ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"25" лютого 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2442/18

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

секретар судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/2442/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (бульвар Т.Шевченка,18,Київ 1,01601) в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (вул. Коблевська, 39, м. Одеса, 65023),

до відповідача: Управління соціального захисту населення Саратської районної державної адміністрації (вул.Крістіана Вернера,84,Сарата,Саратський район, Одеська область,68200), За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України у Саратському районі Одеської області (смт. Сарата, вул. Соборна, 21, код 38037959),

про стягнення заборгованості 35645,5 грн.,

Представники сторін:

Від позивача ОСОБА_1;

Від відповідача ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Одеської філії ПАТ "Укртелеком" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом (вх.№2638/18 від 01.11.2018 р.) до Управління соціального захисту населення Саратської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості у розмірі 35645,5 грн.

Ухвалою від 06.11.2018 відкрито провадження, підготовче засідання призначено на 03.12.2018.

03.12.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№24870/18).

03.12.2018 у справі оголошено перерву до 12.12.2018.

11.12.2018 відповідачем подано доповнення до відзиву на позовну заяву (вх.№25693/18).

11.12.2018 відповідачем подано заяву про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог (вх.№2-6286/18).

У засіданні 12.12.2018 задоволено заяву відповідача про залучення третьої особи Управління Державної казначейської служби України у Саратському районі Одеської області, відкладено розгляд справи на 03.01.2018.

20.12.2018 позивачем подано відповідь на відзив (вх.№26335/18).

03.01.2019 відповідачем подано заяву про відкладення розгляду справи (вх.№161/19).

03.01.2019 у судове засідання представники сторін не зявились, судове засідання відкладено на 16.01.2019.

16.01.2019 представники сторін не зявились, підготовче засідання відкладено на 25.01.2019.

25.01.2019 від третьої особи надійшло пояснення (вх.№1517/19).

25.01.2019 від відповідача надійшло заперечення (вх.№1518/19).

25.01.2019 відкладено розгляд справи по суті на 25.02.2019.

25.02.2019 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

В обґрунтування позову Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Одеської філії ПАТ "Укртелеком" (далі позивач, оператор) посилається на те, що є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам.

Відповідно до ч.3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» та п.63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою КМУ №295 від 11.04.2012 (далі Правила), споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Вказує, що на виконання покладених на нього зобовязань виконував вимоги законодавства щодо надання послуг на пільгових умовах відповідним категоріям громадян, визначених Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», «Про жертви нацистських переслідувань», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус», «Про охорону дитинства».

Так, з 01.01.2017 оператор надавав послуги пільговим категоріям абонентів, відповідно до актів звірки розрахунків сума заборгованості (січень 2017-грудень 2017) становить 35645,50 грн.

Позивач посилається на положення Бюджетного кодексу України, відповідно до якого до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення (ст. 87), при цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначається Кабінетом Міністрів України (ст. 97).

Зазначає, що позивачем щомісячно подавались відповідачеві через канцелярію наручно акти звіряння. Відповідач відмовлявся приймати та підписувати акти, посилаючись на відсутність фінансування з державного бюджету за відповідною бюджетною програмою та неможливість здійснювати сплату компенсації за надані пільги. В подальшому позивачем вищезазначені документи надсилались повторно рекомендованим поштовим відправленням.

Оператор вказує, що відповідно до п.3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету головним розпорядником коштів бюджетного фінансування у смт. Сарата є Управління соціального захисту населення Саратської районної державної адміністрації Одеської області відповідач, а отже відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Посилається на те, що бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень, відповідно до ч.6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, а тому відсутність фінансування не є підставою для звільнення відповідача від відповідного обовязку.

На підтвердження позову надає копії супровідних листів до Начальника управління соціального захисту населення Саратської РДА за вих.№1547 (грудень 2016 на суму 3061,15 грн.), №1548 (січень 2017 на суму 3282,25 грн.), №1549 (лютий 2017 на суму 3244,02 грн.), №1550 (березень 2017 на суму 3229,03 грн.), №1551 (квітень 2017 на суму 3222,85 грн.), №1552 (травень 2017 на суму 3158,16 грн.), №1553 (червень 2017 на суму 2834,48 грн.), №1554 (липень 2017 на суму 2722,83 грн.), № 1555 (серпень 2017 на суму 2754,40 грн.); №1556 (вересень 2017 на суму 2803,59 грн.); №1557 (жовтень 2017 на суму 2752,04 грн.); №1558 (листопад 2017 на суму 2580,70 грн.).

