ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2019 р. Справа№ 910/8252/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Смірнової Л.Г.

Дідиченко М.А.

при секретарі: Ігнатюк Г.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились

від відповідача: Бачинська А.Ю., дов. б/н від 01.08.18

від третьої особи-1,2: не з'явились

від третьої особи-3: Кучеренко Г.А., ордер 772062 від 19.02.19

від третьої особи-4: Лавринович В.О., ордер 408093 від 10.12.18

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації"

на рішення господарського суду міста Києва від 12.09.2017 р. (повний текст складено 22.09.2017 р.)

у справі № 910/8252/17 (суддя - Отрош І.М.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко"

2) товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Лабораторія фінансів"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

3) товариство з обмеженою відповідальністю "Українська фармацевтична компанія"

4) товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К"

про стягнення 1 103 573,86 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" про стягнення 1 103 573,86 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 14.07.2017 р.).

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.09.2017 р. відмовлено у задоволенні позову.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до положень статтей 601, 603 Цивільного кодексу України, зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" з оплати товару, поставленого йому товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" на підставі договору поставки товару № 353 від 18.11.2014 р., припинились у зв'язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, а отже підстави для стягнення з відповідача заборгованості у сумі 1 103 573,86 грн. за цим договором відсутні.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" - звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати рішення господарського суду міста Києва від 12.09.2017 р. у справі № 910/8252/17 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказував на те, що станом на 10.03.2017 р. та 23.03.2017 р. на підставі договорів надання послуг факторингу у позивача, як фактора, виникло право грошової вимоги на суму 1 131 505,75 грн. до відповідача, яка була наявна на дату укладення цих договорів у товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" (клієнта) з підстав невиконання товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95, як покупцем, умов договору поставки товару № 353 від 18.11.2014 р.

Разом з цим, суд першої інстанції дійшов хибних висновків про припинення зобов'язання відповідача з оплати товару за договором поставки № 353 від 18.11.2014 р. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки до дати укладення договорів факторингу у відповідача не було прав кредитора у зобов'язанні за договором постачання № 4/17 від 02.01.2017 р. та договором поставки № 2 від 19.01.2015 р. Водночас, відповідачем не було доведено факту виконання договору поруки в частині сплати на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К." боргу на суму 120 000,00 грн. в рахунок виконання поручителем зобов'язання за договором постачання № 4/17 від 02.01.2017 р., а в матеріалах справи відсутні докази надання письмової згоди товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" на передачу прав і обов'язків відповідачу за договором поруки. За доводами скаржника, договір про відступлення права вимоги № 2/17 від 14.03.2017 р. не укладався та не підписувався товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко", про що було повідомлено директором цього товариства при розгляді справи, однак судом першої інстанції неправомірно відмовлено у задоволенні клопотання про призначення почеркознавчої та технічної експертизи документів з метою встановлення факту не/підписання договору відступлення права вимоги № 2/7 від 14.03.2017 р. товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2017 р., у складі колегії суддів: Зубець Л.П. (головуючий), Алданова С.О., Мартюк А.І., апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 02.11.2017 р.

01.11.2017 р. до апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.

01.11.2017 р. до апеляційного господарського суду від третьої особи-1 надійшли пояснення, в яких представник товариства підтримав доводи апеляційної скарги.

02.11.2017 р. до апеляційного господарського суду від третьої особи-3 надійшли заперечення на апеляційну скаргу.

02.11.2017 р. до апеляційного господарського суду від третьої особи-4 пояснення із запереченнями на апеляційну скаргу.

02.11.2017 р. до апеляційного господарського суду від позивача та третьої особи-1 надійшли клопотання про призначення судової-технічної та почеркознавчої експертизи документів.

У судовому засіданні 02.11.2017 р. оголошено перерву до 23.11.2017 р.

16.11.2017 р. до апеляційного господарського суду від відповідача надійшли заперечення на клопотання про призначення експертизи.

21.11.2017 р. до апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про приєднання документів.

23.11.2017 р. до апеляційного господарського суду від третьої особи-3 надійшли заперечення проти клопотання про проведення експертизи.

23.11.2017 р. судове засідання не відбулось, у зв'язку з перебування головуючого судді на лікарняному.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 р., у зв'язку з виходом головуючого судді з лікарняного, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 14.12.2017 р.

11.12.2017 р. до апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про приєднання документів.

13.12.2017 р. до апеляційного господарського суду від третьої особи-4 надійшли пояснення по суті спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 р. призначено у справі № 910/8252/17 судову почеркознавчу та технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України; зупинено провадження у справі до закінчення експертних досліджень і отримання судом висновків експертів. Поставлено на вирішення експерта (експертів) наступні питання:

а) чи виконано підпис від імені керівника товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" ОСОБА_7 у договорі про відступлення права вимоги № 2/17 від 14.03.2017 р. тією особою від імені якої він зазначений - ОСОБА_7, чи іншою особою ?

б) чи нанесено відтиск печатки в договорі про відступлення права вимоги № 2/17 від 14.03.2017 р. оригінальною печаткою товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" ?

14.12.2017 р. до апеляційного господарського суду від третьої особи-1 надійшло клопотання про долучення зразків підпису директора та зразків печатки товариства.

Постановою Верховного Суду від 20.02.2018 р. залишено без змін ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 р.

10.05.2018 р. до апеляційного господарського суду від експертної установи надійшло клопотання експерта щодо надання матеріалів необхідних для проведення експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.05.2018 р. поновлено апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 24.05.2018 р.

23.05.2018 р. до апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

24.05.2018 р. до апеляційного господарського суду третьої особи-1 надійшло клопотання про приєднання документів до матеріалів справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2018 р. відкладено розгляд справи на 07.06.2018 р.

07.06.2018 р. до апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про приєднання документів та судової практики в аналогічних справах.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2018 р. розгляд справи відкладено на 05.07.2018 р., викликано для участі у судовому засіданні представників третіх осіб, витребувано з СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області інформацію щодо наявного кримінального провадження, в рамках якого було вилучено у відповідача оригінал договору про відступлення права вимоги № 2/17 від 14.03.2017 р. та його стану.

13.06.2018 р. до апеляційного господарського суду від третьої особи-1 надійшло клопотання про залучення документів до матеріалів справи.

