РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/953/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Малєєвої О. В., секретар судового засідання Конашенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія"

до відповідачів: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ", Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" про:

- визнання права позивача на використання (споживання) природного газу для виробництва теплової енергії у обсягах, встановлених договорами, які укладені із НАК "Нафтогаз України" щодо кожного місяця такого споживання;

- визнання протиправною відмови НАК "Нафтогаз України" у видачі номінацій позивачу на використання (споживання) природного газу для виробництва теплової енергії у обсягах, встановлених відповідними договорами;

- визнання протиправною відмови НАК "Нафтогаз України" у підписанні актів приймання-передачі природного газу для виробництва теплової енергії позивача за жовтень 2016 року та березень 2017 року, відповідно до умов укладених договорів;

- визнання правомірним (санкціонованим) відбір (використання, споживання) природного газу позивачем у жовтні 2016 року та березні 2017 року для виробництва теплової енергії на підставі укладених договорів;

- визнання протиправними дії АТ "УКРТРАНСГАЗ" щодо включення обсягів природного газу використаного позивачем у жовтні 2016 року та березні 2017 року для виробництва теплової енергії, в межах укладених між позивачем та НАК "Нафтогаз України" договорів, до складу негативних місячних небалансів, які виникли в жовтні 2016 року та березні 2017 року;

- визнання протиправними дій ПАТ "ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ" щодо направлення позивачу повідомлень про припинення газопостачання у жовтні 2016 року та березні 2017 року,

за участю представників:

позивача - Кузьмічової Т. В.,

ПАТ "Івано-Франківськгаз" - Тюріна В. В.,

АТ "Укртрансгаз" - Римарука Ю. І.,

НАК "Нафтогаз України": Старчика А. А.,

установив таке.

1. Предмет позову.

ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" звернулася з позовними вимогами до Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (відповідач-1), АТ "УКРТРАНСГАЗ" (відповідач-2), ПАТ "Івано-Франківськгаз" (відповідач-3) про:

- визнання права позивача на використання (споживання) природного газу для виробництва теплової енергії у обсягах, встановлених у п. 2.1 договору від 27.10.2016 № 5254/1617-БО-15, п. 2.1 договору від 10.10.2016 № 5172/1617-ТЕ-15, які укладені із Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" щодо кожного місяця такого споживання;

- визнання протиправною відмови Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" у видачі номінацій позивачу на використання (споживання) природного газу для виробництва теплової енергії у обсягах, встановлених у п. 2.1 договору від 27.10.2016 № 5254/1617-БО-15, п. 2.1 договору від 10.10.2016 № 5172/1617-ТЕ-15, які укладені із Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України";

- визнання протиправною відмови Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" у підписанні актів приймання-передачі природного газу для виробництва теплової енергії ТОВ "СТАНІСЛАВСЬКА ТЕПЛОЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ" за жовтень 2016 року та березень 2017 року, відповідно до умов укладених договорів від 27.10.2016 № 5254/1617-БО-15, п. 2.1 договору від 10.10.2016 № 5172/1617-ТЕ-15;

- визнання правомірним (санкціонованим) відбір (використання, споживання) природного газу позивачем у жовтні 2016 року та березні 2017 року для виробництва теплової енергії на підставі укладених договорів від 27.10.2016 № 5254/1617-БО-15, від 10.10.2016 № 5172/1617-ТЕ-15;

- визнання протиправними дії АТ "УКРТРАНСГАЗ" щодо включення обсягів природного газу використаного позивачем у жовтні 2016 року та березні 2017 року для виробництва теплової енергії, в межах укладених між позивачем та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" договорів від 27.10.2016 № 5254/1617-БО-15, від 10.10.2016 № 5172/1617-ТЕ-15, до складу негативних місячних небалансів, які виникли в жовтні 2016 року та березні 2017 року;

- визнання протиправними дій ПАТ "ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ" щодо направлення позивачу повідомлень про припинення газопостачання у жовтні 2016 року та березні 2017 року.

2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

2.1 Суд відповідно до ухвали від 05.11.2018 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Суд встановив відповідачам строк для надання відзиву на позовну заяву і всіх наявних доказів, що підтверджують заперечення проти позову, до п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, для подання відповіді на відзив та заперечення на відповідь - п'ять днів з дня їх отримання.

2.2 Відповідач-1 подав клопотання від 23.11.2018 №14/4-3064 (вх. №18713/18 від 29.11.2018) про залишення позову без розгляду. Дане клопотання мотивовано тим, що позовні вимоги заявлені з чотирьох окремих підстав, що мають окремі предмети та обсяги доказування. Вважає, що сумісний розгляд таких позовних вимог перешкоджатиме з'ясуванню взаємних прав та обов'язків. Вказує на відсутність підстав для застосування положень ст. 173 ГПК України.

