ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 Справа №914/2092/18

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів,
до відповідача: Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Яворів,
про: стягнення заборгованості у розмірі 11 551,48 грн.
Суддя Козак І.Б.

при секретарі Гелеш Г.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність №119-2427/2 від 17.07.2018р.),

Від відповідача: ОСОБА_2 представник за довіреністю.

На розгляд господарського суду Львівської області Приватним акціонерним товариством «Львівобленерго» подано позов до Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району про стягнення заборгованості у розмірі 11 551,48 грн.

Ухвалою суду від 14.11.2018р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та розгляд справи у підготовчому судовому засіданні призначено на 11.12.2018р. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду по даній справі. Ухвалою суду від 07.02.2019р. закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 26.02.2019р.

26.02.2019р. продовжується розгляд справи по суті.

Позиція позивача.

У судове засідання 26.02.2019р. представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем у порушення умов договору про постачання електричної енергії №90100 від 29.09.2006р. невчасно здійснюється оплата отриманої електроенергії, тому позивачем нараховано відповідачу 10 609,63 грн. пені, 18,91 грн. інфляційних втрат, 922,94грн. 3% річних.

У відповіді на відзив відповідача (вх.№47526/18 від 12.12.2018р. заперечив проти аргументів відповідача, зазначивши, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями. Доказів наявності обставин, що є підставами для звільнення відповідно до вимог ст.617 ЦК України від відповідальності відповідача за порушення зобовязань перед ПрАТ «Львівобленерго», матеріали справи не містять.

Також подав додаткові пояснення та заперечення (вх.3520/19 від 28.01.2019р.) в порядку ст.184 ГПК України, у яких заперечив проти заяви відповідача про застосування позовної давності до позовних вимог та проти клопотання про зменшення штрафних санкцій.

Позиція відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов (вх.№46897/18 від 07.12.2018р.). зазначив, зокрема, що несвоєчасне виконання зобовязань зі сторони відповідача виникли не з вини Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району. Крім того, звернув увагу суду на факт відсутності заборгованості відповідача перед позивачем по основному боргу за спірний період.

Також, подав заяву про застосування строків позовної давності (вх.№2467/19 від 18.01.2019р.) до вимоги про стягнення пені та до сум 3% річних та інфляційних втрат, оскільки позивач, на думку відповідача, невірно визначив період нарахування цих сум, тому просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідачем подано клопотання (вх.№2486/19 від 18.01.2019р.) про зменшення штрафних санкцій на 100%, оскільки Яворівська КЕЧ району переживає важке матеріальне становище, позивачем не доведено заподіяння збитків діями відповідача.

Обставини справи.

29.09.2006р. між Відкритим акціонерним товариством Львівобленерго, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Львівобленерго (надалі Позивач, Постачальник) та Яворівською КЕЧ району (надалі Відповідач, Споживач) укладено Договір про постачання електричної енергії №90100 (надалі Договір), відповідно до якого (п.2.2.2) Постачальник зобовязувався поставляти Споживачу електричну енергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з врахуванням умов розділу 6 Договору Обсяги споживання електричної енергії споживачу та субспоживачу згідно з категорією струмоприймачів Споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійного електропостачання схем електропостачання, визначених додатком №11 Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами, а також забезпечити отримання Споживачем електричної енергії на рівні дозволеної потужності зазначеної в додатку №9 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Відповідно до п.2.3.3 Договору Споживач зобовязується оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №2 Порядок розрахунків та №9 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії; здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника та електроустановками Споживача згідно з додатком №7а (7б) Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії (п.2.3.4).

Як зазначено в п.2 Додатку №2 від 29.09.2006р. до Договору, розрахунковим періодом вважається період з 20 числа попереднього місяця до 19 числа поточного місяця включно та прирівнюється до календарного. Розрахунки за електричну енергію проводяться Споживачем виключно грошовими коштами на зазначений у Договорі поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника електричної енергії.

У п.6 Додатку №2 від 29.09.2006р. до Договору зазначено, що рахунки на оплату платежів, передбачених даним Договором, виписуються Постачальником електричної енергії та надаються Споживачу; тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку; дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

Відповідно до пункту 7 Цього ж Додатку №2 до Договору у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених Договором, Постачальник електричної енергії проводить Споживачу нарахування пені, суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми.