18.06.2018 р. до апеляційного господарського суду від Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи.

03.07.2018 р. до апеляційного господарського суду від третьої особи-1 надійшов супровідний лист з додатком оригіналу листа старшого слідчого СВ Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області.

03.07.2018 р. до апеляційного господарського суду від третьої особи-1 надійшло клопотання про витребування заяви-повідомлення товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" про кримінальне правопорушення та оригіналу договору про відступлення права вимоги № 2/17 від 14.03.2017 р.

03.07.2018 р. до апеляційного господарського суду від відповідача клопотання про відкладення судового засідання.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2018 р. відмовлено у задоволенні клопотання третьої особи-1 про витребування документів; зупинено провадження у справі та направлено матеріали справи до Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення експертизи.

18.07.2018 р. до апеляційного господарського суду від Національної поліції України Ірпінського відділу поліції ГУНП в Київській області надійшло клопотання про долучення документів.

27.07.2018 р. до апеляційного господарського суду від експертної установи надійшло клопотання про уточнення та надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

30.08.2018 р. до апеляційного господарського суду від експертної установи надійшов розрахунок вартості проведення експертизи.

30.08.2018 р. до апеляційного господарського суду від третьої особи-1 надійшло клопотання про долучення копії розрахунку вартості про проведення судової експертизи.

30.08.2018 р. до апеляційного господарського суду від третьої особи-1 надійшов супровідний лист із оригіналом квитанції по оплаті вартості проведення експертизи.

01.11.2018 р. до апеляційного господарського суду від експертної установи надійшов висновок експерта за результатами комплексної почеркознавчої та технічної експертизи документів № 8-4/1352/1353 від 17.09.2018 р.

У зв'язку з ліквідацією Київського апеляційного господарського суду відповідно до акту прийняття-передачі судової справи від 01.11.2018 р. справу № 910/8252/17 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 р., у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Дідиченко М.А., прийнято до розгляду апеляційну скаргу, поновлено провадження та призначено розгляд справи на 11.12.2018 р.

26.11.2018 р. до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли додаткові пояснення з урахуванням висновку експерта.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 р., у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючий), Смірнова Л.Г, Дідиченко М.А., розгляд справи відкладено на 05.02.2019 р.

01.02.2019 р. до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про залучення третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Лабораторія фінансів".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 р. залучено товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Лабораторія фінансів" до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача; відкладено розгляд справи на 19.02.2019 р.

В судовому засіданні 19.02.2019 р. представники відповідача та третьої особи-3,4 просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представники позивача та третіх осіб-1,4 не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. За висновками суду неявка представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників позивача та третіх осіб-1,4 обов'язковою не визнавалась, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності представників позивача та третіх осіб-1,2.

Заслухавши пояснення представників відповідача та третіх осіб 3,4, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 18.11.2014 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" (покупець) укладено договір поставки товару № 353 (далі - договір поставки) (а.с. 32-33 том 1), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передавати у власність покупця лікарські засоби, вироби медичного призначення (медичні вироби) та інше (товар), а покупець зобов'язується приймати товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 договору поставки загальна кількість товару, що має бути поставлений, часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), ціна товару встановлюється сторонами в видаткових накладних. Видаткові накладні є специфікаціями та складають невід'ємну частину цього договору. Постачання товару здійснюється партіями, а партією товару є товар, наведений в одній видатковій накладній. Загальна сума договору визначається фактично сумарною вартістю товару, що був поставлений згідно з цим договором за весь строк його дії.

Поставка товару здійснюється шляхом доставки за адресою, вказаною покупцем, або на умовах самовивозу. Отримання товару здійснюється уповноваженою на це особою покупця. Повноваження особи на отримання товару підтверджуються довіреністю (пункти 2.1, 2.4 договору поставки).

Згідно з пунктом 4.1 договору поставки строк оплати товару, сума кожної поставки вказуються у накладних.

За умовами пункту 8.1 договору поставки він набирає сили з моменту підписання та діє по 31.12.2014 р., а якщо протягом 10 днів до закінчення строку дії даного договору жодна із сторін не виявила бажання його розірвати, він вважається пролонгованим на наступний та кожний наступний календарний рік.

На виконання умов договору поставки постачальником за період з 28.02.2017 р. по 17.03.2017 р. поставлено товар покупцю на загальну суму 1 134 108,43 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними за вказаний період (а.с. 145-270 том 2; а.с. 1-250 том 3; а.с. 1-260 том 4; а.с. 1-72 том 5), які підписані та скріплені печаткою/штампом сторін (продавця і покупця), містять посилання на реквізити договору поставки товару № 353 від 18.11.2014 р. та строк здійснення відповідачем оплати поставленого товару, а саме: 21 день або 28 днів з моменту одержання товару.

10.03.2017 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" (фактор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" (клієнт) укладено договір надання послуги факторингу № Ф100317/2 (а.с. 242-244 том 1), відповідно до умов якого фактор зобов'язується передати грошові кошти у сумі 788 977,86 грн. у розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги за договором поставки товару № 353 від 18.11.2014 р. до товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" (боржник) у розмірі 788 977,86 грн.

Згідно з пунктом 2.1 договору надання послуги факторингу № Ф100317/2 від 10.03.2017 р. детальна інформація про вимогу, строк та порядок відступлення вимоги, строки та умови проведення відповідних розрахунків між клієнтом і фактором визначені у додатку № 1 та додатку № 2 до цього договору. Винагорода фактора дорівнює 5 % від суми відступленої грошової вимоги, визначеної у пункті 1.1 договору. Фактор сплачує клієнту у строк до 01.07.2017 р. шляхом перерахування на його банківський рахунок грошові кошти у розмірі 749 528,96 грн.

Пунктами 6.1, 6.2 договору надання послуги факторингу № Ф100317/2 від 10.03.2017 р. визначено, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін (у разі наявності). Строк дії договору складає 1 рік та починає свій перебіг з моменту, визначеного у пункті 6.1 договору, та закінчується 10.03.2018 р.

Додатком № 1 до договору надання послуги факторингу № Ф100317/2 від 10.03.2017 р. (Перелік вимог) (а.с. 245 том 1) сторони погодили, що до фактора переходить право вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" (боржника) у сумі 788 977,86 грн.