Також надає копії актів за вказаний період, підписаних зі сторони позивача, а також розрахунки видатків на відшкодування витрат, повязаних із наданням пільг за вказаний період.

У відзиві відповідач вказує, що вимоги, предявлені позивачем, не визнаються повністю, оскільки позивачем в порушення п.10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (затвердженого Постановою КМУ №117 від 29.01.2003), відповідно до якого підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга", - позивачем не подавались вказані розрахунки. Акти звіряння також не надавались.

Вказує, що тільки у жовтні 2018 року позивачем разом з позовною заявою були надіслані супровідні листи, до яких додаються акти звірки, розрахунки видатків.

Також відповідач зазначає, що подані позивачем розрахунки видатків не підтверджують щомісячне фактичне надання та споживання послуг звязку громадянами пільгової категорії.

Посилається на вимоги Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї, затвердженого Постановою КМУ від 04.06.2015, відповідно до п. 8 якого пільговики, до сукупного доходу сімї яких входять доходи, визначені пунктом 5 цього Порядку (крім пенсії та соціальної допомоги), або до складу сімї яких входять працездатні особи, подають до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення декларацію про доходи сімї пільговика за формою згідно з додатком, а також довідки про доходи свої та членів сімї (крім довідок про розмір пенсії та соціальної допомоги) за шість місяців, що передують місяцю звернення, або документи, що підтверджують відсутність доходів за такий період.

Зазначає, що щомісячно в базі даних ЄДАРП формуються списки пільговиків, які мають право на пільги з урахуванням доходів, списки осіб, які мають право на пільги без урахування доходів та список осіб, яким нарахована субсидія.

Згідно з п.11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги Уповноважений орган щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації.

Порядком реєстрації та обліку бюджетних зобовязань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України №309 від 02.03.2012 та Методичними рекомендаціями щодо переліку підтвердних документів для реєстрації бюджетних зобовязань та проведення платежів, затвердженого Наказом Державного казначейства України від 29.01.2013 №68, встановлений порядок взяття бюджетних зобовязань розпорядниками і одержувачами коштів державного та місцевих бюджетів, які перебувають на казначейському обслуговуванні та визначений перелік документів, який надається для реєстрації відповідного зобовязання.

Відповідно до п.2.1. Порядку №309 розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисами. Згідно з розділом 2 Порядку №309 органи казначейства реєструють бюджетні зобовязання відповідно до наданих реєстрів зобовязань розпорядниками коштів з підтвердними документами.

Згідно з п.1.4 даного Порядку та Методичних рекомендацій підтверджуючими документами для реєстрації фінансового бюджетного зобовязання є акти звіряння та договори.

У звязку із порушенням позивачем встановленого законодавством порядку надання відповідних документів по послугам звязку, реєстри зобовязань розпорядником коштів не складалися, а фінансові зобовязання органами казначейства не реєструвались.

У відповіді на відзив позивач вказує, що чітко та неухильно дотримується вимог чинного законодавства

Управління Державної казначейської служби України в Саратському районі Одеської області повідомило, що за 2017 рік в органах казначейства по Управлінню соціального захисту населення Саратської районної державної адміністрації по КФК 090214 «Пільги окремим категоріям громадян з послуг звязку» юридичні та фінансові зобовязання з підтвердними документами не надавалися та не реєструвалися.

