ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/217/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Принцевської Н.М.

суддів Ярош А.І., Савицького Я.Ф.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Южненської міської ради Одеської області

на рішення Господарського суду Одеської області від 17 серпня 2018 року

по справі №916/217/18

за позовом Южненської міської ради Одеської області

до відповідача ОСОБА_1 малого підприємства Гармонія

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Лиманської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області (Южненське відділення)

про стягнення 8510,15 грн. збитків,

(суддя першої інстанції: Малярчук І.А., дата та місце ухвалення рішення: 17.08.2018, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, просп.Щевченка, 29)

В лютому 2018 року Южненська міська рада Одеської області звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Малого приватного підприємства Гармонія про стягнення збитків у розмірі 8510,5 грн.

В обґрунтування позову Южненська міська рада Одеської області зазначає, що земельна ділянка комунальної власності під будівлею торгового центру не сформована, проект землеустрою щодо її відведення в оренду землекористувачем не розроблявся, кадастровий номер відсутній, державна реєстрація земельної ділянки не проводилась, а Приватне мале підприємство Гармонія відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 18.09.1997 №1624 є власником нежитлових приміщень площею 51,84кв.м. торгового центру, розташованого за адресою: пр.Миру,19. Тобто, частка приватної власності ПМП Гармонія у будівлі торгового центру складає 0,92%.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 малим підприємством Гармонія не здійснювалась оплата за користування без правовстановлюючих документів земельною ділянкою, що належить до земель комунальної власності, що позбавило позивача, як власника землі, права отримувати від цієї земельної ділянки дохід в розмірі орендної плати.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.09.2018 року (суддя Малярчук І.А.) відмовлено в задоволенні позову Южненської міської ради Одеської області до Малого приватного підприємства Гармонія про стягнення збитків у розмірі 8510,5 грн.

Суд першої інстанції зазначив, що земельна ділянка під будівлею торгового центру за адресою: пр. Миру, 19 не сформована, проект землеустрою щодо її відведення в оренду не розроблявся, кадастровий номер відсутній, державна реєстрація земельної ділянки не проводилась, з огляду на що вказана земельна ділянка не є обєктом цивільних прав у розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України, ст.16 Закону України «Про державний земельний кадастр», з огляду на що є неможливим розрахунок площі земельної ділянки, із застосуванням якої позивачем розраховано збитки.

Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що відповідно до положень ч.2 ст.20 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформлюються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, у звязку з чим не може слугувати доказом нормативної грошової оцінки земельної ділянки у м.Южний лист Управління Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області №4-1503-0.12-7734/2-16 від 24.08.2016 року.

Також суд першої інстанції зазначив, що за умови недоведеності та необґрунтованості позовних вимог позивача, клопотання відповідача, викладене у відзиві на позов від 30.03.2018 про застосування до розрахунку збитків строку позовної давності задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Южненська міська рада Одеської області звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач не погоджується з рішенням Господарського суду Одеської області від 17.08.2018 року, вважає його прийнятим на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням матеріального права при недотриманні норм процесуального права.

Зокрема, Южненська міська рада вважає, що відповідач разом з іншими землекористувачами покладають на позивача обовязок доказування розміру земельної ділянки, яку вони використовують, а саме спростування необхідності певного розміру земельної ділянки для обслуговування нерухомого майна відповідача, що порушує правила змагальності судового процесу.

Апелянт звертає увагу на те, що у разі відсутності технічної документації на землю (яку не розроблено у тому числі з вини відповідача), площа земельної ділянки, що використовується без правовстановлюючих документів, визначається саме комісіями з визначення розміру збитків на підставі огляду земельної ділянки та наявних документів.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що аналізуючи зміст положень Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землекористувачам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993, можна дійти висновку, що розмір збитків при використанні земель без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування) земельної ділянки, дорівнює сумі, яка могла б надійти до місцевого бюджету у разі, якщо б зазначений договір був укладений між орендарями та орендодавцем.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 27.09.2018 у складі головуючого судді Савицького Я. Ф., суддів Головея В.М., Разюк Г.П. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Южненської міської ради Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/217/18, при цьому скаржнику поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду та призначено розгляд справи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017 Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах ліквідовано Одеський апеляційний господарський суд та утворено Південно-західний апеляційний господарський суд.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті Голос України повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті Голос України опубліковано повідомлення про початок роботи Південного-західного апеляційного господарського суду.

В силу ч. 5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

На виконання вимог положень ч.6 ст. 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, ч. 5 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, 02.10.2018 Одеським апеляційним господарським судом було передано апеляційну скаргу Южненської міської ради Одеської області разом із справою №916/217/18 до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2018 для розгляду апеляційної скарги Южненської міської ради Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 17 серпня 2018 року по справі №916/217/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Принцевської Н.М., суддів Савицького Я.Ф., Ярош А.І.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 року справу №916/217/18 прийнято до провадження колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Принцевської Н.М., суддів Савицького Я.Ф., Ярош А.І., розгляд апеляційної скарги Южненської міської ради Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/217/18 вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

19.11.2019 року до Південно-західного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 малого підприємства «Гармонія» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 року зупинено апеляційне провадження у справі №916/217/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом справи №916/678/18, зобов'язано сторони повідомити Південно-західний апеляційний господарський суд про результати розгляду справи №916/678/18 та надати відповідні докази.