Додатком № 2 до договору надання послуги факторингу № Ф100317/2 від 10.03.2017 р. порядок відступлення вимог (а.с. 246 том 1) сторонами погоджено графік передання вимог - 5 робочих днів з дати підписання договору; склад документації - договір поставки № 353 від 18.11.2014 р., реєстр податкових накладних станом на 10.03.2017 р., реєстр неоплачених видаткових накладних станом на 10.03.2017 р., акт звірки взаємних розрахунків з 01.01.2017 р. по 10.03.2017 р.; термін сплати фактором коштів за передану вимогу - у строк до 01.07.2017 р.; реквізити для сплати.

10.03.2017 р. між сторонами складено акт до договору надання послуги факторингу № Ф100317/2 від 10.03.2017 р. (а.с. 7 том 6), яким сторони засвідчили, що фактору перейшло право вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" щодо сплати заборгованості у розмірі 788 977,86 грн., яка виникла з договору поставки товару № 353 від 18.11.2014 р., укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" та товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко"; клієнт передав, а фактор прийняв у повному обсязі документацію згідно з додатком № 2 до договору та оригінали товарно-транспортних накладних згідно з реєстром станом на 10.03.2017 р.

30.06.2017 р. між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору надання послуги факторингу № Ф100317/2 від 10.03.2017 р. (а.с. 39 том 6), якою сторони погодили, що строк сплати фактором грошових коштів за відступлені товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" права вимоги продовжено до 01.10.2017 р.

28.04.2017 р. позивач направив на адресу товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові № 10/03 за договором надання послуги факторингу № Ф100317/2 від 10.03.2017 р. (а.с. 252 том 1), в якому просив погасити заборгованість на суму 788 977,86 грн. за договором поставки товару № 353 від 18.11.2014 р. у триденний строк з дати отримання повідомлення, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком (а.с. 253 том 1).

Вказане повідомлення про відступлення прав вимоги отримано відповідачем 03.05.2017 р., що підтверджується інформацією з офіційного сайту "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень за ідентифікатором пошуку цінного листа № 440 (а.с. 40 том 6).

23.03.2017 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" (фактор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" (клієнт) укладено договір надання послуги факторингу № Ф230317 (а.с. 247-249 том 1), відповідно до умов якого фактор зобов'язується передати грошові кошти у сумі 342 527,89 грн. у розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги за договором поставки товару № 353 від 18.11.2014 р. до товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" у розмірі 342 527,89 грн.

Згідно з пунктом 2.1 договору надання послуги факторингу № Ф230317 від 23.03.2017 р. детальна інформація про вимогу, строк та порядок відступлення вимоги, строки та умови проведення відповідних розрахунків між клієнтом і фактором визначені у додатку № 1 та додатку № 2 до цього договору. Винагорода фактора дорівнює 5 % від суми відступленої грошової вимоги, визначеної у пункті 1.1 договору. Фактор сплачує клієнту у строк до 01.07.2017 р. шляхом перерахування на його банківський рахунок грошові кошти у розмірі 325 401,50 грн.

Пунктами 6.1, 6.2 договору надання послуги факторингу № Ф230317 від 23.03.2017 р. визначено, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін (у разі наявності). Строк дії договору складає 1 рік та починає свій перебіг з моменту, визначеного у пункті 6.1 договору, та закінчується 23.03.2018 р.

Додатком № 1 до договору надання послуги факторингу № Ф230317 від 23.03.2017 р. (Перелік вимог) (а.с. 250 том 1) сторони погодили, що до фактора переходить право вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" (боржника) у сумі 342 527,89 грн.

Додатком № 2 до договору надання послуги факторингу № Ф230317 від 23.03.2017 р. порядок відступлення вимог (а.с. 251 том 1) сторонами погоджено графік передання вимог - 5 робочих днів з дати підписання договору; склад документації - договір поставки № 353 від 18.11.2014 р., реєстр податкових накладних за період з 11.03.2017 р. по 17.03.2017 р., реєстр неоплачених видаткових накладних станом за період з 11.03.2017 р. по 17.03.2017 р., акт звірки взаємних розрахунків з 11.03.2017 р. по 17.03.2017 р.; термін сплати фактором коштів за передану вимогу - у строк до 01.07.2017 р.; реквізити для сплати.

23.03.2017 р. між сторонами складено акт до договору надання послуги факторингу № Ф230317 від 23.03.2017 р. (а.с. 8 том 6), яким сторони засвідчили, що фактору перейшло право вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" щодо сплати заборгованості у розмірі 342 527,89 грн., яка виникла з договору поставки товару № 353 від 18.11.2014 р., укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" та товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко"; клієнт передав, а фактор прийняв у повному обсязі документацію згідно з додатком № 2 до договору та оригінали товарно-транспортних накладних згідно з реєстром станом з 11.03.2017 р. по 23.03.2017 р.

30.06.2017 р. між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору надання послуги факторингу № Ф230317 від 23.03.2017 р. (а.с. 38 том 6), якою сторони погодили, що строк сплати фактором грошових коштів за відступлені товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" права вимоги продовжено до 01.10.2017 р.

03.05.2017 р. позивач направив на адресу товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові № 23/03 за договором надання послуги факторингу № Ф230317 від 23.03.2017 р. (а.с. 254 том 1), в якому просив погасити заборгованість на суму 324 527,89 грн. за договором поставки товару № 353 від 18.11.2014 р. у триденний строк з дати отримання повідомлення, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком (а.с. 255 том 1).

Вказане повідомлення про відступлення прав вимоги отримано відповідачем 11.05.2017 р., що підтверджується інформацією з офіційного сайту "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень за ідентифікатором пошуку цінного листа № 264 (а.с. 41 том 6).

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначав, що між ним та постачальником за договором поставки товару № 353 від 18.11.2014 р. (товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко") укладено договори надання послуги факторингу № Ф100317/2 від 10.03.2017 р. та № Ф230317 від 23.03.2017 р., на підставі яких позивачу передано право вимоги до відповідача щодо оплати товару на загальну суму 1 131 505,75 грн., поставленого за період з 28.02.2017 р. по 17.03.2017 р. за договором поставки товару № 353 від 18.11.2014 р., однак відповідачем у добровільному порядку зобов'язання з оплати товару невиконанні, у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь (як нового кредитора) заборгованість у розмірі 1 131 505,75 грн.