У запереченні відповідач вказує, що Порядком №309 (Порядок реєстрації та обліку бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України) передбачено, що підтверджуючими документами для реєстрації фінансового бюджетного зобовязання є акти звіряння та договори. Однак договору на проведення компенсаційних виплат за надання телекомунікаційних послуг пільговій категорії громадян між позивачем та відповідачем не укладалося.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

Позивач вказує, що виконував вимоги законодавства щодо надання послуг на пільгових умовах відповідним категоріям громадян, визначених Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», «Про жертви нацистських переслідувань», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус», «Про охорону дитинства» - з 01.01.2017 оператор надавав послуги пільговим категоріям абонентів, відповідно до актів звірки розрахунків сума заборгованості (січень 2017-грудень 2017) становить 35645,50 грн.

Зазначив, що ним щомісячно подавались відповідачеві через канцелярію наручно акти звіряння, але відповідач відмовлявся приймати та підписувати акти, посилаючись на відсутність фінансування з державного бюджету за відповідною бюджетною програмою та неможливість здійснювати сплату компенсації за надані пільги. В подальшому позивачем вищезазначені документи надсилались повторно рекомендованим поштовим відправленням.

Пунктом 1 ст.901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. В п. 1 ст. 902 ЦК України зазначено, що виконавець повинен надати послугу особисто. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (п.1 ст. 903 ЦК України).

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» передбачається, що телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Ч.3 ст. 63 цього Закону визначено, що телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Згідно з п.63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою КМУ №295 від 11.04.2012 (далі Правила) установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», «Про жертви нацистських переслідувань», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус», «Про охорону дитинства» встановлені пільги з оплати за послуги звязку для категорій осіб, визначених цими законами.

Відповідно до Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення (ст. 87), при цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначається Кабінетом Міністрів України (ст. 97).

Ч.1 ст. 102 Бюджетного кодексу України передбачає, що видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті «б» пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пп. «б» п.4 ч.1 ст. 89 цього кодексу відповідно передбачає пільги окремим категоріям громадян, що надаються:

ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; постраждалим учасникам ОСОБА_3; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам Національної поліції; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України; звільненим зі служби за віком, через хворобу або за вислугою років військовослужбовцям Служби безпеки України; особам, звільненим із служби цивільного захисту за віком, через хворобу або за вислугою років, та які стали особами з інвалідністю під час виконання службових обовязків; звільненим з військової служби особам, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби; батькам та членам сімей військовослужбовців, військовослужбовців Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби; батькам та членам сімей осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, які загинули (померли) або зникли безвісти під час виконання службових обовязків; реабілітованим громадянам, які стали особами з інвалідністю внаслідок репресій або є пенсіонерами; депортованим особам, які повернулися в Україну на постійне проживання; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою; пенсіонерам з числа спеціалістів із захисту рослин відповідно до частини четвертої статті 20 Закону України "Про захист рослин"; громадянам відповідно до пункту "ї" частини першої статті 77 Основ законодавства України про охорону здоровя, частини пятої статті 29 Закону України "Про культуру", частини другої статті 30 Закону України "Про бібліотеки і бібліотечну справу", абзацу першого частини третьої статті 57 Закону України "Про освіту"; дітям війни; багатодітним сімям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сімям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сімям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування; доставка громадянам повідомлень про призначення субсидії.

З урахуванням зазначеного, посилання відповідача на те, що субвенція з державного бюджету не передбачена, не відповідають дійсності.

Згідно з п.2 Постанови КМУ №256 від 04.03.2002 Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

П. 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, обєднаних територіальних громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів готують щомісяця інформацію про суми нарахованих соціальних виплат, пільг та житлових субсидій населенню та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконавчих органів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення), обєднаних територіальних громад.

Фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення), об'єднаних територіальних громад на підставі вказаної інформації, щомісяця готують реєстри сум, що підлягають перерахуванню, та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Згідно з ч.6 ст. 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Відповідно до п.1 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї, затвердженого Постановою КМУ від 04.06.2015, він визначає механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування, зокрема, телефоном, послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сімї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами, а також підтвердження права на інші види пільг, які надаються з урахуванням доходу (безоплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення, зубопротезування тощо) відповідно до законодавства.

П.3 цього Порядку визначено, що пільги, зазначені у пункті 1 цього Порядку, надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сімї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

П.п. 6-9 Порядку встановлено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення одержують від територіальних органів Пенсійного фонду України за результатами обміну електронними базами даних інформацію про суми пенсійних виплат і факт працевлаштування пільговиків та членів їх сімей, відомості про яких містяться в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги.

