ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2019 року м.Дніпро Справа № 904/2185/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Дарміна М.О.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № 01-19 від 08.01.2019 р., адвокат;

представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Южспецконструкція", м. Синельникове Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2018 року, повний текст якого підписаний 22.10.2018 (суддя Петренко Н.Е., м. Дніпро) у справі №904/2185/18

за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Ульма Опалубка Україна", м. Київ

до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Южспецконструкція", м.Синельникове Дніпропетровської області

про стягнення коштів у розмірі 302 880,85 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Ульма Опалубка Україна" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Южспецконструкція" (далі - Відповідач) про стягнення коштів у розмірі 302 880,85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору оренди № 099/06-17 від 08.06.2017 в частині сплати встановленої орендної плати за період з червня 2017 по грудень 2017 року.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2018 у справі №904/2185/18 позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Южспецконструкція" на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Ульма Опалубка Україна" 302 880,85 грн. заборгованості, 4 543,21 грн. судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Южспецконструкція" подало апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження всіх обставин справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2018 року у даній справі, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі; здійснити перерозподіл судових витрат.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції всупереч доводам позивача та підставам звернення з позовом, за відсутності належних та допустимих доказів, стягнув з відповідача борг за листопад 2017 року за актом прийому-передачі №2072 від 30.11.2017.

Відповідачу не було зрозуміло, з чого складаються позовні вимоги: з боргу за оренду, чи з боргу за ремонтні роботи.

Господарський суд не звернув увагу на те, що позивач на підтвердження своїх вимог надав суду не підписані відповідачем акти про надання послуг оренди, які підписані позивачем зі свого боку з використанням факсиміле, що не передбачено умовами спірного договору, чим порушено ч. 3 ст. 207 ЦК України.

На думку скаржника, позивач визначив у позові не суму боргу з орендної плати, а суму гарантійних платежів, недоплачених під час дії спірного договору, за яким зобов'язання припинені шляхом новації, а їх сума відповідно до п.2.4.1 додаткової угоди до договору оренди від 29.12.2017 № 008/01-18 визначалася за такою саме ставкою (3,8%), як і сама орендна плата, але база для їх нарахування - різна.

Суд безпідставно визнав необґрунтованими твердження відповідача, що з 29.12.2017 правовідносини між сторонами щодо майна, яке фактично перебуває у користуванні відповідача, ґрунтуються на іншому Договорі від 29.12.2017 №008/01-18, а не є такими, що продовжують ґрунтуватись на спірному Договорі №099/06-17 від 08.06.2017.

Позивач, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Ульма Опалубка Україна" у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що Позивач і Відповідач за період взаємовідносин дійсно уклали два договори оренди, а саме, 08 червня 2017 року був укладений договір оренди № 099/06-17 (зі строком дії до 31.12.2017), а 29 грудня 2017 року уклали інший договір оренди на 2018 рік (зі строком дії до 31.12.2018).

Два дзеркальних договори оренди були укладені для зручності, передусім, бухгалтерського обліку (розрахунків за договорами). Так, принаймні, собі бачили сторони договору (спору).

При цьому, безпідставними є твердження відповідача про новацію зобов'язання - за обома договорами оренди виникли однакові за змістом зобов'язання, які відрізняються між собою лише підставою виникнення.

Оскільки елементи опалубки за домовленістю сторін з 01.01.2018 орендуються відповідачем за договором оренди №008/01-18 від 29 грудня 2017 року на тих самих умовах, на яких вони орендувались відповідачем у 2017 році за договором оренди №099/06-17 від 08.06.2017, позивач на момент укладення нового (діючого) договору оренди погодився з тим, що сплачені відповідачем гарантійні платежі за договором оренди №099/06-17 від 08.06.2017 вважатимуться гарантійними платежами за договором оренди №008/01-18 від 29 грудня 2017 року.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.12.2018 (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача) Іванова О.Г., суддів Дарміна М.О., Антоніка С.Г.) ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Южспецконструкція" відновлено строк для подачі апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження у справі №904/2185/18 за апеляційною скаргою Відповідача на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2018; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 30.01.2019.

Через відпустку судді члена колегії суддів Дарміна М.О. та з урахуванням п.2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, судове засідання, призначене на 30.01.2019, не відбулось, у зв'язку з чим розгляд апеляційної скарги призначено на 13.02.2019.

В судовому засіданні 13.02.2019 оголошено перерву до 20.02.2019.

Представник Позивача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 20.02.2019, не зявився. Від Позивача на адресу суду надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване його зайнятістю в іншому судовому процесі.

Колегія суддів не задовольняє дане клопотання з наступних підстав.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач був завчасно повідомлений про час і місце розгляду судом справи, що підтверджується розпискою останнього від 13.02.2019.

Зайнятість одного представника Позивача у іншому судовому засіданні, не перешкоджала іншим особам прийняти участь у розгляді даної справи відповідно до ст. 56 ГПК України, в тому числі безпосередньо через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від його імені.