Під час розгляду справи судом першої інстанції була прийнята заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, зважаючи на сплату 26.04.2017 р. відповідачем на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" грошових коштів у розмірі 27 931,89 грн. (а.с. 230 том 5), а отже розмір заявлених позивачем вимог складає 1 103 573,86 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідно до положень статтей 601, 603 Цивільного кодексу України, зобов'язання відповідача з оплати товару, поставленого йому постачальником (товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко") на підставі договору поставки товару № 353 від 18.11.2014 р., припинились у зв'язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості у сумі 1 103 573,86 грн. за цим договором.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Приписами статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до положень частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З аналізу договору поставки товару № 353 від 18.11.2014 р. вбачається, що він є рамковим договором, тобто таким, що укладений з метою багаторазового застосування, який містить загальні умови поставки товару постачальником, та при цьому погодження істотних умов (найменування товару, кількість, вартість) кожного окремого зобов'язання з поставки товару повинно здійснюватись шляхом підписання між сторонами відповідних видаткових накладних.

Виконання постачальником умов договору поставки товару № 353 від 18.11.2014 р. у період з 28.02.2017 р. по 17.03.2017 р. на загальну суму 1 134 108,43 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними за вказаний період (а.с. 145-270 том 2; а.с. 1-250 том 3; а.с. 1-260 том 4; а.с. 1-72 том 5) і не заперечувалось відповідачем (покупцем) під час розгляду справи.

Право грошової вимоги за зазначеним договором поставки було відступлено товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" (постачальником) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" за договорами надання послуги факторингу № Ф100317/2 від 10.03.2017 р., № Ф230317 від 23.03.2017 р.

Згідно з вимогами статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 1 статті 1078 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до статті 1079 Цивільного кодексу України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" є фінансовою установою, що підтверджується свідоцтвом ФК № 568 від 07.05.2015 р., виданим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с. 30 том 1).

Приписами статті 1082 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Частиною 1 статті 1084 Цивільного кодексу України визначено, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

За умовами частини 1 статті 510 та пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

З огляду на викладене, беручи до уваги дати укладення між сторонами договорів надання послуги факторингу № Ф100317/2, № Ф230317, колегія суддів дійшла висновку, що 10.03.2017 р. та 23.03.2017 р. товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" набуло права вимоги до відповідача за договором поставки товару № 353 від 18.11.2014 р. на загальну суму 1 131 505,75 грн.

При цьому, договір поставки товару № 353 від 18.11.2014 р. не містить положень, які б встановлювали обмеження щодо відступлення прав вимоги (щодо заміни кредитора) за вказаним договором.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилався на ту обставину, що його зобов'язання з оплати товару на вказану суму припинились, оскільки 19.01.2015 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Українська фармацевтична компанія" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" (покупець) укладено договір поставки товару № 2 (а.с. 244-247 том 6), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати належний йому товар у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно здійснити оплату за нього на умовах цього договору.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4 договору поставки товару № 2 від 19.01.2015 р. конкретний асортимент товару, його кількість та вартість вказуються у видаткових накладних на товар, які після оформлення є підставою для проведення оплати за товар. Асортимент товару, його кількість та вартість (ціна) вважаються погодженими у випадку прийняття покупцем товару по видатковій накладній представником покупця.

Пунктами 2.1, 2.2 договору поставки товару № 2 від 19.01.2015 р. сторонами погоджено, що ціна за одиницю та загальну вартість товару вказуються у видатковій накладній на товар. Покупець проводить оплату товару у розмірі 100 % від ціни кожної партії товару впродовж 60 днів з моменту отримання товару, який фіксується у видатковій накладній.

Згідно до пункту 9.1 договору поставки товару № 2 від 19.01.2015 р. договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 р., а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

На виконання умов договору постачальником за період з 03.01.2017 р. по 09.02.2017 р. поставлено покупцю товар на загальну суму 984 010,53 грн., що підтверджується видатковими накладними наявними в матеріалах справи (а.с. 79-99 том 5), які підписані сторонами та скріплені їх печатками; у всіх видаткових накладних міститься посилання на реквізити договору купівлі-продажу № 2 від 19.01.2015 р.

У письмових поясненнях від 31.07.2017 р. (а.с. 239-243 том 6) представник товариства з обмеженою відповідальністю "Українська фармацевтична компанія" вказував, що станом на 14.03.2017 р. вартість неоплаченого товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" товару, поставленого за договором поставки товару № 2 від 19.01.2015 р. за наведений період становив 983 573,86 грн. і такий розмір заборгованості товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" (покупцем) під час розгляду справи не заперечувався.

14.03.2017 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Українська фармацевтична компанія" (первісний кредитор), товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" (новий кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" (боржник) укладено договір № 2/17 відступлення прав вимоги (а.с. 77-78 том 5), відповідно до умов якого первісний кредитор передає належне йому право вимоги згідно з договором купівлі-продажу № 2 від 19.01.2015 р. до боржника (товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко»), а новий кредитор приймає право вимоги, що належне первісному кредитору на суму 983 573,86 грн. Новий кредитор одержує право вимагати від боржника належного виконання зобов'язань зі сплати суми основного боргу (без штрафних санкцій) за договором купівлі-продажу № 2 від 19.01.2015 р.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 договору № 2/17 відступлення права вимоги від 14.03.2017 р. новий кредитор зобов'язується перерахувати платіжним дорученням на поточний рахунок первісного кредитора грошову суму у розмірі 983 573,86 грн. у строк не пізніше 01.05.2017 р. Договір не передбачає надання плати за відступлення первісним кредитором права вимоги новому кредитору.

Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до виконання ними своїх зобов'язань за цим договором (п. 5.1 договору).