Територіальні органи Пенсійного фонду України подають на запит структурних підрозділів з питань соціального захисту населення у пятиденний строк з дня отримання запиту інформацію про суми пенсійних виплат пільговиків та членів їх сімей, пенсії яким призначено відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Пільговики, до сукупного доходу сімї яких входять доходи, визначені пунктом 5 цього Порядку (крім пенсії та соціальної допомоги), або до складу сімї яких входять працездатні особи, подають до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення декларацію про доходи сімї пільговика за формою згідно з додатком, а також довідки про доходи свої та членів сімї (крім довідок про розмір пенсії та соціальної допомоги) за шість місяців, що передують місяцю звернення, або документи, що підтверджують відсутність доходів за такий період.

У разі неподання документів, передбачених абзацом першим цього пункту, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє пільговика про необхідність подання відповідних документів для визначення права на отримання пільг.

Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення з урахуванням отриманої інформації, зазначеної у пунктах 6-8 цього Порядку, визначають не пізніше вересня 2015 р., у подальшому - протягом десяти днів з дня отримання такої інформації середньомісячний сукупний дохід сімї в розрахунку на одну особу шляхом ділення загальної суми грошових доходів кожного члена сімї пільговика за попередні шість місяців на 6 і на кількість членів сімї.

П.10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (затвердженого Постановою КМУ №117 від 29.01.2003) передбачено, що підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

Таким чином, щомісячно в базі даних ЄДАРП формуються списки пільговиків, які мають право на пільги з урахуванням доходів, списки осіб, які мають право на пільги без урахування доходів та список осіб, яким нарахована субсидія.

У матеріалах справи відсутні докази подання позивачем щомісячно до 25 числа розрахунків щодо вартості послуг, наданих пільговикам, відповідно до вимог п.10 Положення. Доказів направлення або надання відповідачеві актів звіряння позивачем також не надано.

У матеріалах справи наявний опис вкладення (поштовий ідентифікатор 264), відповідно до якого відповідачеві було направлено супровідні листи з додатками (акт та список) за вих.№1547 (грудень 2016 на суму 3061,15 грн.), №1548 (січень 2017 на суму 3282,25 грн.), №1549 (лютий 2017 на суму 3244,02 грн.), №1550 (березень 2017 на суму 3229,03 грн.), №1551 (квітень 2017 на суму 3222,85 грн.), №1552 (травень 2017 на суму 3158,16 грн.), №1553 (червень 2017 на суму 2834,48 грн.), №1554 (липень 2017 на суму 2722,83 грн.), № 1555 (серпень 2017 на суму 2754,40 грн.); №1556 (вересень 2017 на суму 2803,59 грн.); №1557 (жовтень 2017 на суму 2752,04 грн.); №1558 (листопад 2017 на суму 2580,70 грн.), акти звірки за вказані періоди, списки за формою пільга-2 за вказані періоди.

На даному описі міститься відбиток календарного штемпелю місця приймання поштового звязку та вбачається дата 18.09.2018. Зазначена дата відправлення також підтверджується шляхом відшукування за поштовим ідентифікатором на офіційному веб-порталі «Укрпошта». Рекомендованим повідомленням про вручення підтверджується вручення відповідачеві вищезазначених документів 25.09.2018.

Згідно з п.11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги уповноважений орган щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації.

Порядком реєстрації та обліку бюджетних зобовязань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України №309 від 02.03.2012 та Методичними рекомендаціями щодо переліку підтвердних документів для реєстрації бюджетних зобовязань та проведення платежів, затвердженого Наказом Державного казначейства України від 29.01.2013 №68, встановлений порядок взяття бюджетних зобовязань розпорядниками і одержувачами коштів державного та місцевих бюджетів, які перебувають на казначейському обслуговуванні та визначений перелік документів, який надається для реєстрації відповідного зобовязання.