До того ж, Позивачем, окрім власне заяви про відкладення, не надано жодних доказів необхідності його участі у іншому судовому засіданні.

Оскільки суд апеляційної інстанції не визнавав обовязковою участь у судовому засіданні учасників справи, а повідомлені Позивачем причини неявки не підтверджені жодним доказом, через що не визнаються судом поважними, беручи до уваги участь представника у попередньому судовому засіданні та наданні вичерпних пояснень з приводу апеляційної скарги, строки розгляду апеляційної скарги, передбачені ст. 273 ГПК України, а також відсутність передбачених ч. 11 ст. 270 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи, враховуючи, що наявні у справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, судова колегія дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання Позивача про відкладення розгляду апеляційної скарги та про можливість в порядку ч. 12 ст. 270 ГПК України розглянути справу у відсутність представників сторін.

В судовому засіданні 20.02.2019 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

08.06.2017 між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Ульма Опалубка Україна " (далі - Орендодавець) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Южспецконструкція" (далі - Орендар) укладено Договір оренди №099/06-17 (далі - Договір) (т. 1 а.с. 13-21).

Згідно п. 1.1. Договору у порядку та на умовах, визначених Договором орендодавець зобовязується передати, а орендар зобовязується прийняти у строкове платне користування (оперативну оренду) майно, найменування, перелік та вартість якого з урахуванням індексації визначено у загальних специфікаціях (Додаток №1), які є невідємною частиною цього Договору (далі обєкт оренди).

Обєкт оренди передається орендареві для використання у власній господарській діяльності виключно за цільовим призначенням (п. 1.2. Договору).

У відповідності до п. 1.4. Договору конкретний перелік обладнання, що складає обєкт оренди, та його кількість, що передається в оперативну оренду, вказується в акті приймання-передачі (видача), який підписується сторонами під час передачі обєкта оренди орендодавцем орендарю на складі орендодавця.

Відповідно до п. 2.1. Договору орендар вступає в строкове платне користування обєктом оренди з дати підписання сторонами акту приймання-передачі (видача) обєкта оренди, за яким обєкт оренди передається у користування орендарю (далі акт приймання-передачі в оренди).

Згідно п. 2.3. Договору орендар зобовязаний сплатити орендодавцю передоплату за перші 30 календарних днів користування обєктом оренди, що буде переданий орендарю за актом приймання-передачі в оренду, у розмірі вказаному у рахунку-фактурі на попередню оплату.

Пунктом 6.1.1. Договору сторонами визначено обовязки орендаря, а саме, своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату відповідно до цього Договору.

Відповідно до п. 7.1. Договору за користування обєктом орендар зобовязаний щомісячно сплачувати орендодавцю орендну плату. Ставка орендної плати на місяць вказується у Додатковій угоді до цього Договору, підписаній сторонами.

Відповідно до пункту 7.3. Договору при застосуванні у цьому Договорі терміну "орендна плата" розуміється місячна орендна плата з урахуванням її індексації та з урахуванням ПДВ з розрахунку 30 (тридцять) днів на місяць. Розмір орендної плати визначається за ставкою, визначеною у Додатковій угоді до Договору - у відсотках від вартості об'єкта оренди, вказаної у специфікаціях до Договору. При більшій або меншій кількості днів в місяці орендна плата збільшується або зменшується відповідно на кількість днів у відповідному місяці користування об'єктом оренди. При цьому день передачі об'єкта оренди та день повернення об'єкта оренди вважаються одним днем.

Орендна плата нараховується за повний календарний місяць по факту наявності об'єкта оренди в Орендаря, а у випадку використання об'єкта оренди неповний календарний місяць - орендна плата нараховується за фактичний період часу використання об'єкта оренди (пункт 7.4. Договору).

Згідно п. 7.5. Договору початком оплачуваного періоду за Договором є дата дня одержання обєкта оренди орендодавцем (дата підписання акту приймання-передачі (видача) обєкта оренди. Закінченням оплачуваного періоду по оренді за Договором є дата дня підписання акту повернення обєкта оренди). Орендар зобовязаний сплачувати орендну плату за поточний місяць оренди не пізніше 10 числа кожного поточного місяця користування обєктом оренди. За перші 30 календарних днів оренди орендар сплачує орендну плату у вигляді 100 % попередньої оплати.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до дати, зазначеної у Додатковій угоді до Договору, але в будь-якому разі до моменту повного виконання сторонами своїх зобовязань за Договором (п. 9.1. Договору).

08.07.2017 сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Договору, в якій погодили наступне, а саме:

- п. 2.4.1. сторони погодили, що орендар буде перераховувати на рахунок орендодавця гарантійний платіж (платежі) у розмірі 3,8 % від сукупної вартості майна (обєкта оренди, переданого орендарю в оренду за актом (актами) приймання-передачі;

- п. 7.1.1. ставка орендної плати на місяць становить: - Специфікація № 1 (вертикальна система опалубки) 3,8 %; - Специфікація № 2 (горизонтальна система опалубки) 3,8 %; - Специфікація № 3 (башти Т-60) 3,8 %; - Специфікація № 4 (консольна система HG 180, KSP) 3,8 %; - Специфікація № 5 (система модульних риштувань BRIO) 3,8 %; - Специфікація № 6 (Bira, Orma, DSD, Сomain) - 3,8 %; - Специфікація № 7 (транспортувальна тара) 0,01 %;

- п.9.1.1 Цей Договір діє до 31 грудня 2017 року (т. 1 а.с. 22).

