80грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Суд зазначає, що позивач безпідставно визначає кінцеву дату періоду нарахування 3% річних – 25.01.2019, оскільки в межах виконавчого провадження з відповідача було стягнуто заборгованість у розмірі 852172,80грн. 21.01.2019. Таким чином, враховуючи день сплати заборгованості та приписи п. 1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013, відповідно до якого день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення 3% річних, кінцевою датою можливого періоду їх нарахування є 20.01.2019.

Крім того, позивач у розрахунку визначив період інфляційних збитків 01.02.2016 – 01.01.2019, однак з детального розрахунку інфляційних втрат вбачається, що нарахування здійснено за період лютий 2016р. по вересень 2018р., тому суд перевіряє розрахунок інфляційних втрат за період, визначений в детальному розрахунку (лютий 2016 – вересень 2018).

Перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань, періоди, правові підстави, порядок їх нарахування, суд дійшов висновку про часткове задоволення цих вимог та стягнення з відповідача 75290,62грн. та 282752,46грн. відповідно.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73-80, 86, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Мегаполіс”, м.Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ”, м.Маріуполь, Донецька область про стягнення 366297,89 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” (, адреса: 87525, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Бахчиванджи, 2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Мегаполіс” (, адреса: 83492, Донецька область, м.Донецьк, м.Моспине, вул.Чехова, 19 – а) 3 % річних у розмірі 75290,62грн., інфляційні втрати у розмірі 282752,46грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 5370,66грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. В решті вимог відмовити.

5. Рішення набирає законної сили через двадцять днів з дня його підписання та може бути оскаржене в апеляційному порядку, згідно з Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Рішення підписано 28.02.2019.

Суддя Н.В. Величко