Пунктом 9.3 Договору передбачено, що спірні питання та розбіжності виконання умов Договору, щодо яких Сторонами не буде досягнуто згоди, вирішуються у порядку, встановленому законодавством України.

Згідно п.9.4 Договору Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2007 року; Договір вважається щоразу продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. В матеріалах справи відсутні, Сторонами не наведені доводи та не подані докази повідомлення однією із Сторін іншої про припинення його дії або перегляд його умов.

Позивачем нараховано відповідачу пеню за порушення зобовязань з оплати за активну електричну енергію в сумі 9693,18 грн. та з компенсації за перетікання реактивної електричної енергії в сумі 916,45 грн. (на підставі п.4.2.1 договору); 3% річних за активну електроенергію 843,13 грн. і реактивну електроенергію 79,81 грн., 18,91 грн. інфляційних втрат за перетікання реактивної електричної енергії.

Станом на дату прийняття рішення сума боргу відповідачем не сплачена.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст.275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.ст.549, 611, 625 ЦК України, ст.230 ГК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Щодо нарахованої позивачем суми пені за порушення зобовязань з оплати за активну електричну енергію в сумі 9693,18 грн. та з компенсації за перетікання реактивної електричної енергії в сумі 916,45 грн. (на підставі п.4.2.1 договору), суд зазначає таке.

У відзиві на позов (вх.№46897/18 від 07.12.2018р.) відповідач заперечив проти позовних вимог повністю, зазначивши, що є органом військового управління Збройних Сил України, неприбутковою організацією та фінансується виключно з державного бюджету України. Виконання зобовязань Яворівською КЕЧ району здійснюється лише по факту надходження фінансування відповідного призначення. При цьому, задля урегулювання конфлікту відповідачем надавались позивачу гарантійні листи з підтвердженням обовязку виконання зобовязання по оплаті отриманої електроенергії. Також, часто відповідачем перераховувались позивачу кошти з переплатою. Крім того, Яворівська КЕЧ зазначає, що заборгованість 1-5 днів не могла завдати шкоди ПАТ «Львівобленерго», так як фактично така затримка могла виникнути з операційним банківським днем для опрацювання коштів.

Суд звертає увагу відповідача на п.1.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань, де чітко зазначено, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Тому суд критично оцінює заперечення відповідача про відсутність вини Яворівської КЕЧ району у простроченні оплат за отриману електроенергії, адже відповідач у своєму відзиві сам визнає наявність такого прострочення платежів, проте причиною просточення визначає відсутність фінансування з держбюджету, банківські розрахунки та ін., які суд не бере до уваги.

Також відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності до нарахованих позивачем штрафних санкцій (пені, інфляційних втрат та 3% річних) і на цій підставі відмовити у їх стягненні.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Приписами статті 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною пятою статті 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в пункті 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Згідно приписів ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.4 названої статті сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач у додаткових поясненнях та запереченнях (вх.3520/19 від28.01.2019р.) спростував аргументи відповідача щодо невірного визначення періоду нарахування штрафних санкцій, оскільки як убачається з поданого розрахунку, початок прострочення починається зі спливу строку виконання. Пеню та 3% річних відповідачу нараховано за період з 28.02.2018р. по 19.08.2018р., суму інфляційних втрат за період з 28.02.2018р. по 05.04.2018р., тому позивачем не пропущено річний строк позовної давності на звернення до суду, як і не пропущено шестимісячний період нарахування штрафних санкцій, заявлених до стягнення з відповідача.

Частиною 6 ст.232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 7. Додатку №2 від 05.04.2007р. до Договору у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених Договором, Постачальник електричної енергії проводить Споживачу нарахування пені, суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми.

Як вбачається із відмітки уповноваженої особи відділу автоматизованого документообігу та обробки інформації (канцелярію) Господарського суду Львівської області про прийняття позовної заяви, позовну заяву Позивачем подано до Господарського суду Львівської області 09.11.2018р.