Згідно специфікацій №№ 1 - 7 та актів прийому-передачі позивач передав відповідачу майно (т. 1 а.с. 23-60).

Вартість наданих в січні-грудні 2017 року послуг (в тому числі з оперативної оренди опалубки) за Договором №099/06-17 від 08.06.2017 складає 1 484 395,92 грн., що підтверджується актами надання послуг, а саме:

- ОСОБА_3 надання послуг №897 від 30.06.2017 на суму 11445,40 грн.;

- ОСОБА_3 надання послуг №1124 від 31.07.2017 на суму 39102,36 грн.;

- ОСОБА_3 надання послуг №1354 від 31.08.2017 на суму 54054,43 грн.;

- ОСОБА_3 надання послуг №1556 від 30.09.2017 на суму 270399,24 грн.;

- ОСОБА_3 надання послуг №1816 від 31.10.2017 на суму 415628,83 грн.;

- ОСОБА_3 надання послуг №1892 від 30.11.2017 на суму 6260,54 грн.;

- ОСОБА_3 надання послуг №2072 від 30.11.2017 на суму 374977,78 грн.;

- ОСОБА_3 надання послуг №2136 від 22.12.2017 на суму 2386,10 грн.;

- ОСОБА_3 надання послуг №2122 від 22.12.2017 на суму 2409,60 грн.;

- ОСОБА_3 надання послуг №2304 від 31.12.2017 на суму 307731,64 грн. та розрахунками до них, а саме:

- розрахунок оренди за період з 01.06.2017 по 30.06.2017 на суму 11445,40 грн.;

- розрахунок оренди за період з 01.07.2017 по 31.07.2017 на суму 39102,36 грн.;

- розрахунок оренди за період з 01.08.2017 по 31.08.2017 на суму 54054,43 грн.;

- розрахунок оренди за період з 01.09.2017 по 30.09.2017 на суму 270399,24 грн.;

- розрахунок оренди за період з 01.10.2017 по 31.10.2017 на суму 415628,83 грн.;

- розрахунок оренди за період з 01.11.2017 по 30.11.2017 на суму 374977,78 грн.;

- розрахунок оренди за період з 01.12.2017 по 31.12.2017 на суму 307731,64 грн. (т. 1 а.с. 63-84).

ОСОБА_4 надання послуг №897 від 30.06.2017 на суму 11445,40 грн.; №1354 від 31.08.2017 на суму 54054,43 грн.; №1556 від 30.09.2017 на суму 270399,24 грн.; №1816 від 31.10.2017 на суму 415628,83 грн.; №2072 від 30.11.2017 на суму 374977,78 грн. підписано представником відповідача без заперечень та зауважень.

ОСОБА_4 надання послуг №1124 від 31.07.2017 на суму 39102,36 грн.; №1892 від 30.11.2017 на суму 6260,54 грн.; №2136 від 22.12.2017 на суму 2386,10 грн.; №2122 від 22.12.2017 на суму 2409,60 грн. направлені Відповідачу, що підтверджується фіскальним чеком №6795 від 15.05.2018 та листом з описом вкладень, але залишилися не підписаними з боку останнього (а.с. 85, 86, т.1).

Пунктом 8.4. Договору сторони погодили, що у разі, якщо Орендар вчасно не повертає Орендодавцю належним чином оформлений ОСОБА_3 приймання-передачі наданих послуг, послуги вважаються наданими Орендареві належним чином та прийнятими Орендарем без будь-яких зауважень та претензій з боку Орендаря. Датою приймання-передачі послуг вважається дата, яка вказана в ОСОБА_3 приймання-передачі послуг.

ТОВ "Южспецконструкція" не повернуло дані акти (№1124 від 31.07.2017 на суму 39102,36 грн.; №1892 від 30.11.2017 на суму 6260,54 грн.; №2136 від 22.12.2017 на суму 2386,10 грн.; №2122 від 22.12.2017 на суму 2409,60 грн.), що свідчить про прийняття послуги з оренди елементів опалубки у спірний період без будь-яких зауважень та претензій з боку останнього.