Згідно з пунктами 6.2, 6.3 договору № 2/17 відступлення права вимоги від 14.03.2017 р. підписанням цього договору товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" надає згоду товариству з обмеженою відповідальністю "Українська фармацевтична компанія" на передачу своїх прав та обов'язків за договором купівлі-продажу № 2 від 19.01.2015 р. Підписанням цього договору товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" вважається таким, що повідомлене в порядку ст. 516 Цивільного кодексу України про заміну кредитора у зобов'язанні та не потребує будь-яких додаткових погоджень чи повідомлень.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 статті 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Нормами статті 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Такими чином, 14.03.2017 р. відбулась заміна кредитора з товариства з обмеженою відповідальністю "Українська фармацевтична компанія" на товариство з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" у зобов'язанні зі сплати боржником - товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" вартості товару, поставленого йому за договором поставки товару № 2 від 19.01.2015 р. на суму 983 573,86 грн., тобто з 14.03.2017 р. відповідач набув права вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" щодо сплати грошових коштів у розмірі 983 573,86 грн. (вартість товару за договором поставки товару № 2 від 19.01.2015 р.).

Стосовно доводів скаржника та третьої особи-1 про те, що договір відступлення права вимоги № 2/17 від 14.03.2017 р. не укладався та не підписувався товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко", слід зазначити наступне.

Згідно висновку експерта № 8-4/1352-1353 від 17.09.2018 р. Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за результатами комплексної почеркознавчої та технічної експертизи документів проведеної у даній справі визначено, що встановити чи виконані два підписи від імені ОСОБА_7 в графі "Генеральний директор ОСОБА_7 " в двох примірниках договору про відступлення права вимоги № 2/17 від 14.03.2017 р., ОСОБА_7, чи іншою особою, не виявилось можливим, в зв'язку з вкрай обмеженим графічним матеріалом підписів та виконанням їх простими по будові рухами. Два відбитки печатки товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" в двох примірниках договору про відступлення права вимоги № 2/17 від 14.03.2017 р., нанесені печаткою товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко", відбитки якої надані в якості порівняльних зразків.

Оскільки, товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко", як суб'єкт підприємницької діяльності, несе повну відповідальність за законність використання печатки та штампів, а матеріали справи не містять документів, які б свідчили про втрату товариством печатки або її підробку чи інше незаконне використання іншими особами всупереч волі товариства, доводи апелянта та третьої особи-1 судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються.

Окрім цього, за договором відступлення прав вимоги відбувається перехід прав від первісного кредитора до нового кредитора вимагати від боржника належного виконання зобов'язання, тобто договір є двостороннім, передбачає права та обов'язки саме для первісного та нового кредитора, і згода боржника на заміну кредитора у зобов'язанні не встановлена умовами договору поставки товару № 2 від 19.01.2015 р.,

05.04.2017 р. відповідач направив товариству з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог № 32/2017 від 05.04.2017 р. (а.с. 100-101 том 5), що підтверджується фіскальним чеком, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та описом вкладення у цінний лист від 05.04.2017 р. (а.с. 102-104 том 5).

У вказаній заяві відповідач зазначав, що станом на 04.04.2017 р. його заборгованість за договором поставки товару № 353 від 18.11.2014 р., укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко", становить 692 121,94 грн. Разом з цим, заборгованість товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" перед товариством з обмеженою відповідальністю "Українська фармацевтична компанія" за договором купівлі-продажу № 2 від 19.01.2015 р. становить 1 883 573,86 грн., і на підставі договору № 2/17 відступлення права вимоги від 14.03.2017 р., відповідач отримав право вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" на суму 983 573,86 грн. за договором купівлі-продажу № 2 від 19.01.2015 р., а отже враховуючи положення ст. 203 Господарського кодексу України та ст. 601 Цивільного кодексу України, відповідачем заявлено про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 692 121,94 грн., у зв'язку з чим він просив вважати виконаними свої зобов'язання перед товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" за договором поставки товару № 353 від 18.11.2014 р. на суму 692 121,94 грн., та зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" перед відповідачем за договором купівлі-продажу № 2 від 19.01.2015 р. на суму 692 121,94 грн.

Вказана заява товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" про зарахування зустрічних однорідних вимог № 32/2017 від 05.04.2017 р. на суму 692 121,94 грн. отримана товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" 13.04.2017 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 508 (а.с. 103 том 5).

11.04.2017 р. відповідач направив на товариству з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог № 36/2017 від 11.04.2017 р. (а.с. 105-106 том 5), що підтверджується фіскальним чеком, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та описом вкладення у цінний лист від 11.04.2017 р. (а.с. 107-109 том 5).

У вказаній заяві відповідач зазначав, що станом на 11.04.2017 р. заборгованість відповідача за договором поставки товару № 353 від 18.11.2014 р., укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко", становить 363 736,45 грн. Разом з цим, заборгованість товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" перед товариством з обмеженою відповідальністю "Українська фармацевтична компанія" за договором купівлі-продажу № 2 від 19.01.2015 р. становить 1 883 573,86 грн. і на підставі договору № 2/17 відступлення права вимоги від 14.03.2017 р., відповідач отримав право вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" на суму 983 573,86 грн. за договором купівлі-продажу № 2 від 19.01.2015 р., а отже враховуючи положення ст. 203 Господарського кодексу України та ст. 601 Цивільного кодексу України, відповідачем заявлено про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 291 451,92 грн., у зв'язку з чим він просив вважати виконаними свої зобов'язання перед товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" за договором поставки товару № 353 від 18.11.2014 р. на суму 291 451,92 грн., та зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" перед відповідачем за договором купівлі-продажу № 2 від 19.01.2015 р. на суму 291 451,92 грн.

Вказана заява товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" про зарахування зустрічних однорідних вимог № 36/2017 від 11.04.2017 р. на суму 291 451,92 грн. отримана товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" 19.04.2017 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 790 (а.с. 108 том 5).

Частиною 2 статті 516 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Крім того, частиною 2 ст. 517 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

З указаними нормами кореспондуються також приписи ст. 1082 Цивільного кодексу України, відповідно до яких боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Таким чином, до моменту одержання від клієнта або фактора письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові обов'язок виконати грошове зобов'язання на користь фактора у боржника відсутній.

Відповідно до частини 1 статті 1085 Цивільного кодексу України якщо фактор пред'явив боржнику вимогу здійснити платіж, боржник має право пред'явити до заліку свої грошові вимоги, що ґрунтуються на договорі боржника з клієнтом, які виникли у боржника до моменту, коли він одержав повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові.

