РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.03.2019Справа №910/16576/18

За позовомПублічного акціонерного товариства "Укpнaфта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Охтирканафтогаз"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ДЛ Групп"
простягнення 71999,38 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Укpнaфта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Охтирканафтогаз" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЛ Групп" 71999,38 грн, з яких: 59999,40 грн попередньої оплати та штраф у розмірі 11999,98 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання умов договору про надання послуг №336-Р від 11.04.2018 позивач перерахував відповідачу попередню оплату у розмірі 59999,40 грн, однак відповідач в обумовлені договором строки послуги не надав, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму сплаченої попередньої оплати та штраф.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2019, після усунення позивачем обставин, які стали підставою для залишення позовної заяви без руху, судом відкрито провадження у справі №910/16576/18, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строки для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п'яти днів з дня отримання відзиву на позов.

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст.242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвала від 09.01.2019 про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 02218, м.Київ, проспект Генерала Ватутіна, будинок 8, квартира 58.

Станом на дату розгляду справи по суті до суду надійшло рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №810, відповідно до якого ухвала Господарського суду міста Києва від 09.01.2019 була вручена відповідачу.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2019, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

11.04.2018 між Публічним акціонерним товариством "Укpнaфта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Охтирканафтогаз" (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЛ Групп" (виконавець, відповідач) було укладено договір про надання послуг №336-Р (договір) відповідно до умов якого виконавець зобов'язується надати замовнику послуги, визначені в додатку №1 до цього договору (далі - "послуги"), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити надані послуги (п.1.1), перелік, строки виконання послуг, а також їх вартість за взаємною згодою сторін, можуть коригуватись в процесі надання послуг шляхом оформлення сторонами додаткових угод до даного договору (п.1.2), замовник зобов'язаний, зокрема, вчасно і у повному обсязі здійснювати оплату вартості належним чином наданих виконавцем і прийнятих замовником послуг у порядку, передбаченому цим договором (п.2.2.1), виконавець зобов'язаний, зокрема, якісно, своєчасно та у повному обсязі надавати замовнику послуги, передбачені цим договором (п.2.4.1), загальна вартість послуг по даному договору становить 119998,80 грн, у тому числі ПДВ (п.3.1), оплата вартості послуг здійснюється після отримання замовником примірника належним чином підписаного сторонами оригіналу договору, у такому порядку: після надання виконавцем рахунку, замовник здійснює передоплату в розмірі 50% від суми рахунку, остаточний розрахунок здійснюється замовником протягом 20 банківських днів після підписання акту виконаних робіт (п.3.4), виконання послуг здійснюється згідно з додатком №1. У додатку відображаються вид, обсяг послуг, строк їх виконання, а також гарантійний термін експлуатації результату цих послуг. Такий додаток підписується уповноваженими представниками сторін (п.4.1), якщо надання послуг виконавцем внаслідок їх прострочення/неналежної якості/часткового надання втратило інтерес для замовника, замовник має право розірвати цей договір та вимагати від виконавця відшкодування завданих збитків (п.5.4), при порушенні строків надання послуг виконавець на вимогу замовника сплачує йому штраф у розмірі 10% від договірної ціни (п.7.5), договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє один рік (п.12.1).

Згідно додатку №1 до договору виконавець зобов'язується власними силами виконати і здати у встановлені терміни, а замовник прийняти і оплатити роботи по ремонту коробок передач трактора К-700 в кількості 3 шт (код згідно класифікатора ДК-021:20-4) (п.1.1), виконавець виконує весь обсяг робіт по ремонту коробок передач трактора К-700 на протязі десяти робочих днів за одиницю після попередньої оплати та отримання коробок передач в ремонт (п.1.4), замовник оплачує виконавцю послуги з ремонту коробок передач тракторів К-701 і К-700А (максимальна ціна за одиницю - 39999,60 грн в т.ч. ПДВ) (п.1.13), остаточна вартість ремонту коробок передач трактора К-700 визначається після розбирання з визначенням запасних частин, які потребують ремонту та заміни і переліком робіт по ремонту коробки передач трактора К-700 (п.1.14), вид розрахунків: безготівковий (п.1.15).

На виконання умов укладеного між сторонами правочину, 21.05.2018 позивачем було перераховано відповідачу аванс у розмірі 59999,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням №4299 від 21.05.2018.

Відповідно до листа №31/07 від 31.07.2018 відповідач повідомив позивача про прострочку виконання зобов'язань за укладеним між контрагентами правочином та просив надати 10 робочих днів для виконання умов договору про надання послуг №336-Р від 11.04.2018.