Відповідно до довідки по поточному рахунку ТОВ "Ульма Опалубка Україна", відкритому в АТ "Укрсиббанк", Відповідачем за період 01.01.2017 по 20.04.2018 загалом сплачено Позивачу 1 544 718,99 грн., з яких:

- 1 179 105,47 грн. - кошти, сплачені відповідачем в якості оплати послуг (в т.ч. з оперативної оренди) за договором оренди №099/06-17 від 08.06.2017;

- 340 639,12 грн. гарантійний платіж за договором оренди №099/06-17 від 08.06.2017 (платіжні доручення №2837 від 21.06.2017 на суму 41 762,65 грн., №3159 від 21.08.0217 на суму 78876,47 грн., №3279 від 06.09.2017 на суму 40000,00 грн., №27 від 08.09.2017 на суму 180000,00 грн.);

- 24974,40 грн. - кошти, сплачені відповідачем позивачу за товар, придбаний відповідачем у власність (платіжні доручення № 3051 від 26.07.2017 на суму 7 416,00 грн; №25 від 08.09.2017 на суму 8 100,00 грн, № 3943 від 22.12.2017 на суму 2 409,60 грн.) (т. 1 а.с. 88-89).

Платіжними дорученнями №2837 від 21.06.2017 на суму 41 762,65 грн., №3159 від 21.08.0217 на суму 78876,47 грн., №3279 від 06.09.2017 на суму 40000,00 грн., №27 від 08.09.2017 на суму 180000,00 грн. додатково підтверджується сплата ТОВ "Южспецконсутркція" на користь ТОВ "Ульма Опалубка Україна" загалом 340 639,12 грн. з призначенням платежу - гарантійний платіж за договором оренди №099/06-17 від 08.06.2017 (т. 1 а.с. 147-150).

Як зазначає позивач у позовній заяві, протягом строку дії Договору відповідачем перераховано позивачу суму 1 181 515,07 грн. в якості оплати наданих послуг за Договором.

За доводами Позивача, Відповідач зобов'язання за Договором виконав не повному обсязі, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість з оплати орендних платежів в розмірі 302 880,85 грн.

Таким чином, предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати орендних платежів, яка виникла на підставі договору № 099/06-17 від 08.06.2017 та складає 302 880,85 грн., що і стало причиною виникнення спору.

Крім того, 29.12.2017 між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Ульма Опалубка Україна" та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Южспецконструкція" укладено ще один Договір оренди від 29.12.2017 №008/01-18, згідно п. 2.1. якого орендар вступає в строкове платне користування обєктом оренди, вказаним в додатку № 1, яке знаходиться у володінні та користуванні орендаря після припинення договору оренди №099/06-17, укладеного між сторонами 08.06.2017 (т. 1 а.с. 136-140).

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що оскільки елементи опалубки за домовленістю сторін з 01.01.2018 орендуються орендарем за договором оренди №008/01-18 від 29.12.2017 на тих самих умовах, на яких вони орендувалися орендарем і у 2017 році за договором оренди №099/06-17, орендодавець на момент укладення нового (діючого) договору оренди погодився з тим, що сплачені орендарем гарантійні платежі за договором оренди №099/06-17 від 08.06.2017 вважаються гарантійним платежем за договором оренди №008/01-18 від 29.12.2017, то господарський суд визнав обґрунтованою позицію позивача в частині того, що право визначати, коли і як розпорядитися гарантійним платежем належить саме орендодавцю та не зарахував їх у рахунок погашення зобов'язань з орендних платежів за спірним договором №099/06-17 від 08.06.2017.

Також, господарський суд взяв до уваги, що розрахунки оренди за періоди з 01.06.2017 по 31.12.2017 є документами, які складались під час направлення боржнику ОСОБА_4 надання послуг і фактично всі оплачені відповідачем, окрім одного, який оплачено лише частково, у зв'язку з чим існує заборгованість у розмірі 302 880,85 грн.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору оренди, є господарськими зобов'язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічні положення містяться в статті 759 Цивільного кодексу України.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (частина 1 статті 760 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Твердження відповідача, що з 29.12.2017 правовідносини між сторонами щодо майна, яке фактично перебуває у користуванні відповідача, ґрунтуються на іншому Договорі від 29.12.2017 №008/01-18, а не є такими, що продовжують ґрунтуватись на спірному Договорі №099/06-17 від 08.06.2017 правомірно визнано господарським судом необґрунтованими з огляду на наступне.

Строк договору є однією із складових його змісту. Строком є термін дії певного договору. Протягом строку дії договору сторони мають права і повинні виконувати свої обов'язки, які обумовлені предметом того чи іншого договору. Строк дії договору визначається сторонами, за загальним правилом, на їх власний розсуд.

Протягом строку дії договору, діє і зобов'язання, взяте на себе сторонами відповідно до умов договору.

Однак, закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення договору, вчинене під час дії цього договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

Аналогічна частині 4 статті 631 Цивільного кодексу України умова міститься і у пункті 9.1 договору №099/06-17 від 08.06.2017, а саме договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до дати, зазначеної у додатковій угоді до договору, але у будь-якому разі до моменту повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором.

Додатковою угодою №1 до договору оренди №099/06-17 від 08.06.2017 договір доповнено пунктом 9.1.1 в якому визначено, що договір діє до 31.12.2017.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріали справи не містять доказів того, що на момент закінчення строку дії Договору №099/06-17 від 08.06.2017 зобовязання за ним відповідачем виконане належним чином.