Позивач подав заперечення на клопотання від 10.12.2018 (вх. №19741/18 від 17.12.2018), в якому вказав на пов'язаність правовідносин сторін і на те, що вимоги до Відповідача-1 є основними, а вимоги до відповідача-2 та відповідача-3 - похідними. Вважає, що об'єднання вимог відбулось відповідно до ухвали суду про відкриття провадження у справі від 05.11.2018.

В судовому засіданні 18.12.2018 представник відповідач-2 підтримав це клопотання, представник відповідача-3 підтримав заперечення позивача.

Суд відмовив в задоволенні клопотання з огляду на те, що відповідно до ч. 1 ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз'єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об'єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства (ч. 6 ст. 173 ГПК України). Проте можливості залишити позов без розгляду з підстав, наведених відповідачем-1, норми ГПК України, а саме ст. 226, не передбачає.

2.3 В підготовчому судовому засіданні 01.02.2019 суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача-1 №14/4-246 від 31.01.2019 про відкладення підготовчого засідання з огляду на те, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 183, п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. В даному випадку сплив вже продовженого строку підготовчого провадження та повторна неявка в судове засідання представника відповідача-1 унеможливили відкладення підготовчого засідання.

2.4 Відповідно до ч. 1, 6 ст. 119 ГПК України суд визнав поважними причини пропуску та поновив позивачу строк подання відповіді на відзив, а відповідачу-1 - заперечень на відповідь на відзив.

2.5 При розгляді справи по суті на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України в судовому засіданні 08.02.2019 оголошувалась перерва до 26.02.2019.

3. Зміст позовних вимог та заперечень на позов, пояснення учасників справи.

3.1 Позовна заява від 29.10.2018 (вх. №16394/18 від 29.10.2018).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до ЗУ "Про ринок природного газу" позивач є захищеним споживачем і на нього поширюються дія постанови КМУ від 01.10.2015 №758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)" (надалі "Положення") та розпорядження КМУ від 05.10.2016 № 742-р «Про деякі питання опалювального сезону 2016/2017 року». Вважає, що відповідач-1 неправомірно відмовив йому у видачі номінації на постачання природного газу в жовтні 2016 року та в березні 2017. Необхідними умовами для застосування вказаних нормативних актів вказує наявність договорів на постачання природного газу та графіка погашення заборгованості. Заборгованість виробника теплової енергії, на думку позивача, не може бути перешкодою для виконання обов'язків щодо своєчасної видачі номінацій. Зазначає, що за умови відсутності номінацій відбір позивачем природного газу у вказані періоди визнано несанкціонованим, а обсяги використаного природного газу віднесені відповідачем-2 до складу негативних місячних небалансів та включені до складу послуги з балансування в рамках договірних відносин щодо транспортування природного газу між відповідачем-2 та відповідачем-3. За наведених обставин відповідач-3 має право на виставлення вимоги позивачу щодо компенсації вартості послуги з балансування по обсягах природного газу за жовтень 2016 року та березень 2017 року із застосування коефіцієнту 2. Також відповідач-3 направляв позивачу повідомлення про припинення газопостачання у вказані періоди. Обрання способу захисту порушеного права обґрунтовує приписами ст. 15, 16 ЦК України, ст. 5 ГПК України.

3.2 Відзив на позов відповідача-1 від 23.11.2018 №14/4-3063 (вх. №18709/18 від 29.11.2018). Позовні вимоги не визнає.

3.2.1 Зазначає, що умови укладених між сторонами договорів постачання природного газу та положення постанови КМУ № 758 не містять жодної норми, яка би встановлювала безумовний обов'язок відповідача-1 здійснювати постачання природного газу позивачу. Вважає, що позивач не виконав вимоги п. 17 Положення, оскільки рівень розрахунків даного споживача за усіма укладеними з відповідачем-1 договорами становив лише 80 відсотків. Як наслідок, відповідач-1 не підтвердив планові обсяги природного газу на жовтень 2016 та березень 2017, не постачав позивачу природний газ у вказані періоди і, відповідно, не підписав акти приймання-передачі природного газу. А тому оператор ГРМ за відсутності правових підстав в жовтні 2016 та березні 2017 здійснив розподіл позивачу природного газу, що не був власністю відповідач-1. Оскільки санкціонованим вважається відбір споживачем газу у межах договірного обсягу та за наявності підтвердженої номінації, то за відсутності останньої такі дії кваліфікуються як несанкціонований відбір газу. А обсяги несанкціоновано відібраного позивачем природного газу повинні вноситись в алокацію відповідача-2, як оператора ГРМ.

3.2.2 Вважає, що розпорядження КМУ №742-р має застосовуватись у сукупності з приписами ЗУ «Про ринок природного газ», Кодексу ГТС, Кодексу ГРМ, Правил постачання природного газу, Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу тощо. На його думку, вказане розпорядження поширюється лише на жовтень 2016 року (для забезпечення своєчасного початку роботи теплопостачальних підприємств) і не стосується інших періодів, зокрема не може бути застосовано до березня 2017 року.