Відповідно до п.2.1. Порядку №309 розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисами. Згідно з розділом 2 Порядку №309 органи казначейства реєструють бюджетні зобовязання відповідно до наданих реєстрів зобовязань розпорядниками коштів з підтвердними документами.

Згідно з п.1.4 даного Порядку та Методичних рекомендацій підтверджуючими документами для реєстрації фінансового бюджетного зобовязання є акти звіряння та договори.

У звязку із порушенням позивачем встановленого законодавством порядку надання відповідних документів по послугам звязку, реєстри зобовязань розпорядником коштів не складалися, а фінансові зобовязання органами казначейства не реєструвались.

Крім того, матеріалами справи також не підтверджується надання позивачем ані до подання позову, ані під час розгляду даної справи на електронних носіях розрахунків щодо вартості послуг, наданих пільговикам, згідно з формою "2-пільга".

Таким чином, в порушення вимог, встановлених законодавством позивач відповідні акти звіряння, розрахунки щодо вартості послуг звязку, наданих пільговикам, згідно з формою « 2-пільга» на паперових та електронних носіях, щомісячно нарочно або через пошту у 2017 році не надавав.

У звязку з цим уповноважений орган не мав можливості щомісячної звірки інформації, яка міститься в реєстрі, з тою, що мала надаватись, а також виявлення розбіжностей і, у випадку їх відсутності, реєстрації відповідних фінансових зобовязань.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази надання позивачем послуг споживачам, а також відповідно і їх оплати.

Таким чином, надані позивачем та не підписані відповідачем акти звірки та розрахунки видатків не підтверджують фактичне надання послуг пільговим категоріям громадян.

Посилання відповідача на те, що підтверджуючими документами для реєстрації фінансового бюджетного зобовязання є акти звіряння та договори, однак договору на проведення компенсаційних виплат за надання телекомунікаційних послуг пільговій категорії громадян між позивачем та відповідачем не укладалося, - не враховується судом, оскільки чинне законодавство України не передбачає обовязковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобовязання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України. Вказане підтверджується правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у справі №906/621/17 (постанова від 17.04.2018).

Відповідно до ч.2 ст.42 ГПК України учасники справи зобов'язані, зокрема, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Частиною 4 ст. 74 ГПК України встановлено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів.

Згідно вимог ст. 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З урахуванням відсутності у матеріалах справи доказів направлення на адресу відповідача актів звірки розрахунків за період з січня 2017 року по грудень 2017 року включно, розрахунків вартості послуг, наданих пільговикам за вказаний період, доказів надання позивачем послуг з встановлення телефонів, надання телекомунікаційних послуг громадянам, які користуються пільгами, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за надані послуги є недоведеним.

Подані позивачем розрахунки видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг, містять лише підпис позивача, жодного погодження відповідача про те, що саме таке коло осіб наділене пільгами щодо набуття послуг звязку суду не надано.

За таких обставин, виходячи з матеріалів справи, суд вважає, що позивачем у справі не доведено достовірними та достатніми доказами обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, у звязку з чим, на думку суду, позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Одеської філії ПАТ «Укртелеком» задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 901-903 ЦК України, Бюджетним кодексом України, Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Законом України «Про телекомунікації», Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, Порядком реєстрації та обліку бюджетних зобовязань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України №309 від 02.03.2012, Методичними рекомендаціями щодо переліку підтвердних документів для реєстрації бюджетних зобовязань та проведення платежів, затвердженого Наказом Державного казначейства України від 29.01.2013 №68, , Постановою КМУ №256 від 04.03.2002 Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою КМУ №295 від 11.04.2012, ст.ст. 13, 73, 74, 78, 79, 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (бульвар Т.Шевченка,18,Київ 1,01601) в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (вул. Коблевська, 39, м. Одеса, 65023) до Управління соціального захисту населення Саратської районної державної адміністрації (вул.Крістіана Вернера,84,Сарата,Саратський район, Одеська область,68200), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України у Саратському районі Одеської області (смт. Сарата, вул. Соборна, 21, код 38037959), про стягнення 35645,50 грн. відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 25.02.19р. Повний текст рішення складений та підписаний 06 березня 2019 р.

Суддя Р.В. Волков