Аналізуючи заперечення відповідача господарський суд прийшов до правильного висновку, що предметом судового розгляду у справі №904/2185/18 є стягнення заборгованості, а не повернення майна, отже, заперечення відповідача в частині питань щодо повернення майна підставно не прийнято до уваги господарським судом.

Твердження відповідача щодо припинення зобовязання за договором №099/06-17 від 08.06.2017 шляхом новації правильно відхилено господарським судом, як необґрунтоване з огляду на наступне.

Статтею 527 Цивільного кодексу України передбачено зобов'язання боржника виконати свій обов'язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов'язанні вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Як вже зазначалося, матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору №099/06-17 від 08.06.2017 станом на момент закінчення його дії 31.12.2017.

В той же час, після закінчення строку дії договору №099/06-17 від 08.06.2017 відповідач платіжними дорученнями: від 01.03.2018 № 4107 на суму 40000,00 грн, від 28.03.2018 № 4174 на суму 169000,00 грн, від 28.03.2018 № 4175 на суму 301000,00 грн., у яких в призначенні платежу посилався саме на спірний договір, продовжував виконувати свої зобовязання за даним договором.

Вищезазначені дії Відповідача свідчать, як про визнання дійсності договору №099/06-17 від 08.06.2017, так і про визнання себе зобовязаною особою по відношенню до позивача.

Відповідно до статті 604 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Зобовязання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобовязання новим зобовязанням між тими ж сторонами (новація). Новація не допускається щодо зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом. Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Новація - це угода про заміну первинного зобов'язання новим зобов'язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв'язку сторін, оскільки замість зобов'язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов'язання. Так, наприклад, стаття 1053 Цивільного кодексу України встановлює, що за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням.

Юридичною підставою для зобов'язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первинного зобов'язання.

Угода про заміну первинного зобов'язання має договірну природу. Новація є консенсуальним, двостороннім та оплатним договором, який має правоприпинювальну природу. Істотними умовами такого договору є: предмет, вказівка на колишнє й нове зобов'язання, яке виникає замість попереднього, яке припиняється.

Умовами здійснення новації є, по-перше, двостороння угода (домовленість), по-друге, дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладання договору оренди, а, по-третє, це дійсність первинного зобов'язання. Тобто, для новації боргу має бути дійсним і встановленим попереднє зобов'язання.

Дослідивши укладений між сторонами договір оренди №008/01-18 від 29.12.2017, колегія суддів констатує відсутність у вказаному договорі вказівки на колишнє зобовязання та факт виникнення нового замість попереднього.

Отже, між сторонами існують тривалі ділові відносини, які регулюються договорами орендами укладеними на певний проміжок часу, а відповідач шляхом підміни понять вчиняє дії спрямовані на уникнення відповідальності.

Крім того, позивач від боргу не відмовився і просить суд стягнути його за рішенням суду.

Таким чином, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення про новацію боргу.

Частинами першою та п'ятою статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість наданих в січні-грудні 2017 року послуг (в тому числі з оперативної оренди опалубки) за Договором №099/06-17 від 08.06.2017 склала 1 484 395,92 грн.

ОСОБА_4 надання послуг №897 від 30.06.2017 на суму 11445,40 грн.; №1354 від 31.08.2017 на суму 54054,43 грн.; №1556 від 30.09.2017 на суму 270399,24 грн.; №1816 від 31.10.2017 на суму 415628,83 грн.; №2072 від 30.11.2017 на суму 374977,78 грн. підписано представником відповідача без заперечень та зауважень.

ОСОБА_4 надання послуг №1124 від 31.07.2017 на суму 39102,36 грн.; №1892 від 30.11.2017 на суму 6260,54 грн.; №2136 від 22.12.2017 на суму 2386,10 грн.; №2122 від 22.12.2017 на суму 2409,60 грн. направлені Відповідачу, що підтверджується фіскальним чеком №6795 від 15.05.2018 та листом з описом вкладень, але залишилися не підписаними з боку останнього.

Пунктом 8.4. Договору сторони погодили, що у разі, якщо Орендар вчасно не повертає Орендодавцю належним чином оформлений ОСОБА_3 приймання-передачі наданих послуг, послуги вважаються наданими Орендареві належним чином та прийнятими Орендарем без будь-яких зауважень та претензій з боку Орендаря. Датою приймання-передачі послуг вважається дата, яка вказана в ОСОБА_3 приймання-передачі послуг.

ТОВ "Южспецконструкція" не повернуло дані акти (№1124 від 31.07.2017 на суму 39102,36 грн.; №1892 від 30.11.2017 на суму 6260,54 грн.; №2136 від 22.12.2017 на суму 2386,10 грн.; №2122 від 22.12.2017 на суму 2409,60 грн.), що свідчить про прийняття послуги з оренди елементів опалубки у спірний період без будь-яких зауважень та претензій з боку останнього.