3.2.3 Зазначає, що чинним законодавством України не обмежено право позивача в одному періоді мати декількох постачальників природного газу.

3.2.4 Заперечує обрання позивачем належного способу захисту порушеного права, оскільки заявлені позовні вимоги не призводять до поновлення прав позивача та у разі їх задоволення не можуть бути виконані у примусовому порядку. Крім того, предметом позову не можуть бути обставини, які виступають доказами у справі, зокрема підписання актів приймання-передачі.

3.3 Відзив на позов відповідача-2 від 27.11.2018 №2601ВИХ-18-2339 (вх.№19176/18 від 06.12.2018).

Позовні вимоги не визнає. Вказує, що відповідно до положень Кодексу ГТС та умов укладеного з відповідачем-3 договору передумовою надання послуг балансування є наявність у відповідача-3 негативного місячного небалансу, що не був врегульований у строк до 12-го числа наступного місяця. Відповідач-2 здійснив алокацію обсягів природного газу, відібраних відповідачем-3 з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи - газорозподільної системи, оператором якої є відповідач-3, за результатами чого були виявлені обсяги негативних місячних небалансів, зокрема у жовтні 2016 року та березні 2017 року у відповідних обсягах. Обсяги негативних небалансів були визначені за процедурою алокації на підставі даних номінацій/місячних номінацій / реномінацій, поданих замовником послуг по точці входу та по точці виходу, та даних суміжних операторів, суміжних газовидобувних підприємств, газовидобувних підприємств, прямого споживача. У разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи. Відповідач-2 при здійсненні алокації обсягів природного газу, відібраних відповідачем-3, керувався інформацією про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем, об'єкти якого підключені до газорозподільної системи відповідача-3. Оскільки відповідач-1 не надавав номінації для позивача по відповідних періодах та не був його постачальником, то у відповідача-2 були відсутні підстави для транспортування відповідних обсягів природного газу позивачу з ресурсу відповідача-1. Несанкціоновано відібрані позивачем з газорозподільної системи відповідача-3 обсяги природного газу були відібрані з ресурсу відповідача-2.

3.4 Відзив на позов відповідача-3 від 27.11.2018 №IF007-СК-12480-1118 (вх.№18558/18 від 27.11.2018).

Заперечив щодо задоволення позову в частині визнання протиправними його дій щодо направлення позивачу повідомлень про припинення газопостачання. Посилається на умови укладеного з позивачем типового договору з розподілу природного газу, зокрема п. 7.4, 9.1, та положення Кодексу ГРМ, відповідно до яких відсутність підтверджених у споживача планових обсягів (номінацій) природного газу на відповідний розрахунковий період, яким є календарний місяць, дає відповідачу 3 правові підстави для здійснення примусових заходів з припинення (обмеження) розподілу природного газу до котельні позивача.

3.5 Відповідь позивача на відзив відповідача-1 від 14.01.2019 (вх. №745/19 від 16.01.2019).

Позивач визнає факт існування заборгованості перед відповідачем-1 станом на 30.09.2016 в розмірі 61953 072, 25 грн, а станом на 26.02.2017 в розмірі 75122279, 71 грн. Водночас вказує, що на виконання вимог Положення направив відповідачу-1 графік погашення заборгованості, а останній листом від 14.11.206 №26-7864/1.8-16 повідомив його про виділення номінацій на жовтень та листопад поточного року. Проте надалі змінив свою позицію і в листі від 22.11.2016 №26-83541/1.2-16 вказав на відсутність виданих номінацій на жовтень 2016 року. З посиланням на правові позиції Верховного Суду відмічає, що виконання відповідачем-1 розпоряджень КМУ є обов'язковим, а тому відповідно до розпорядження КМУ від 05.10.2016 №742-р та умов укладених між сторонами договорів відповідач-1 зобов'язаний був забезпечувати постачання природного газу, зокрема, в березні 2017 року. Доводить факт відсутності у позивача альтернативи у виборі постачальника природного газу. Додатково аргументує обрання способу захисту порушеного права положеннями ст. 20 ГК України, практикою ЄСПЛ (рішення "Меньшакова проти України")

3.6 Відповідь позивача на відзив відповідача-2 від 12.12.2018 (вх. №19743/18 від 17.12.2018).

Вважає, що підписанням відповідачем-2 актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за жовтень 2016 року та березень 2017 року він фактично визнав відбір природного газу, що використовувався для виробництва теплової енергії позивачем. Протягом спірних періодів на адресу позивача не надходило жодних письмових повідомлень та/або листів від відповідача-2 про те, що зі сторони позивача вчиняються дії із відбору природного газу із порушенням вимог чинного законодавства.