В зазначеній статті закріплено правило, яке випливає зі статті 603 Цивільного кодексу України та закріплює право боржника пред'явити зустрічні вимоги, які виникли у нього до моменту, коли він одержав повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові.

Відповідно до статті 603 Цивільного кодексу України у разі заміни кредитора боржник має право пред'явити проти вимоги нового кредитора свою зустрічну вимогу до первісного кредитора. У разі заміни кредитора зарахування проводиться, якщо вимога виникла на підставі, що існувала на момент одержання боржником письмового повідомлення про заміну кредитора, і строк вимоги настав до його одержання або цей строк не встановлений чи визначений моментом пред'явлення вимоги. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора, зарахування проводиться, якщо вимога виникла на підставі, що існувала на момент пред'явлення боржникові вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Отже, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, проте, має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. При цьому новий кредитор несе ризики несприятливих для нього наслідків.

Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Статтею 203 Господарського кодексу України передбачено припинення господарського зобов'язання зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування, для чого достатньо заяви однієї сторони, що кореспондується з нормами статті 601 Цивільного кодексу України.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому).

Таким чином, до дати одержання відповідачем надісланих на його адресу позивачем повідомлень про заміну кредитора за договором поставки товару № 353 від 18.11.2014 р. (до 03.05.2017 р. та до 11.05.2017 р.), 05.04.2017 р. та 11.04.2017 р. відповідач направив товариству з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог № 32/2017 від 05.04.2017 р., № 36/2017 від 11.04.2017 р. за договором поставки товару № 353 від 18.11.2014 р. на суму 983 573,86 грн. (692 121,94 грн. + 291 451,92 грн.), які були одержані товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" 13.04.2017 р. та 19.04.2017 р.

При цьому, на момент одержання відповідачем від позивача вказаних повідомлень про заміну кредитора у зобов'язанні за договором поставки товару № 353 від 18.11.2014 р., належне відповідачу право вимоги до третьої особи-1 за договором поставки товару № 2 від 19.01.2015 р. на підставі договору № 2/17 відступлення права вимоги від 14.03.2017 р. на суму 983 573,86 грн. виникло на підставі, що існувала на момент одержання від позивача (нового кредитора) письмових повідомлень про заміну кредитора, та строк належного відповідачу права вимоги настав до одержання від позивача письмових повідомлень про заміну кредитора у зобов'язанні (враховуючи встановлені у договорі поставки товару № 2 від 19.01.2015 р. строки оплати товару та дати поставок за видатковими накладними.

Договором поставки № 353 від 18.11.2014 р. та договорами факторингу № Ф100317/3 від 10.03.2017 р. та № Ф230317/7 від 23.03.2017 р. не було передбачено отримання згоди боржника на відступлення права вимоги новому кредитору, тому відповідач не був обізнаний про заміну первісного кредитора на товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації"

З огляду на викладене, зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" з оплати товару, поставленого йому товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" на підставі договору поставки товару № 353 від 18.11.2014 р., та право вимоги оплати якого було передане позивачу за договорами надання послуги факторингу № Ф100317/2 від 10.03.2017 р., № Ф230317 від 23.03.2017 р. припинились на суму 983 573,86 грн., у зв'язку із здійсненням зарахування зустрічних однорідних вимог і за таких обставин, виконання боржником - товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" свого обов'язку за договором поставки № 353 від 18.11.2014 р. первісному кредиторові - товариству з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" у сумі 983 573,86 грн. є належним виконанням.

Вказана вище правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 15.03.2018 р. у справі № 914/909/17, від 17.04.2018 р. у справі № 910/8303/17, від 19.04.2018 р. у справі № 910/8249/17, від 24.04.2018 р. у справі № 910/7917/17, від 16.05.2018 р. у справі № 910/17770/17.

Стосовно решти заявлених позивачем вимог слід зазначити, що 02.01.2017 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Медичний центр "М.Т.К." (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" (покупець) укладено договір постачання № 4/17 (а.с. 110-111 том 5), відповідно до умов якого постачальник зобов'язався поставити та передати у власність покупця лікарські засоби, вироби медичного призначення, харчові продукти для спеціального дієтичного споживання, косметичні засоби (товар) у кількості, асортименті і по цінах згідно накладних, а покупець зобов'язався прийняти товар та оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.4 договору постачання № 4/17 від 02.01.2017 р. товар за даним договором постачається окремими партіями у відповідності з накладними на основі замовлень покупця. Постачальник формує партії товару виходячи із замовленої номенклатури, кількості, узгоджених цін та умов оплати. Замовлення покупець здійснює письмово та/або засобами телекомунікаційного зв'язку. Перехід права власності на товар відбувається в момент передачі товару в місці постачання у відповідності з п. 3.3 договору. Доказом передачі товару у власність покупця є оформлена належним чином видаткова накладна постачальника, підписана уповноваженими особами сторін, за необхідності засвідчена відбитками печаток/штампів сторін.

Згідно з п.п. 4.1, 4.3 договору постачання № 4/17 від 02.01.2017 р. ціна договору відповідає загальній вартості товару, поставленого за цим договором на протязі його дії, та відповідає сукупній вартості партій товару згідно з видатковими накладними постачальника. Оплата здійснюється шляхом відтермінування платежу на розрахунковий рахунок постачальника протягом 40 календарних днів з моменту отримання товару покупцем на підставі відвантажувальних документів.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2017 р., але в будь-якому випадку до завершення взаєморозрахунків між сторонами (п. 5.1 договору).

На виконання умов договору постачальником за період з 03.01.2017 р. по 28.02.2017 р. поставлено покупцю товар, що підтверджується видатковими накладними наявними в матеріалах справи (а.с. 112-213 том 5), які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками; містять строк оплати товару.

Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2017 р. по 12.04.2017 р., складеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" та товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К." (а.с. 107-109 том 6), заборгованість товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" за договором постачання № 4/17 від 02.01.2017 р. станом на 12.04.2017 р. становила 7 654 172,37 грн. (акт підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками). Такий розмір заборгованості не заперечувався товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" під час розгляду справи.

27.03.2017 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" (поручитель) та товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К." (кредитор) укладено договір поруки (а.с. 214-215 том 5), відповідно до умов якого поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" (боржник) своїх зобов'язань за договором постачання № 4/17 від 02.01.2017 р. (основний договір).