Відповідно до пункту 7.5 Договору оренди, орендар зобовязаний сплачувати орендну плату за поточний місяць оренди не пізніше 10-го числа кожного поточного місяця користування обєктом оренди; за перші 30 календарних днів оренди орендар сплачує орендну плату у вигляді 100% попередньої оплати.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Вищенаведеними доказами по справі доведено, що строк оплати за Договором оренди є таким, що настав.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції всупереч доводам позивача та підставам звернення з позовом, за відсутності належних та допустимих доказів, стягнув з відповідача борг за листопад 2017 року за актом прийому-передачі №2072 від 30.11.2017, з огляду на наступне.

Як правильно встановлено господарським судом, позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору оренди № 099/06-17 від 08.06.2017 в частині сплати встановленої орендної плати за період з червня 2017 по грудень 2017 року, що підтверджується як змістом позовної заяви (т. 1 а.с. 4-8), так і розрахунком заборгованості (т. 1 а.с. 12), відповідно до якого предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати орендних платежів, яка виникла на підставі договору № 099/06-17 від 08.06.2017 за період з 21.06.2017 по 31.12.2017, а не лише за листопад 2017 року.

У даному розрахунку чітко визначено, з чого складаються позовні вимоги - заборгованість за Договором у загальному розмірі 302 880,85 грн., яка включає в себе як заборгованість за надані послу оренди, так і за надані послуги з ремонту/очистки обладнання. Через що, доводи заявника апеляційної скарги про незрозумілість позовних вимог, є безпідставними.

Також, безпідставними є доводи скаржника про те, що позивач визначив у позові не суму боргу з орендної плати, а суму гарантійних платежів, недоплачених під час дії спірного договору.

При цьому, господарський суд прийшов до правильного висновку, що розрахунки оренди за періоди з 01.06.2017 по 31.12.2017 є документами, які складались під час направлення боржнику ОСОБА_4 надання послуг і фактично всі оплачені відповідачем, окрім одного, який оплачено лише частково, у зв'язку з чим існувала заборгованість у розмірі 302 880,85 грн. Дії відповідача щодо часткової оплати акту обґрунтовано розціненого судом, як такі, що свідчать про визнання зобов'язань перед позивачем.

Оскільки останні платежі, з посиланням на спірний договір, здійснені за платіжними дорученнями: від 01.03.2018 № 4107 на суму 40000,00 грн, від 28.03.2018 № 4174 на суму 169000,00 грн, від 28.03.2018 № 4175 на суму 301000,00 грн., не містять посилань на рахунки, а в призначенні платежу є тільки посилання на спірний договір, то Позивачем правомірно платежі Відповідача зараховано в першу чергу в рахунок погашення невиконаних зобовязань, які виникли хронологічно раніше.

Таким чином, відповідно до розрахунку Позивача, цим останнім частково оплаченим ОСОБА_3 надання послуг є ОСОБА_3 № 2304 від 31.12.2017 на суму 307 731,64 грн., заборгованість за яким у розмірі 302 880,85 грн. й стягнута господарським судом (т. 1 а.с. 82).

Вищенаведеним спростовуються доводи заявника апеляційної скарги про невирішення господарським судом всіх об'єднаних позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про недоведеність позовних вимог через підписання Позивачем частини актів про надання послуг оренди з використанням факсиміле, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Отже, ч. 3 ст. 207 ЦК України врегульовано використання факсимільного відтворення підпису саме при вчиненні правочинів, а не при вчиненні дій, спрямованих на виконання правочинів, в тому числі складенні первинних бухгалтерських документів, які містять відомості про вчинені господарські операції.

Крім того, частина актів надання послуг разом з розрахунком оренди, а саме за червень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2017 року (т. 1 а.с. 63-64, 67-79 ) підписана керівником Відповідача без будь-яких зауважень, що свідчить про погодження Відповідачем належності оформлення вищезазначених первинних документів.

Більш того, Відповідачем були здійсненні конклюдентні дії, тобто здійснювалася оплата по виставленим рахункам, які складено на підставі актів.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не скористався своїм правом звернутись до експертної установи, в порядку частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, для отримання висновку експерта, у разі сумніву щодо використання факсимільного підпису позивачем в оформлених актах про надання послуг за липень та грудень 2017 року.

Під час підготовчого провадження відповідачем також не ставилося питання про призначення судової експертизи.

Враховуючи, що відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, господарський суд констатує, що відповідач належними та допустимими доказами не довів, що в актах про надання послуг за липень та грудень 2017 року міститься факсимільний підпис позивача. Крім того, відповідач не висував і жодних заперечень, в порядку визначеному пунктом 8.4 Договору.

Колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не слід розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

В той же час, колегія суддів не погоджується з висновком господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Як встановлено господарським судом та підтверджено матеріалами справи, вартість наданих в січні-грудні 2017 року послуг (в тому числі з оперативної оренди опалубки) за Договором №099/06-17 від 08.06.2017 склала 1 484 395,92 грн.