Стверджує, що в порушення вимог п. 2 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС оформлення послуги з балансування відповідачем-2 за жовтень 2016 року відбулось в черевні 2017 року, тобто через 9 місяців після спливу строку надання такої послуги, а оформлення послуги з балансування за березень 2017 року відбулося 31 березня 2017 року, тобто до настання строків, передбачених для надання такої послуги. А тому за вказаний період відповідач-2 визнавав відповідача-1 постачальником природного газу.

3.7 Відповідь позивача на відзив відповідача-3 від 12.12.2018 (вх. №19745/18 від 17.12.2018).

Вважає, що підписанням актів наданих послуг з розподілу природного газу за жовтень 2016 року та березень 2017 року відповідач-3 фактично визнав відбір природного газу, що використовувався для виробництва теплової енергії позивачем. А розпорядження КМУ від 05.10.2016№ 472-р не містить будь-яких норм, які б дозволяли операторам газорозподільних систем вчиняти дії з припинення (обмеження) постачання природного газу виробникам теплової енергії протягом опалювального сезону 2016/2017 року.

Звертає увагу на те, що відповідач-3 визнає факт постачання позивачу у спірні періоди природного газу саме відповідачем-1, вважає дії відповідача-1 щодо невидачі номінацій протиправними і не визнає обсяги негативних небалансів у зазначених періодах.

3.8 В судових засіданнях представники сторін дали аналогічні пояснення. Представник відповідача-1 зазначив, що в листі від 14.11.206 №26-7864/1.8-16 помилково вказано про надання номінації на жовтень 2016 року, а підставою ненадання номінації в березні 2017 року було невиконання позивачем поточних грошових зобов'язань.

4. Обставини справи, оцінка доказів.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши зібрані у справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 86 ГПК України, суд встановив таке.

4.1 На підставі ліцензій з виробництва теплової енергії (номер і дата прийняття рішення № 235 від 22.06.2012 (переоформлено рішенням від 01.09.2015 № 2251); з транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) мережами (номер і дата прийняття рішення № 235 від 22.06.2012 (переоформлено рішенням від 01.09.2015 № 2251) та з постачання теплової енергії (номер і дата прийняття рішення № 235 від 22.06.2012 (переоформлено рішенням від 01.09.2015 №2251) позивач провадить господарську діяльність у сфері теплопостачання на базі газової котельні, що знаходиться за адресою: м. Івано:Франківськ, вул. Індустріальна, 34, яка обладнана газовими котлами:

- ПТВМ-ЗОМ-4, станційний № 4, заводський № 1887, реєстраційний № 1662 (витяг із технічного паспорту і режимна карта роботи котла;

- ПТВМ-ЗОМ-4, станційний № 5, заводський № 2038, реєстраційний № 1661 (витяг із технічного паспорту і режимна карта роботи котла;

- ПТВМ-ЗОМ-4, станційний № 6, заводський № 2522, реєстраційний № і 1664 (витяг із технічного паспорту і режимна карта роботи котла;

- ПТВМ-ЗОМ-4, станційний № 7, заводський № 2533, реєстраційний № і 1665 (витяг із технічного паспорту і режимна карта роботи котла.

Відповідно до режимних карт роботи зазначені котли можуть використовувати як паливо виключно природний газ. В опалювальний сезон позивач технологічно позбавлений можливості виробляти теплову енергію з інших (альтернативних) джерел енергії, окрім як із природного газу. Обсяг споживання природного газу котельнею не може бути понижений нижче технологічного мінімуму споживання.

До мереж опалення котельні позивача підключено: 188 житлових будинків (7403 квартир), 46 об'єктів соціальної інфраструктури (10 закладів охорони здоров'я, 8 шкіл, 8 дошкільних навчальних закладів, 5 інших навчальних закладів, 5 вищих навчальних закладів, 10 закладів культури), 116 інших закладів промислового та підприємницького призначення.

Позивач включений до зведеного реєстру суб'єктів природних монополій АМК України.

Обставини, щодо наявності у позивача права в одному періоді мати декількох постачальників природного газу, не стосуються предмета спору.

4.2 Постачальником природного газу для виробництва теплової енергії позивачем протягом опалювального сезону 2016/2017року був відповідач-1. Позивач купував природний газ для виробництва теплової енергії у відповідача -1 на підставі таких договорів:

- договір № 5254/1617-БО-15 від 27.10.2016 для постачання природного газу виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (надалі договір постачання-1);

- договір № 5172/1617-ТЕ-15 від 10.10.2016 року для постачання природного газу для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (надалі договір постачання-2, разом - договори постачання).

Умови цих договорів є аналогічними.