Відповідно до пунктів 2.1, 3.1 договору поруки від 27.03.2017 р. поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов'язань по оплаті поставленого товару за основним договором в сумі 120 000,00 грн. Поручитель зобов'язується виконати за боржника зобов'язання останнього перед кредитором на умовах, в порядку та в строки, визначені в основному договорі.

Пунктом 3.4 договору поруки від 27.03.2017 р. визначено, що до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора в цьому зобов'язанні, у тому числі і ті, що забезпечували його виконання.

Згідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Приписами частин 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Враховуючи наведене, відповідач поручився перед кредитором - товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К." за виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" (боржником за договором постачання № 4/17 від 02.01.2017 р.) своїх зобов'язань з оплати товару, поставленого за вказаним договором поставки в межах 120 000,00 грн.

18.04.2017 р. товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К." звернулось до відповідача з вимогою № 02-272/11 про сплату заборгованості (а.с. 216 том 5), в якій заявник повідомив, що станом на 14.04.2017 р. заборгованість товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" за договором постачання № 4/17 від 02.01.2017 р. становить 7 654 172,37 грн., у зв'язку з чим просило відповідача, як поручителя за договором поруки від 27.03.2017 р., сплатити грошові кошти у розмірі 120 000,00 грн.

21.04.2017 р. відповідач сплатив на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К." грошові кошти у розмірі 120 000 грн. (платіжне доручення № 2222 від 21.04.2017 р.) (а.с. 222 том 5) та направив на адресу товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" повідомлення про надходження вимоги кредитора і докази виконання вказаної вимоги (копію платіжного доручення № 2222 від 21.04.2017 р.), що підтверджується описом вкладення у цінний лист, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та фіскальним чеком від 21.04.2017 р. (219-221 том 5).

Стосовно невірного посилання в призначенні платежу у платіжному дорученні № 2222 від 21.04.2017 р. ("оплата за лікарські засоби згідно з договором поставки № 369/15 від 02.01.2015 р."), слід зазначити, що відповідач звернувся до товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К." з листом № 45/2017 від 24.04.2017 р. (а.с. 114 том 6), в якому вказав на помилковість зазначеного ним призначенні платежу у платіжному дорученні № 2222 від 21.04.2017 р. та просив вважати правильним призначення платежу - оплата згідно з вимогою від 18.04.2017 р. та договору поруки від 27.03.2017 р.

Листом № МТК/02-330/3 від 05.05.2017 р. (а.с. 116 том 6) товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К." повідомило відповідача про прийняття уточнень (зміну) призначення платежу у платіжному дорученні № 2222 від 21.04.2017 р. на «оплата згідно з вимогою від 18.04.2017 р. та договору поруки від 27.03.2017 р.».

Окрім цього, товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К." щодо зазначення відповідачем у платіжному дорученні № 2222 від 21.04.2017 р. призначенні платежу - оплата за лікарські засоби згідно з договором поставки № 369/15 від 02.12.2015 р., вказувало на те, що між сторонами було укладено такий договір, однак станом на 15.03.2017 р. заборгованість відповідача за договором була відсутня, а отже призначення платежу відповідачем вказано помилково.

Так, товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К." долучено до матеріалів справи копію акту звірки взаємних розрахунків (76-111 том 25), складеного з відповідачем, з якого вбачається, що станом на 20.04.2017 р. у відповідача відсутня заборгованість за договором поставки № 369/15 від 02.12.2015 р.; банківську довідку про надходження коштів від відповідача за вказаним договором (а.с. 112-116 том 15), копії платіжних доручень (117-135 том 25), а відповідачем долучено товарно-транспортні накладні, відповідно за договором поставки № 369/15 від 02.12.2015 р. та копії всіх платіжних доручень, що підтверджують факт оплати отриманого товару за вказаним договором (том 8-24).

Таким чином, станом на дату здійснення відповідачем платежу за платіжним дорученням № 2222 від 21.04.2017 р. у сумі 120 000,00 грн. у нього була відсутня заборгованість за договором поставки № 369/15 від 02.12.2015 р., з огляду на що, враховуючи відсутність заперечень щодо зміни призначення платежу, колегія суддів вважає обґрунтованою та правомірною зміну призначення платежу та прийняття третьою особою-4 такої зміни як належне виконання зобов'язання за договором поруки, що свідчить про виконання поручителем (відповідачем) зобов'язань боржника (третьої особи-1) за договором постачання № 4/17 від 02.01.2017 р.

Враховуючи викладене, 21.04.2017 р. відповідач як поручитель третьої особи-1 за договором поруки від 27.03.2017 р., сплатив на користь кредитора (товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К.") заборгованість товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" у розмірі 120 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2222 від 21.04.2017 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

З огляду на викладене, у зв'язку з виконанням відповідачем як поручителем за договором поруки від 27.03.2017 р. обов'язку боржника (товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко") з оплати товару, поставленого кредитором (товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К.") за договором постачання № 4/17 від 02.01.2017 р. на суму 120 000,00 грн., 21.04.2017 р. (дата сплати грошових коштів) до відповідача перейшло право вимоги до третьої особи-1 у розмірі 120 000,00 грн.

Відхиляючи твердження апелянта, що заміна кредитора не відбулась, оскільки відповідно до пункту 8.2 договору постачання № 4/17 від 02.01.2017 р. жодна із сторін не має права передавати свої права за договором третій особі без письмової згоди іншої сторони, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Так, згідно з п. 8.2 договору поставки жодна із сторін не має права передавати свої права за договором третій особі без письмової згоди іншої сторони.

З указаного пункту вбачається, що сторони погодились на заборону передачі права вимоги, а не на заборону поручительства за боржника. Вказані договори (передача права вимоги та порука) не є тотожними за своєю правовою природою, а породжують різні правові відносини між сторонами та мають для останніх різні правові наслідки в силу закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Отже, договір поруки передбачає саме забезпечення виконання зобов'язання боржника, а не передачу прав боржника третій особі, як це визначено пунктом 8.2 договору постачання № 4/17 від 02.01.2017 р.