Відповідно до довідки по поточному рахунку ТОВ "Ульма Опалубка Україна", відкритому в АТ "Укрсиббанк", Відповідачем за період 01.01.2017 по 20.04.2018 загалом сплачено Позивачу 1 544 718,99 грн., з яких:

- 1 179 105,47 грн. - кошти, сплачені відповідачем в якості оплати послуг (в т.ч. з оперативної оренди) за договором оренди №099/06-17 від 08.06.2017;

- 340 639,12 грн. гарантійний платіж за договором оренди №099/06-17 від 08.06.2017;

- 24 974,40 грн. - кошти, сплачені відповідачем позивачу за товар, придбаний відповідачем у власність.

Ціна позову - це заборгованість з наданих орендарю і неоплачених останнім послуг (в т.ч. з оперативної оренди) за договором оренди №099/06-17 від 08.06.2017.

Таким чином, розмір заборгованості відповідача перед позивачем за надані відповідачу і неоплачені останнім послуги за договором оренди №099/06-17 від 08.06.2017 становить 305 290,45 грн. (1 484 395,92 грн. (загальна вартість нарахованих позивачем послуг за договором оренди) - 1 179 105,47 грн. (кошти, сплачені відповідачем в якості оплати послуг)).

Позивачем невірно розраховано розмір заборгованості, оскільки безпідставно не враховано платіж за платіжним дорученням № 2846 від 21.06.2017 на суму 7 048,80 грн та помилково враховано платіж за платіжним дорученням № 3943 від 22.12.2017 на суму 2409,60 грн. (а.с. 184-185, т.1).

В той же час, у п. 2.4 Договору сторони погодили, що протягом 5 календарних днів з дня підписання цього Договору орендар зобовязаний перерахувати на поточний банківський рахунок орендодавця платежі, розмір яких вказується орендодавцем у рахунках-фактурах, відповідно до умов підписаної сторонами Додаткової угоди до Договору, суми яких встановлюються як Гарантійний платіж. Під гарантійним платежем сторони розуміють грошову суму (грошові суми), які перераховуються орендарем на поточний банківський рахунок орендодавця згідно п.п. 2.4, 2.5 Договору у розмірі вказаному у Додатковій угоді до Договору. Внесення Гарантійного платежу (платежів) здійснюється орендарем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця у розмірі, визначеному згідно Додаткової угоди до Договору, у виставлених орендодавцем рахунках-фактурах. Гарантійний платіж не є попередньою оплатою, а є погодженим сторонами згідно частини 2 статті 546 Цивільного кодексу України способом забезпечення виконання грошових зобовязань орендаря щодо сплати орендної плати, відшкодування вартості втраченого обєкта оренди, інших грошових зобовязань орендаря за Договором.

Пунктом 2.6 договору оренди №099/06-17 від 08.06.2017 передбачено, що право власності на внесений на поточний банківський рахунок орендодавця гарантійний платіж належить орендарю протягом усього періоду оренди. У разі, якщо протягом строку дії Договору орендарем повністю та належним чином виконуються обов'язки зі сплати орендної плати, виконуються передбачені законодавством України обов`язки щодо реєстрації розрахунку коригування податкової накладної, складеного орендодавцем, а також якщо у орендодавця не виникає жодних претензій щодо стану об'єкта оренди (відповідно до умов оцінки, передбачених п. 3.2. Договору), то орендодавець повертає гарантійний платіж на поточний банківський рахунок орендаря у тому ж розмірі, в якому орендодавець початково отримав Гарантійний платіж від орендаря (тобто, у повному обсязі).

У разі порушення Орендарем будь-якого із своїх зобовязань за цим Договором, право власності на Гарантійний платіж переходить до Орендодавця, який, з моменту виявлення порушень, має право використати його в межах заборгованості Орендаря, що виникла внаслідок порушень (п. 2.7 Договору).

Якщо після закінчення строку дії Договору або в разі його дострокового припинення за згодою Сторін, сума сплачених платежів з орендної плати і Гарантійного платежу перевищить передбачені Договором платежі, за період фактичної оренди, то це перевищення розглядається як сума, що підлягає поверненню Орендодавцем на поточний банківський рахунок Орендаря після підписання ОСОБА_3 приймання-передачі обєкта оренди (ОСОБА_3 повернення) або зарахуванню в рахунок оплати Орендарем вартості ремонтних робіт щодо обєкта оренди, необхідних для приведення обєкта оренди у стан відповідно до п. 3.2. цього Договору (п. 2.8 Договору).

У разі порушення Орендарем зобовязань зі сплати орендної плати, утриманню обєкта оренди в належному стані або зі сплати інших, передбачених Договором платежів, він зобовязаний виконати всі свої грошові зобовязання, а також відшкодувати Орендодавцю збитки та сплатити штрафні санкції, передбачені цим Договором, в сумі, на яку вони перевищують розмір Гарантійного платежу (п. 2.9 Договору).