- Пунктами 2.1 договорів постачання визначено планові обсяги постачання природного газу на опалювальний сезон 2016/2017 року. Зокрема, по договору постачання-1 плановий обсяг природного газу на жовтень 2016 року становить 445 тис. куб. метрів, на березень 2017 року -1 180 тис. куб. метрів; по договору постачання-2 - на жовтень 2016 року - 1 298 тис. куб. метрів, на березень 2017 року - 3 003 тис. куб. метрів.

- Розподіл (транспортування) природного газу за цим договором здійснює оператор газорозподільних мереж (газотранспортної системи) - ПАТ "Івано-Франківськгаз", з яким споживач уклав відповідні договори (п. 2.6)

- В п. 3.2 договорів постачання визначено, що споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними у пункті 2.1 укладених договорів, на відповідний місяць.

Обсяги постачання підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку.

Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену споживачем у розділі 13 цього Договору.

- Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі (п. 3.1).

- Приймання-передача природного газу , переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі (п. 3.4).

- За умовами п. 3.5 договорів постачання споживач зобов'язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику:

- завірену копію акта про падання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи). Разом з копією акта споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (у тому числі згідно з цим договором);

- підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість. Постачальник не пізніше десятого числа місяця, наступного за місцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання.

- Відповідно до п. 7.4 постачальник зобов'язаний виконувати умови цього договору та забезпечувати постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договору.

Чинність договорів - з 01.10.2016 до 31.03.2017(включно), а в частині проведення розрахунків - до повного здійснення (п. 12.1).

4.3 Позивач уклав з відповідачем-2 (АТ «УКРТРАНСГАЗ», на момент укладення ПАТ «УКРТРНСГАЗ»), як з оператором газотранспортної системи, договір № про транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.10.2016.

Також позивач уклав з відповідачем-3, як оператором газорозподільної системи, договір розподілу природного газу шляхом підписання Заяви- приєднання №094212417 КАТ 016 до умов договору розподілу природного газу від 12.01. 2016.

В процесі забезпечення позивача, як виробника теплової енергії, природним газом задіяна магістральна газова мережа (послуга з транспортування природного газу, яка надається відповідачем-2) та розподільча газова мережа (послуга з розподілу природного газу, яка надається відповідачем-3).

4.4 На постачання природного газу в планових обсягах в жовтні 2016 року позивач подав відповідачі-1 заявку від 22.09.2016 №07/2652.

4.5 Із супровідним листом від 31.10.2016 вих. №13/3207 (вх. №6122/18-16 від 02.11.2016) позивач направив відповідачу-1 графік погашення заборгованості. Графік погашення заборгованості позивача за укладеними з відповідачем-1 договорами передбачає погашення заборгованості станом на 01.10.2016 на загальну суму 52 647 386, 75 грн рівними щомісячними платежами з листопада 2016 року по грудень 2020 року.

4.6 Відповідач листом від 14.11.2016 №26-7864/1.8-16 повідомив позивача про виділення йому номінацій щодо обсягів природного газу на жовтень та листопад поточного року з урахування подання ним графіку погашення заборгованості та забезпечення його виконання.

Проте листом від 22.11.2016 № 26-8354/1.2.-16 відповідач-1 повернув позивачу без підписання акти приймання-передачі природного газу за жовтень 2016 року з вказівкою на заборгованість позивача за спожитий у минулі періоди природний газ, низький рівень розрахунків за всіма укладеними договорами, який становить нижче 90 відсотків, відсутність у жовтні 2016 року графіку погашення заборгованості, а також відсутність підтвердження планового обсягу в номінації на жовтень 2016 року. В цьому листі відповідач-1 вказав на те, що він не здійснював постачання природного газу позивачу у вказаний період.

Позивач повторно направляв відповідачу-1 акти приймання-передачі природного газу за жовтень 2016 року, які він повернув без підписання

Листом від 01.03.2017 №26-2069/1.2-17 відповідач-1 повідомив позивача про те, що йому не виділяються номінації на березень 2017 року з огляду на невиконання вимог п.17 Положення.

Акти приймання-передачі природного газу за березень 2017 року, які двічі позивач направляв відповідачу-1 були ним повернуті без підписання.

Отже, відповідач-1 не виділив позивачу номінації щодо обсягів природного газу на жовтень 2016 року та березень 2017 року, не здійснював йому постачання природного газу в ці періоди і, відповідно, не підписав акти приймання-передачі природного газу.

4.7 Позивач визнає існування заборгованості перед відповідачем-1 станом на 30.09.2016 в розмірі 61953 072, 25 грн, а станом на 26.02.2017 в розмірі 75 122 279, 71 грн. За твердженнями відповідача-1 рівень розрахунків даного споживача становить 80 відсотків.

4.8 Внаслідок відсутності номінацій у вказані періоди позивач здійснював відбір природного газу з газорозподільної системи відповідача-3 без підтверджених номінацій.