Як вказав Верховний Суд України у своїй правовій позиції у постанові від 20.02.2012 р. по справі № 6-51цс11, положеннями статей 553, 554, 626 Цивільного кодексу України договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Порука створює права для кредитора та обов'язок для поручителя, при цьому безпосередньо на права та обов'язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов'язання не впливає, оскільки зобов'язання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються та не змінюються.

За таких обставин договір поруки не є правочином про передачу права вимоги третім особам або заміну кредитора у зобов'язанні.

Крім того, ні умовами договору постачання № 4/17 від 02.01.2017 р., ні договором поруки не встановлено обов'язку кредитора та поручителя попереджати чи одержувати згоду боржника (товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко") на укладення договору поруки з метою забезпечення виконання його зобов'язань перед кредитором (товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К. "), як і не передбачено заборони на заміну кредитора шляхом виконання обов'язку боржника поручителем (відповідачем) або обмеження права кредитора на забезпечення виконання зобов'язання боржником шляхом укладення договору поруки.

Водночас, заміна кредитора (з товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К." на товариство з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95") у зобов'язанні зі сплати третьою особою-1 (боржником) грошових коштів у розмірі 120 000,00 грн. відбулась в силу положень законодавства України, зокрема відповідно до статтей 512, 556 Цивільного кодексу України, так як до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні.

04.05.2017 р. відповідач направив на адресу товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог № 43/1/2017 від 21.04.2017 р. (а.с. 223-224 том 5), в якій зазначав, що станом на 14.04.2017 р. заборгованість товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" за договором постачання № 4/17 від 02.01.2017 р. становила 7 654 172,37 грн. При цьому, відповідач виконав у повному обсязі свій обов'язок як поручителя за договором поруки від 27.03.2017 р. сплативши на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "М.Т.К. " грошові кошти у розмірі 120 000,00 грн. і до нього перейшли права кредитора у зобов'язанні з виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" обов'язку з оплати товару, поставленого за договором постачання № 4/17 від 02.01.2017 р. на суму 120 000,00 грн. Оскільки станом на 21.04.2017 р. заборгованість відповідача за договором поставки товару № 353 від 18.11.2014 р., укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко", становить 147 931,89 грн., у зв'язку з чим, враховуючи положення ст. 203 Господарського кодексу України та ст. 601 Цивільного кодексу України, відповідачем заявлено про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 120 000,00 грн., та він просив вважати виконаними свої зобов'язання перед товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" за договором поставки товару № 353 від 18.11.2014 р. на суму 120 000,00 грн., та зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" перед відповідачем за договором поруки від 27.03.2017 р.

Вказана заява про зарахування зустрічних однорідних вимог № 43/1/2017 від 21.04.2017 р. на суму 120 000,00 грн. отримана товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" 10.05.2017 р., що підтверджується роздруківкою з сайту "Нова пошта" щодо відстеження пересилання за номером накладної 2828 (а.с. 226 том 5). Заперечень третьої особи-1 щодо отримання нею 10.05.2017 р. від відповідача іншої поштової кореспонденції матеріали справи не містять.

Таким чином, до дати одержання відповідачем надісланого на його адресу позивачем повідомлення про заміну кредитора за договором поставки товару № 353 від 18.11.2014 р. (до 11.05.2017 р.), 04.05.2017 р. відповідач направив товариству з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог № 43/1/2017 від 21.04.2017 р. за договором поставки товару № 353 від 18.11.2014 р. на суму 120 000,00 грн., яка була одержана третьою особою-1 10.05.2017 р.

При цьому, на момент одержання відповідачем від позивача повідомлень про заміну кредитора у зобов'язанні за договорами факторингу (за договором поставки товару № 353 від 18.11.2014 р.), належні відповідачу вимоги до третьої особи-1 у сумі 120 000,00 грн. виникли на підставі, що існувала на момент одержання від позивача (нового кредитора) письмових повідомлень про заміну кредитора, та строк належних відповідачу вимог настав до одержання від позивача письмових повідомлень про заміну кредитора у зобов'язанні.

З огляду на викладене, враховуючи положення статтей 601, 603 Цивільного кодексу України, зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" з оплати товару, поставленого йому товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" на підставі договору поставки товару № 353 від 18.11.2014 р., та право вимоги оплати якого було передане позивачу (товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації") за договорами надання послуги факторингу № Ф100317/2 від 10.03.2017 р. та № Ф230317 від 23.03.2017 р. припинились на суму 120 000,00 грн., у зв'язку із здійсненням зарахування зустрічних однорідних вимог і за таких обставин, виконання боржником - товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріус-95" свого обов'язку за договором поставки № 353 від 18.11.2014 р. первісному кредиторові - товариству з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" у сумі 120 000,00 грн. є належним виконанням.

Заяви відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог не оскаржені та не визнані недійсними у встановленому законодавством порядку, і відповідач реалізував своє право на зарахування зустрічних однорідних вимог з первісним кредитором (товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко") до моменту отримання від позивача повідомлення про перехід до нього права вимоги на підставі відповідних договорів факторингу, тому зобов'язань відповідача за договором поставки № 353 від 18.11.2014 р. на загальну суму 1 103 573,86 грн. (983 573,86 грн. + 120 000,00 грн.) є припиненими, у зв'язку з чим суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

При цьому, твердження позивача, що різний суб'єктний склад договорів поставок (договору поставки товару № 353 від 18.11.2014 р., договору постачання № 4/17 від 02.01.2017 р. та договору купівлі-продажу № 2 від 19.01.2015 р.) унеможливлює здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог є необґрунтованими, оскільки у зв'язку з заміною кредитора у зобов'язанні та набуттям відповідачем як новим кредитором прав вимог до третьої особи-1 (на підставі договору № 2/17 відступлення права вимоги від 14.03.2017 р. та у зв'язку зі сплатою як поручителем заборгованості боржника) відповідач став новим кредитором за договором постачання № 4/17 від 02.01.2017 р. та за договором поставки товару № 2 від 19.01.2015 р.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Відповідно до ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 12.09.2017 р. у справі № 910/8252/17, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструкторизація" на рішення господарського суду міста Києва від 12.09.2017 р. у справі № 910/8252/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 12.09.2017 р. у справі № 910/8252/17 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Матеріали справи № 910/8252/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 04.03.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Л.Г. Смірнова

М.А. Дідиченко