З урахуванням доводів мотивувальної частини рішення щодо наявності порушення Відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань з оплати поставленої Позивачем за Договором електричної енергії, фактів здійснення часткового її погашення Відповідачем, встановивши порушення прав Позивача на своєчасну і повну її оплату, а також наявність правових підстав до стягнення з Відповідача на користь Позивача пені за порушення Відповідачем порядку і строку виконання взятих на себе договірних зобовязань з оплати поставленої за Договором електричної енергії, здійснивши перерахунок суми пені, яку належить стягнути з Відповідача на користь Позивача за вказаний Позивачем період з урахуванням поданої Відповідачем заяви про застосування строку позовної давності, та дати звернення Позивача із позовною заявою до господарського суду суд встановив, що позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача 10 609,63 грн. пені за період з 28.02.2018р. по 05.04.2018р. за порушення порядку і строку оплати поставленої за Договором електричної енергії не виходять за межі встановленого приписами п.1 ч.2 ст.258 ЦК України строку позовної давності, а відтак, заява Відповідача від 17.01.2019р. вих. №101 (вх. №2467/19 від 18.01.2019р.) про застосування наслідків спливу строку позовної давності є безпідставною та необґрунтованою.

Перевіривши правильність розрахунку пені за заявлений позивачем період, суд встановив, що такий проведено позивачем невірно, сума належної до стягнення з відповідача на користь позивача пені за порушення порядку і строку оплати поставленої за Договором електричної енергії за вказаний Позивачем період становить 10609,63 грн.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також позивачем нараховано відповідачу 922,94грн. 3% річних за період з 28.02.2018р. по 19.08.2018р., 18,91 грн. інфляційних втрат за період з 28.02.2018р. по 05.04.2018р. Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, встановив правильність та правомірність нарахування сум 3% та інфляційних втрат. Відтак, позивачем не пропущено строк позовної давності на звернення з позовом до суду, тому у задоволенні клопотання відповідача про застосування строку позовної давності суд відмовляє за відсутності правових підстав для його задоволення.

18.01.2019р. відповідачем подано клопотання від 17.01.2019р. вих. №102 (вх. №2468/19), у якому просить суд зменшити розмір нарахованих позивачем штрафні санкції на 100% у звязку з важким матеріальним становищем Яворівської КЕЧ району, а також врахувати факт не доведення позивачем заподіяння йому збитків діями Яворівської КЕЧ.

Приписами ч.1 ст.233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч.2 вказаної статті передбачено, що у випадку, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд зазначає і аналогічну правову позицію викладено, зокрема в п.2.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням господарського суду. У вирішенні пов'язаних з цим питань господарському суду слід враховувати викладене в підпункті 3.17.4 підпункту 3.17 пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (з подальшими змінами. У пункті 3.17.4 підпункту 3.17 пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (з подальшими змінами) зазначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В даному випадку суд, при вирішенні клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій за порушення порядку і строку здійснення оплати поставленої за Договором електричної енергії обєктивно оцінив всі докази, подані сторонами в підтвердження неналежного виконання Відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань, причини їх невиконання, фінансово-економічний стан підприємства відповідача, майновий стан сторін, погашення відповідачем суми основного боргу, стягнення якої є предметом спору у справі, відсутність належних, достатніх та допустимих доказів в підтвердження заподіяння шкоди третім особам внаслідок порушення Відповідачем порядку і строку здійснення оплати поставленої за Договором електричної та дійшов висновків про часткове зменшення суми пені на 50% з 10 609,63 грн. на 5 304,815 грн. пені. При цьому суд звертає увагу на те, що суду надано право зменшувати суму лише пені/штрафу, а не інфляційних втрат чи 3 % річних.

Судові витрати в силу вимог ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 219-221, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району (адреса:81000, Львівська обл., м.Яворів, вул.Львівська, 19, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» (адреса: 79026, м. Львів, вул.Козельницька, 3, ) 5 304,81 грн. пені, 18,91 грн. інфляційних втрат, 922,94грн. 3% річних та 1762,00 грн. судового збору.

3. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

5. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 01.03.2019р.

Суддя Козак І.Б.