4.9 Відповідач-2 здійснив алокацію обсягів природного газу, відібраних відповідачем-3 з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи - газорозподільної системи, оператором якої є відповідач-3, і виявив обсяги негативних місячних небалансів, зокрема, у жовтні 2016 року в обсязі 2 757, 033 тис.куб.м, в березні 2017 року - 2 928,42 тис. куб.м.

Обсяги природного газу, відібрані позивачем у спірні періоди з газорозподільної системи відповідача- 3, були відібрані з ресурсу відповідача- 2, внаслідок чого останній надав послуги балансування відповідачу-3 для врегулювання його негативних місячних небалансів.

Відповідно, відповідач-3 має право на виставлення вимоги позивачу щодо компенсації вартості послуги з балансування по обсягах природного газу за жовтень 2016 року та березень 2017 року із застосування коефіцієнту 2.

4.10 На підтвердження надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами між позивачем та відповідачем-2 були підписані акти: від 31.10.2016 № 10-16-, загальний обсяг протранспортованого газу в жовтні 2016 року - 1 669, 220 тис.куб.м; від 31.03.2017№ 03-17-, загальний обсяг протранспортованого газу в березні 2017 року - 1 908, 415 тис.куб.м. Вказані акти підписані без зауважень, заборгованість щодо розрахунків за надані послуги з транспортування природного газу за спірні періоди у позивача відсутня.

4.11 Відповідач-3 підписав із позивачем акти наданих послуг з розподілу природного газу, а саме акт ІФ000025876 від 31.10. 2016 за жовтень 2016 року та акт № 1Ф 000012161 від 31.03. 2017 за березень 2017 року. Заборгованість за послуги з розподілу природного газу за вказані періоди у позивача відсутня.

4.12 Внаслідок відсутності у позивача у жовтні 2016 року та березні 2017 року номінацій споживання природного газу відповідач- 3 направляв йому повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання № 2 від 10.10. 2016; № 2 від 26.10.2016; № 3 від 15.03.2017; № 4 від 20.03.2017; № 4 від 21.03.2017; № 5 від 27.03.2017.

5. Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

5.1 Правові засади функціонування ринку природного газу України визначаються ЗУ "Про ринок природного газу". Відповідно до ч.1 ст. 12 цього Закону постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Права та обов'язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (ч. 3 ст. 12 ЗУ "Про ринок природного газу").

Як передбачено ч.1 ст. 11 цього Закону, з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб'єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов'язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов'язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання.

5.2 За приписами ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про ринок природного газу" постановою КМУ від 01.10.2015 № 758 було затверджено Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період) (далі - Положення). Ця постанова набрала чинності з 01.10. 2015 та діяла до 01.04.2017.

В п/п 4 п. 3 Положення вказано на обов'язок НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 15-17 цього Положення.

Пункт 17 Положення передбачає таке:

"Постачання природного газу НАК "Нафтогаз України" виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації.

Обов'язок, передбачений підпунктом 4 пункту 3 цього Положення, покладається на НАК "Нафтогаз України" на період до 1 квітня 2017 р. за таких умов:

укладення виробником теплової енергії з НАК "Нафтогаз України" договору постачання природного газу відповідно до законодавства;

відсутність у виробника теплової енергії заборгованості перед НАК "Нафтогаз України" за використаний природний газ, або

відсутність у виробника теплової енергії заборгованості (без урахування штрафних санкцій) перед НАК "Нафтогаз України" за спожитий до 1 січня 2016 р. природний газ за всіма укладеними з НАК "Нафтогаз України" договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо), а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ, або

рівень розрахунків виробника теплової енергії станом на 25 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу (без урахування штрафних санкцій), за всіма укладеними з НАК "Нафтогаз України" договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) становить не нижче 90 відсотків, або

надання НАК "Нафтогаз України" та виконання виробником теплової енергії погодженого виконавчим органом ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 1 січня 2021 р. з розбивкою за всіма договорами з НАК "Нафтогаз України"), складеного на підставі довідки щодо заборгованості, наданої НАК "Нафтогаз України", а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ. Наявність графіка погашення заборгованості не змінює порядок розрахунків, установлений між постачальником та виробником теплової енергії у договорах постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо).»

5.3 Також КМУ було видано розпорядження від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року" (надалі - Розпорядження). В Розпорядженні визначено, що для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальникам природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року (далі - опалювальний сезон) видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою КМУ від 29.04.2016 №357 "Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії" (Офіційний вісник України, 2016 р., № 46, ст. 1666), та з дотриманням принципу недискримінації.

Отже, на підставі вказаного розпорядження, яке є обов'язковим до виконання, на НАК "Нафтогаз України" покладено обов'язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям ще на початку опалювального сезону.

