РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.03.2019Справа № 910/16532/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г. розглянув у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК"- Славкіної Марини Анатоліївни (АДРЕСА_1)

до Публічного акціонерного товариства "КИЇВХЛІБ" (04080, м. Київ, вул. Межигірська, 83)

про стягнення 1 586,61 грн.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК"- Славкіної Марини Анатоліївни звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "КИЇВХЛІБ" про стягнення 1 586,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" (надалі - позивач) та Публічним акціонерним товариством "КИЇВХЛІБ" (надалі - відповідач) укладено договорів оренди № БГТ-01 від 16.12.2015. Відповідно до умов договору, сторони дійшли згоди, що відповідач передає, а позивач приймає в тимчасове платне користування (оренду) нежитлові приміщення площею 10,2 м2 та 2 м2 в будівлі за адресою: м. Київ, вул. Богатирська, 5, на умовах і в порядку, передбачених цим Договором, для здійснення господарської діяльності під офіс та розміщення банкомату. За доводами позивача, останнім було сплачено аванс, який передбачений умовами договору (п. 3.1.8. Договору) за останній місяць оренди. Проте, враховуючи, що об'єкт оренди був повернутий відповідачу на підставі акту приймання-передачі від 12.05.2016, а тому залишок суми сплаченої позивачем за останній місяць оренди є 1 586,61 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.12.18 на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України залишено позовну заяву без руху та встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви, а саме надати суду докази направлення на адресу відповідача листів №9-2/864 від 21.02.2017 та №9-2/3023 від 21.06.2017 про добровільне виконання грошових зобов'язань.

22.12.2018 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК"- Славкіної Марини Анатоліївни про усунення недоліків позовної заяви, в якій позивач надав на виконання вимог ухвали Господарського суду м. Києва від 13.12.2018 письмові пояснення щодо неможливості надання суду доказів направлення на адресу відповідача листів №9-2/864 від 21.02.2017 та №9-2/3023 від 21.06.2017 про добровільне виконання грошових зобов'язань, оскільки попереднім керівництвом банку не передавалися Уповноваженій особі документи судових, кредитних та інших справ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/16532/18 постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

25.01.2019 до господарського суду надійшов відзив, у якому відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами з тих підстав, що припинення договору відбулось в результаті ліквідації ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик", а тому відповідно до 3.1.8 договору оренди №БГТ-01 від 16.12.2015 авансовий платіж залишається у орендаря.

01.02.2019 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач не погоджується з доводами відповідача, оскільки відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження того, що договір оренди був розірваний з ініціативи орендаря.

01.03.2019 до господарського суду надійшли пояснення відповідача, відповідно до яких останній зазначає, що в акті приймання-передачі майна до договору оренди №БГТ-01 від 16.12.2015, який підписувався 12.05.2017, сторони визначили та підтвердили, що після підписання цього акту не мають і не будуть мати у майбутньому будь-яких претензій майнового та іншого характеру.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

16 грудня 2015 року між Публічним акціонерним товариством "КИЇВХЛІБ" (надалі- орендодавець, відповідач) та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" (надалі - орендар, позивач) укладено договір оренди № БГТ-01 (далі - договір).

Відповідно до пунктів 1.1. та 2.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування (оренду) нежитлові приміщення площею: 10,2 м2 та 2 м2 в будівлі за адресою: м. Київ, вул. Богатирська, 5 (надалі - об'єкт оренди), на умовах і в порядку, передбачених цим договором, для здійснення господарської діяльності під офіс та розміщення банкомату.

За змістом пункту 5.2. договору, передача та повернення об'єкту оренди здійснюється за актом приймання-передачі, що складається уповноваженими представниками сторін, підписується ними у двох автентичних примірниках по одному для кожної сторони, що мають однакову юридичну силу.

01 січня 2016 року між орендодавцем та орендарем підписано акт приймання-передачі об'єкту оренди по договору № БГТ-01 від 16 грудня 2015 року, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв об'єкт оренди в тимчасове платне користування.

Відповідно до п. 3.1.1. договору орендар сплачує орендодавцеві орендну плату за користування об'єктом оренди, передбачену цим договором.

Так, умовами п.3.1.2. договору визначено розмір орендної плати за один квадратний метр площі об'єкту оренди:

160,02 грн. (сто шістдесят гривень 02 коп.), у т.ч. ПДВ, за приміщення, площею 10,2 м2;

500,04 грн. (п'ятсот гривень 04 коп.), у т.ч. ПДВ, за приміщення, площею 2 м2.

Таким чином, загальний розмір орендної плати за договором складає 2 632,28 грн. (в т.ч. за користування об'єктом оренди площею 10,2 м2 - 1632,20 грн., площею 2 м2- 1000,08 грн.).

Також згідно з п. 3.1.8. договору передбачена сплата орендарем орендодавцю до 20.01.2016, окремо від орендної плати за поточний місяць, авансового платежу (аванс) у розмірі орендної плати за 1 (один) місяць, який зараховується як орендна плата за останній місяць строку оренди.

Орендодавець має право з авансового платежу утримувати суми грошових вимог до орендаря, а саме: сплату несплаченої орендної плати, суми неустойки, передбаченої цим договором та суми, що необхідні для усунення пошкодження об'єкту оренди та/або комунікацій, що спричинені з вини орендаря.

У випадку якщо договір достроково припиняється за ініціативою орендаря, авансовий платіж залишається у орендодавця.

На виконання п.3.1.8. договору орендар оплатив орендодавцю авансом орендну плату за останній місяць строку оренди (за грудень 2016 року) у розмірі 2 632,28 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 29_170294 від 29 січня 2016 року.

Пунктом 4.1. сторони встановили, що цей договір набирає чинності з момент у його підписання сторонами, з урахування дати прийняття об'єкту оренди орендарем за актом приймання-передачі, та дійсний до 31 грудня 2016 року.

05 квітня 2016 року на підставі постанови Правління Національного банку України № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ХРЕЩАТИК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02 червня 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування від 05 квітня 2018 року № 994 всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Славкіній М.А.

24 травня 2018 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 1452 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» строком на два роки з 06 червня 2018 року до 05 червня 2020 року включно та продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» Славкіної М.А.

12 травня 2016 року між сторонами договору було підписано акт приймання-передачі майна, відповідно до якого орендар в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації повернув орендодавцю об'єкт оренди зі строкового платного користування.

21 лютого 2017 року у зв'язку із закриттям договору оренди № БГТ-01 від 16.12.2015 Банк звернувся до відповідача з вимогою вих. №9-2/864 про повернення невикористаного авансу (гарантійного платежу) у розмірі 1 586,61 грн.

Аналогічна вимога Банку адресувалась Голові правління ПАТ "КИЇВХЛІБ" також від 21.06.2017 за вих. № 9-2/3023, проте, остання була залишена без відповіді та задоволення, що стало наслідком звернення позивача з позов до суду про стягнення вищевказаної суми авансу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір за своїм змістом та правовою природою є договором найму (оренди).

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналогічні норми містяться в положеннях ст. 283 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Як зазначалось вище, у пунктах 3.1.2. та 3.1.8. договору сторони передбачили, що загальний розмір орендної плати за договором складає 2 632,28 грн, при цьому позивач зобов'язався сплатити авансовий платіж (аванс) у розмірі орендної плати за 1 (один) місяць, який зараховується як орендна плата за останній місяць строку оренди.

Частиною 2 статті 570 Цивільного кодексу України визначено, що якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Водночас, за приписами положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). На відміну від завдатку аванс - це спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції. Аванс сплачується боржником у момент настання обов'язку платити та виконує функцію попередньої оплати.

Судом встановлено, що позивачем на виконання свої зобов'язання за договором було сплачено гарантійний платіж за оренду приміщення за останній місяць строку оренди у розмірі 2 632,28 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 29_170294 від 29 січня 2016 року.

Судом також встановлено, що відповідно до п. 4.1. договору даний договір укладений між сторонами до 31 грудня 2016 року, тобто, останнім місяцем строку оренди є грудень 2016 року.

Поряд з цим, із матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови Правління Національного банку України № 234 від 05 квітня 2016 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ХРЕЩАТИК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

12 травня 2016 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" та Головою правління ПАТ "КИЇВХЛІБ" було підписано Акт приймання-передачі майна, відповідно до якого позивач повернув відповідачу зі строкового платного користування нежитлові приміщення площею 10,2 м.кв. та 2 м.кв. в будівлі за адресою: м. Київ, вул. Богатирська, 5.

Зі змісту договору вбачається, що у випадку, якщо договір достроково припиняється за ініціативою позивача, авансовий платіж залишається у відповідача (п. 3.1.8 договору).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також положення ч. 3 п. 3.1.8 договору, суд дійшов висновку, що позивачем у порядку ст.ст. 76-79 ГПК України не доведено, що дострокове припинення договірних правовідносин виникло не з ініціативи орендаря, який у відповідності до постанови Правління Національного банку України № 234 від 05 квітня 2016 року був віднесений до категорії неплатоспроможних, а за ініціативою відповідача. Жодних спростувань щодо посилання відповідача на вищевказаний пункт договору позивач також не надав.

При цьому, судом враховано, що під час повернення об'єкта оренди за договором № БГТ-01 від 16.12.2015 та підписання Акту приймання-передачі майна від 12.05.2016 сторони визнали та підтвердили, що після підписання цього Акту, не мають і не будуть мати у майбутньому будь-яких претензій майнового та іншого характеру.

Таким чином, даною умовою сторони визначили відсутність одна до одної майнових вимог, в тому числі пред'явлення претензій на майбутнє за договором оренди №БГТ-01 від 16.12.2015.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК"- Славкіної Марини Анатоліївни щодо стягнення з відповідача залишку авансового платежу у розмірі 1 586,61 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в позові, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.03.2019

Суддя Л. Г. Пукшин