12.10.2018 позивач звернувся до відповідача з листом №01/01/11/06/01/01-02/1/2254 від 12.10.2018 з повідомленням про розірвання договору та вимогою про повернення попередньої оплати.

Як зазначив позивач у позові, відповідач, у строк встановлений договором роботи не виконав, попередню оплату на суму 59999,40 грн на вимогу позивача не повернув, у зв'язку з чим останній звернувся до суду з відповідним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає договір про надання послуг №336-Р від 11.04.2018 як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

При цьому суд зазначає, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду.

Згідно ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (за змістом ст.846 Цивільного кодексу України).

За змістом ч.ч.1, 2, 4 ст.849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Згідно ст.854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Стаття 525 Цивільного кодексу України визначає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як свідчать матеріали справи, Публічним акціонерним товариством "Укpнaфта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Охтирканафтогаз" було перераховано відповідачу попередню оплату у розмірі 59999,40 грн, а отже позивачем було належним чином виконано свій обов'язок на виконання умов п.3.4 укладеного між сторонами правочину.

Проте, відповідач, у строк встановлений п.1.4 додатку №1 до договору, роботи не виконав, отримані від позивача в якості попередньої оплати грошові кошти на вимогу замовника не повернув.

Як вже зазначалось судом, згідно п.5.4 договору якщо надання послуг виконавцем внаслідок їх прострочення/неналежної якості/часткового надання втратило інтерес для замовника, замовник має право розірвати цей договір та вимагати від виконавця відшкодування завданих збитків.

При цьому оскільки належними та допустимими доказами у справі підтверджується, що вимогу замовника про повернення попередньої оплати та повідомлення про розірвання договору відповідач отримав 19.10.2018, строк повернення останнім зазначених грошових коштів настав.

Отже, враховуючи, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів виконання робіт або частини робіт у строки визначені договором про надання №336-Р від 11.04.2018, а також доказів повернення сплаченої позивачем суми попередньої оплати на вимогу останнього, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позивачу попередньої оплати на суму 59999,40 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 11999,98 грн штрафу, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, у встановлений договором строк своїх обов'язків по виконанню робіт не виконав, допустивши прострочення виконання зобов'язання, а тому дії відповідача є порушенням зобов'язань (ст.610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст.612 Цивільного кодексу України). Відповідно, є підстави для застосування по відношенню до відповідача встановленої законом відповідальності.

Частиною 1 ст.216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами ст.230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України вказано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За приписами ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 1 ст.548 Цивільного кодексу України унормовано, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

При цьому, право учасників господарських правовідносин встановлювати інші, ніж передбачено Цивільним кодексом України, види забезпечення виконання зобов'язань, у тому числі, встановлювати неустойку за порушення негрошового зобов'язання, визначено ч.2 ст.546 Цивільного кодексу України, що узгоджується із свободою договору, яка передбачена ст.627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені правом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності - договірної санкції за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань.

Частиною 4 ст.231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За умовами п.7.5 договору визначено, що при порушенні строків надання послуг виконавець на вимогу замовника сплачує йому штраф у розмірі 10% від договірної ціни.

З огляду на порушення відповідачем строків виконання робіт за договором, позивачем було нараховано й заявлено до стягнення штраф на суму 11999,98 грн.

Оскільки судом встановлено факт невиконання відповідачем робіт у строк, погоджений контрагентами в договорі, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу є обґрунтованими.

Здійснивши перевірку наведеного заявником розрахунку, судом встановлено, що останній містить помилки, внаслідок чого суд дійшов висновку, що обґрунтованим є стягнення з відповідача штрафу на суму 11999,88 грн.

За таких обставин, враховуючи всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Укpнaфта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Охтирканафтогаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЛ Групп".

Згідно положень п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЛ Групп" (02218, м.Київ, проспект Генерала Ватутіна, будинок 8, квартира 58, ідентифікаційний код 41564578) на користь Публічного акціонерного товариства "Укpнaфта" (04053, м.Київ, провулок Несторівський, будинок 3-5, ідентифікаційний код 00135390) в особі Нафтогазовидобувного управління "Охтирканафтогаз" (42700, Сумська обл., місто Охтирка, вул.Київська, будинок 119, ідентифікаційний код 05398533) суму сплаченої попередньої оплати у розмірі 59999 (п'ятдесят дев'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто дев'ять) грн 40 коп, штраф на суму 11999 (одинадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто дев'ять) грн 88 коп. та судовий збір на суму 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п.17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ю.М. Смирнова