Таким чином, орендодавцем з метою гарантування орендарем узятих на себе зобовязань за договором оренди у повному обсязі (сплати орендних платежів, належного ставлення до майна, тощо) було отримано гарантійний платіж у вигляді завдатку в розмірі 340 639,12 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що Орендарем порушено зобовязання в частині своєчасної сплати орендних платежів, через що відповідно до п. 2.7 Договору право власності на Гарантійний платіж перейшло до Орендодавця, який, з моменту виявлення порушень, мав право використати його в межах заборгованості Орендаря.

Відповідно до п. 2.8 Договору після закінчення строку дії Договору сума сплачених платежів з орендної плати і Гарантійного платежу, яка перевищить передбачені Договором платежі, за період фактичної оренди, підлягає поверненню Орендодавцем на поточний банківський рахунок Орендаря.

Таким чином, з системного аналізу п.п. 2.4 2.9 Договору слідує, що за рахунок гарантійного платежу у розмірі 340 639,12 грн. Позивач мав погасити заборгованість Орендаря за орендними виплатами, та за відсутності заборгованості Відповідача за іншими зобовязаннями залишок гарантійного платежу повернути на поточний банківський рахунок Орендаря.

Оскільки розмір гарантійного платежу (340 639,12 грн.), який відповідно до п. 2.7 Договору перейшов у власність Позивача, перевищує розмір заборгованості Відповідача перед позивачем за надані відповідачу і неоплачені останнім послуги за договором оренди №099/06-17 від 08.06.2017 (305 290,45 грн.), тобто гарантійний платіж повністю компенсує понесені Позивачем збитки від порушення Відповідачем договору оренди, то відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Южспецконструкція" на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Ульма Опалубка Україна" 305 290,45 грн заборгованості, та, відповідно, для задоволення позову.

Висновок господарського суду про те, що орендодавець на момент укладення нового (діючого) договору оренди погодився з тим, що сплачені орендарем гарантійні платежі за договором оренди №099/06-17 від 08.06.2017 вважаються гарантійним платежем за договором оренди №008/01-18 від 29.12.2017, а право визначати, коли і як розпорядитися гарантійним платежем належить саме орендодавцю, то Позивач правомірно не зарахував 340 639,12 грн. у рахунок погашення зобов'язань з орендних платежів за спірним договором №099/06-17 від 08.06.2017, а на власний розсуд зарахував за договором оренди №008/01-18 від 29.12.2017, є передчасним, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.7 Договору у разі порушення Орендарем будь-якого із своїх зобовязань за цим Договором, право власності на Гарантійний платіж переходить до Орендодавця, який, з моменту виявлення порушень, має право використати його в межах заборгованості Орендаря, що виникла внаслідок будь-яких порушень Договору.

Тобто, Орендодавець не зобовязаний за рахунок гарантійного платежу погашати заборгованість саме за орендними платежами, а може на власний розсуд погасити заборгованість Орендаря, що виникла внаслідок порушення останнім інших своїх зобовязань.

Однак, колегія суддів вважає, що за рахунок гарантійного платежу, внесеного за договором оренди №099/06-17 від 08.06.2017, може бути погашена заборгованість, що утворилась лише за цим договором.

Належні да допустимі докази того, що сторони на момент укладення нового (діючого) договору оренди погодили, що сплачені орендарем гарантійні платежі за договором оренди №099/06-17 від 08.06.2017 вважаються гарантійними платежами за договором оренди №008/01-18 від 29.12.2017, в матеріалах справи відсутні. Представник Відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції таке погодження перенесення гарантійного платежу з одного договору на інший заперечував.

Ані договір оренди №099/06-17 від 08.06.2017, ані договір оренди №008/01-18 від 29.12.2017 не містять передумов для перенесення гарантійного платежу з одного договору на інший.

Доказів укладання Додаткових угод до договору оренди №099/06-17 від 08.06.2017 в цій частині сторонами не надано.

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Южспецконструкція" № 18-226 від 19.06.2018 не є Додатковою угодою до договору оренди №099/06-17 від 08.06.2017, оскільки ним не вносилися зміни до Договору. Крім того, він містить альтернативну вимогу до Позивача або повернути на банківський рахунок Відповідача грошові кошти у розмірі 340 639,12 грн, або зарахувати їх в рахунок орендної плати та гарантійних платежів за договором оренди №008/01-18 від 29.12.2017.

Більш того, даний лист направлено Позивачу вже після подачі позовної заяви.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню у звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам, що мають значення для справи. Слід прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зважаючи на результати вирішення спору, за якими рішення відбулось на користь відповідача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282, 283 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Южспецконструкція", м. Синельникове Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2018 року у справі № 904/2185/18 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2018 року у справі №904/2185/18 скасувати.

Прийняти у справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Ульма Опалубка Україна" до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Южспецконструкція" про стягнення коштів у розмірі 302 880,85 грн. - відмовити.

Судові витрати по справі за подання позову покласти на позивача.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Ульма Опалубка Україна" на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Южспецконструкція" 6 814,83 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, покласти на Господарський суд Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 01.03.2019.

оловуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік