СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду

06 березня 2019 року Справа № 922/2545/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Попков Д.О., суддя Стойка О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «СТС», м. Харків вх. № 688 Х/З на рішення господарського суду Харківської області від 12.09.2016 р. у справі № 922/2545/16 (суддя Сальнікова Г.І., повний текст складено та підписано 19.09.2016 р.)

за позовом Харківської міської ради, м. Харків

до Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «СТС», м. Харків

про внесення змін до договору

ВСТАНОВИЛА:

01.08.2016 р. Харківська міська рада звернулася з позовом до господарського суду Харківської області до Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «СТС» про внесення змін до договору оренди землі 16.11.2010 р. за № 40 шляхом визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди землі в редакції позивача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.09.2016 р. позов задоволено, внесено зміни до договору оренди землі від 16.11.2010 р. № 40 шляхом визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди землі, редакцію якої викладено у резолютивній частині рішення суду, а також з відповідача на користь позивача стягнуто 1 378 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач 27.02.2019 р. звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю, а також клопоче про поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження даного рішення суду.

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку відповідач посилається на те, що в судовому розгляді справи у суді першої інстанції він не приймав участі, а дізнався про існування оскаржуваного рішення суду отримавши лист ГУ ДФС України у Харківській області від 21.12.2018 р. № 53443/10/20-40-56-05-22 про причини його невиконання. В подальшому відповідач звернувся до господарського суду Харківської області із заявою про надання копії судового рішення, яку отримав 21.02.2019 р., на підтвердження чого до апеляційної скарги додано засвідчену копію рішення господарського суду Харківської області від 12.09.2016 р. у справі № 922/2545/16, на зворотній стороні останнього аркуша якої міститься відбиток печатки господарського суду Харківської області та відбиток календарного штемпелю від 21.02.2019 р.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

У справі "Пелевін проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (див., наприклад, рішення у справі "Делкурт проти Бельгії", від 17 січня 1970 року, пункт 25, Серія А, N 11). Суд повторює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див., наприклад, рішення у справі "Ашінгдан проти Сполученого Королівства", від 28 травня 1985 року, пункт 57, Серія А, N 93).

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ГПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обовязки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у позовній заяві посилається, зокрема, на надсилання проекту додаткової угоди до договору оренди землі разом з листом-пропозицією відповідачеві, що, на його думку, підтверджується копією відповідного поштового відправлення.

До позовної заяви Харківською міською радою додано копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 839 без відмітки про отримання адресатом та поштового конверту з довідкою підприємства звязку про його повернення внаслідок закінчення терміну зберігання від 21.04.2016 р.

Ухвалою від 04.08.2016 р. судом першої інстанції прийнято позовну заяву Харківської міської ради до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 15.08.2016 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.08.2016 р. розгляд справи відкладено на 12.09.2016 р.

Зазначені ухвали місцевого господарського суду відповідачем не були отримані, про що свідчать поштові конверти з довідками ПАТ «Укрпошта» про повернення у звязку із закінченням терміну зберігання.

Судом першої інстанції 12.09.2016 р. вирішено спір по суті за відсутності у судовому засіданні представника відповідача, за результатами чого прийнято оскаржуване рішення у справі.

При цьому, рішення господарського суду Харківської області від 12.09.2016 р. так само не отримано ОК ГБК «СТС», що підтверджується поштовим конвертом з довідкою ПАТ «Укрпошта» про повернення у звязку із закінченням терміну зберігання.

Відповідно до правової позиції ОСОБА_1 Верховного Суду, викладеній у постанові від 12.12.2018 р. у справі № 752/11896/17, повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи.

За змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її ненадходження за адресою, повідомленою суду (п. 31 постанови від 20.06.2018 р. у справі № 127/2871/16-ц).

З огляду на зазначене, повернення процесуальних документів у справі № 922/2545/16 за зворотною адресою за закінченням терміну зберігання, без встановлення судом дійсних причин такого повернення, не може вважатися належним повідомленням сторони про розгляд справи за її участю, що обумовлює виключність даного випадку, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 261 ГПК України.

Таким чином, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, виходячи з принципу верховенства права, Східний апеляційний господарський суд вважає, що відповідачем за поважних причин перевищено період часу після спливу процесуального строку на оскарження рішення суду, тому клопотання скаржника про поновлення пропущеного процесуального строку підлягає задоволенню на підставі п. 1 ч. 2 ст. 261 ГПК України у звязку з неналежним повідомленням судом першої інстанції про розгляд справи.

Апеляційна скарга ОК «ГБК «СТС» відповідає вимогам статті 258 Господарського процесуального кодексу України, підстав для її повернення, залишення без руху, а також відмови у відкритті апеляційного провадження не встановлено.

Заперечень проти відкриття апеляційного провадження від інших учасників провадження у справі не надійшло.

Керуючись ст. ст. 258, 261, 262, 263, 267 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

1. Поновити Обслуговуючому кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «СТС» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 12.09.2016 року у справі № 922/2545/16.

2. Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «СТС» на рішення господарського суду Харківської області від 12.09.2016 р. у справі № 922/2545/16.

3. Призначити справу до розгляду на "08" квітня 2019 р. о 11:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 110.

4. Повідомити учасників процесу про дату розгляду справи.

5. Запропонувати учасникам протягом 15 днів подати до апеляційного господарського суду: відзив, відповідь, заперечення, документи в обґрунтування вимог та заперечень.

6. Довести до відома учасників апеляційного провадження, що нез'явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.

7. Зупинити дію рішення господарського суду Харківської області від 12.09.2016 р. у справі № 922/2545/16.

8. Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя В.І. Пушай

Суддя Д.О. Попков

Суддя О.В. Стойка