Наведені висновки щодо застосування норм права викладені в постанові об'єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного суду від 22.06.2018 у справі №904/5621/17 і враховуються судом відповідно до положень ч. 4 ст. 236 ГПК України.

5.4 Відповідно до наведених приписів суд вважає, що у відповідача-1 був обов'язок видати позивачу номінації в жовтні 2016 року та в березні 2017 року.

Цей обов'язок обумовлений тим, що позивач уклав з ним відповідні договори і надав графік погашення заборгованості.

5.5 Суд відхиляє посилання відповідача-1 на те, що рівень розрахунків позивача був менше 90 відсотків, оскільки згідно з п. 17 Положення дана умова є альтернативною до надання графіка погашення заборгованості і до спірних правовідносин не застосовується.

Той факт, що графік погашення заборгованості був направлений відповідачу-1 із супровідним листом від 31.10.2016 вих. №13/3207 (вх. №6122/18-16 від 02.11.2016) не міг бути перешкодою для видачі номінації в жовтні 2016 року з огляду на такі обставини:

1) договори поставки були укладені 10.10.2016 та 27.10.2016 і їх чинність відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України визначена з 01.10.2016;

2) відповідач-1 листом від 14.11.2016 №26-7864/1.8-16 повідомив позивача про виділення йому номінацій щодо обсягів природного газу на жовтень та листопад поточного року. Проте надалі вказав, що в жовтні 2016 року номінації не були надані і він не здійснював постачання природного газу. Водночас, не дивлячись на те, що в п. 2 ч. 2 розділу ХІ Кодексу ГТС (в редакції станом на жовтень 2016) було передбачено подання оператору газотранспортної системи місячних номінацій на наступний газовий місяць в період з 15 по 20 число місяця (включно), подання графіка погашення заборгованості 02.11.2016 не стало перешкодою для отримання номінації в листопаді 2016 року.

Відповідно до положень, наведених в п. 60, 61 постанови Верховного Суду від 17.11.2018 у справі №911/205/18, суд вважає за можливе застосувати доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Доктрина venire contra factum proprium базується на принципі добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

5.6 Щодо номінацій на березень 2017 року. Твердження відповідача-1 про те, що дія Розпорядження не поширюється на вказаний період, спростовується позицією Верховного Суду (об'єднаної палати Касаційного господарського суду), наведеною в п. 6 постанови від 22.06.2018 у справі №904/5621/17. Вказівка у Розпорядженні на обов'язок надати номінації до початку опалювального сезону не свідчить про обмеження його періодом, який закінчується із початком опалювального сезону, оскільки полягає у забезпечення належної підготовки до опалювального сезону та забезпечення природним газом протягом усього сезону. Відповідно до умов договорів поставки та чинності Положення вони діяли до 01.04.2017.

5.7 Необґрунтованими слід визнати пояснення представника відповідача-1 про те, що позивач допускав порушення здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ. Ні в заявах по суті, ні в поясненнях не було вказано, у які періоди і в якій сумі було допущено неналежне виконання грошових зобов'язань. Відповідач-1 вказував тільки загальну суму заборгованості для визначення рівня здійснення розрахунків.

5.8 Тому відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України обов'язку відповідача-1 надати позивачу номінації в жовтні 2016 року та в березні 2017 року року кореспондується право позивача на використання (споживання) природного газу для виробництва теплової енергії у обсягах, встановлених у п. 2.1 договорів постачання, щодо споживання газу в жовтні 2016 року та березні 2017 року.

Оскільки позов подається на захист порушених прав (ч. 1 ст. 5 ГПК України), а права позивача були порушені в жовтні 2016 року та в березні 2017 року, то наведені позовні вимоги слід задовольнити щодо вказаних періодів.

5.9 Як передбачено ч. 2 ст. 20 ГК України, одним із способів захисту прав і законних інтересів суб'єкта господарювання є визнання наявності прав. Тому даний спосіб захисту прав слід визнати належним. Це підтверджується, зокрема, правовою позицією Верховного Суду у аналогічних правовідносинах, викладеною у постанові від 04.09.2018 у справі №922/4187/17 та у постанові від 29.08.2018 у справі №904/8966/17

5.10 Такі способи захисту прав, як визнання протиправними відмови у видачі номінацій та у підписанні актів приймання-передачі, не передбачені законом або договором. В силу ч. 2 ст. 5 ГПК України вони можуть застосовуватись, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи. Проте такі способи захисту передбачені законом. Зокрема, крім визнання наявності права, в ч. 2 ст. 20 ГК України передбачено присудження до виконання обов'язку в натурі або відшкодування збитків. Висновки щодо неможливості застосування такого способу захисту права, як зобов'язання надати акти приймання-передачі, викладені в постанові Великої Палати Верховного суду від 11.09.2018 у справі №905/1926/16. Зазначено, що така вимога не приводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

5.11 За умови відсутності номінацій у спірні періоди не може бути задоволена вимога про визнання правомірним (санкціонованим) відбору (використання, споживання) природного газу позивачем у жовтні 2016 року та березні 2017 року. Згідно з п. 5 ч. 1 розділу І Кодексу ГТС відбір природного газу за відсутності по суб'єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період є несанкціонованим відбором природного газу.

5.12 При вирішенні позову до відповідача-2 та відповідача-3 суд виходить з того, що вимоги до них є похідними від вимог до відповідача-1. При їх розгляді суд встановив, що відбір позивачем природного газу у жовтні 2016 року та березні 2017 року був несанкціонованим. А тому дії відповідача-2 відповідали вимогам пп. 2 п. 7 гл. 3 розділу XIV Кодексу ГТС , а відповідача-3 - вимогам п/п 2 п. 1 гл. 7 розділу УІ Кодексу ГРМ і не призвели до порушення прав позивача. Строки надання відповідачем-2 послуг з балансування не впливають на правові підстави отримання позивачем природного газу у спірні періоди. Не визначають джерело постачання природного газу і акти наданих послуг з його транспортування. Тому в задоволенні позову до відповідача-2 та відповідача-3 слід відмовити.

6. Висновки суду.

Позовні вимоги до відповідача-1 про визнання права позивача на використання (споживання) природного газу для виробництва теплової енергії у обсягах, встановлених у п. 2.1 договорів постачання, щодо кожного місяця такого споживання слід задовольнити частково - щодо споживання газу в жовтні 2016 року та березні 2017 року. У задоволенні цих позовних вимог щодо інших періодів споживання газу належить відмовити. Суд також відмовляє в задоволенні інших вимог до відповідача-1, а також позовних вимог до відповідача-2 та відповідача-3.

7. Судові витрати.

Відповідно до ст. 221 ГПК України, враховуючи заяву позивача, вирішення питання про судові витрати належить відкласти після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для цього слід призначити судове засідання та встановити позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат.

Керуючись ст. 2, 86, 129, 145, 233, 236-238, 240, 241, 256, п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Частково задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія" про визнання права позивача на використання (споживання) природного газу для виробництва теплової енергії у обсягах, встановлених у п. 2.1 договору від 27.10.2016 № 5254/1617-БО-15, п. 2.1 договору від 10.10.2016 №5172/1617-ТЕ-15, які укладені із Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", щодо кожного місяця такого споживання.

Визнати право Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія" на використання (споживання) природного газу для виробництва теплової енергії у обсягах, встановлених у п. 2.1 договору від 27.10.2016 №5254/1617-БО-15, п. 2.1 договору від 10.10.2016 №5172/1617-ТЕ-15, які укладені із Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", щодо споживання газу в жовтні 2016 року та березні 2017 року. Відмовити у задоволенні цих позовних вимог щодо інших періодів споживання газу.

2. Відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія" про визнання протиправною відмови Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" у видачі номінацій позивачу на використання (споживання) природного газу для виробництва теплової енергії у обсягах, встановлених у п. 2.1 договору від 27.10.2016 № 5254/1617-БО-15, п. 2.1 договору від 10.10.2016 № 5172/1617-ТЕ-15, які укладені із Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", визнання протиправною відмови Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" у підписанні актів приймання-передачі природного газу для виробництва теплової енергії ТОВ "СТАНІСЛАВСЬКА ТЕПЛОЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ" за жовтень 2016 року та березень 2017 року, відповідно до умов укладених договорів від 27.10.2016 № 5254/1617-БО-15, п. 2.1 договору від 10.10.2016 № 5172/1617-ТЕ-15, визнання правомірним (санкціонованим) відбір (використання, споживання) природного газу позивачем у жовтні 2016 року та березні 2017 року для виробництва теплової енергії на підставі укладених договорів.

3. Відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія" до Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" про визнання протиправними дій АТ "УКРТРАНСГАЗ" щодо включення обсягів природного газу використаного позивачем у жовтні 2016 року та березні 2017 року для виробництва теплової енергії, в межах укладених між позивачем та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" договорів від 27.10.2016 № 5254/1617-БО-15, від 10.10.2016 № 5172/1617-ТЕ-15, до складу негативних місячних небалансів, які виникли в жовтні 2016 року та березні 2017 року.

4. Відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія" до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" про визнання протиправними дій ПАТ "ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ" щодо направлення позивачу повідомлень про припинення газопостачання у жовтні 2016 року та березні 2017 року.

5. Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 11.03.2019 на 11=00 год.

Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Івано-Франківської області (м. Івано-Франківськ, вул. Шевченка, 16, корпус 1, зал судових засідань № 23).

Встановити позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до 04.03.2019.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Західного апеляційного господарського суду.

Повне судове рішення складено 11.03.2019.

Суддя О. В. Малєєва