26.02.2019 року до Південно-західного апеляційного господарського суду від Южненської міської ради Одеської області надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №916/678/18 від 01.02.2019.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019 поновлено апеляційне провадження по справі №916/217/18 та продовжено розгляд апеляційної скарги Южненської міської ради Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області у справі № 916/217/18 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішеннями Виконавчого комітету Южненської міської ради №572 від 16.03.2017 «Про створення комісії з визначення збитків (неодержаного Южненською міською радою доходу) внаслідок використання ПМП «Гармонія» земельної ділянки без правовстановлюючих документів», №652 від 27.04.2017 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Южненської міської ради від 16.03.2017№572 «Про створення комісії з визначення збитків (неодержаного Южненською міською радою доходу) внаслідок використання ПМП «Гармонія» земельної ділянки без правовстановлюючих документів» створено відповідну комісію з визначення збитків внаслідок використання ПМП «Гармонія» земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Листом від 12.05.2017 №479/11-02-07 виконком Южненської міської ради запросив ПМП «Гармонія» на 18.05.2017 на засідання комісії з визначення збитків (неодержаного Южненською міською радою доходу) внаслідок використання власниками приміщень торгового центру земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Протоколом комісії Виконавчого комітету Южненської міської ради №01 від 18.05.2017 затверджено розмір збитків внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів в сумі 8510,15грн. за період з 01.01.2015 по 18.05.2017.

Акт збитків затверджено рішенням Виконкому Южненської міської ради №680 від 19.05.2017 «Про затвердження Акта збитків (неодержаного Южненською міською радою доходу) внаслідок використання ПМП «Гармонія» земельної ділянки без правовстановлюючих документів».

На підтвердження визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки по пр-ту Леніна,19 позивач подав до справи лист Управління Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області №4-1503-0.12-7734/2-16 від 24.08.2016.

В обґрунтування розрахунку збитків позивачем подано рішення Южненської міської ради №785-VII від 02.11.2017 «Про поновлення договору оренди земельної ділянки від 26.12.2002 №80, наданої ФОП ОСОБА_2Д.», яким встановлено орендарю - ФОП ОСОБА_2 орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки.

Як вбачається із наявної у справі копії технічного паспорту на громадський будинок - нежитлову будівлю суспільно-побутового торгівельного центру, розташованого у м. Южний, пр-т Леніна (Миру), 19, складеного КП «ЮМБТІ» 13.03.2006р., 197/500 частин вказаної будівлі належить територіальній громаді м. Южний.

Згідно копії договору від 18.09.1997, укладеного між ФКМ м. Южний та ПМП «Гармонія», останнє придбало у ФКМ приміщення по пр. Леніна, 19, що складає 1,08% ідеальної частки будови торгівельного центру, загальною площею 41,63 кв.м., частину площ сумісного користування - 4,07 кв.м. та 6,14 кв.м. підвальних приміщень (без врахування складських приміщень універсаму) без визначення контурних меж в натурі, що підтверджується також актом передачі проданого майна від 19.09.1997.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно №777 від 19.06.2006 відповідач є власником вбудованого приміщення №208 (нумерація згідно технічного паспорту), розташованого на другому поверсі споруди Торгівельного центру, площею 40,30 кв.м.; площа сумісного користування - 4,07кв.м., площа підвальних приміщень - 6,14 кв.м.

Також позивачем до справи подано лист Управління архітектури та містобудування Южненської міської ради №51/14-01-15 від 17.03.2017 та схему земельної ділянки нежитлової будівлі торговельного центру за адресою: м. Южне, пр. Миру,19, на якій схематично зображено земельну ділянку площею 4856 кв.м.

Крім того позивач подав розрахунок площ приміщень торгового центру, розташованого по пр. Леніна, 19, у м. Южне.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №107418640 від 13.12.2017, за МПП «Гармонія» з 21.06.2006 зареєстровано право приватної власності на нежиле приміщення за адресою: Одеська область, м.Южне, пр-т Леніна,19-Д, із часткою власності 1/1.

Рішенням Южненської міської ради №447-V від 22.08.2007 надано дозвіл СПД ОСОБА_3, ПП «Людвік-Юг», СПД ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6, ТК «Алмі», ФОП ОСОБА_7, ПП «Арніка», СПД ОСОБА_8, ПМП «Гармонія» та Фонду комунального майна Южненської міської ради на оформлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приблизною площею 0,6118га в спільну довгострокову оренду терміном на 10 років з визначенням дольової участі у загальній площі землекористування кожного власника приміщень «Торгового центру», для експлуатації та обслуговування будівлі «Торговий центр», розташованого за адресою: Одеська область, м.Южне, пр. Леніна, 19, із земель територіальної громади м. Южного Одеської області.

Як вбачається із рішення Южненської міської ради №14-VII від 17.11.2015 «Про перейменування проспекту в місті Южному» перейменовано: частину проспекту Леніна з пішохідною зоною, яка пролягає від вул. Будівельників до пр. Григорівського десанту - на проспект Миру; частину проспекту Леніна від пр. Леніна 9 до пр. Леніна,1, яка пролягає від вул. Новобілярської до вул. №3А - на вулицю ОСОБА_9.

Несплата відповідачем нарахованих збитків згідно Акту збитків, затвердженого рішенням Виконкому Южненської міської ради №680 від 19.05.2017 «Про затвердження Акта збитків (неодержаного Южненською міською радою доходу) внаслідок використання ПМП «Гармонія» земельної ділянки без правовстановлюючих документів» і стала підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з приписами ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, а згідно з пунктом "д" частини 1 статті 156 ЗК власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом вказаних приписів Цивільного кодексу України і Земельного кодексу України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 ЦК). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов'язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (частина 2 статті 1166 ЦК).

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов'язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов'язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов'язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов'язаннях. Натомість, для кондикційних зобов'язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов'язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов'язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

За змістом глави 15 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди.

Частина 1 ст. 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 ЗК). Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК).

Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи ст. 120 Земельного кодексу України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.

До моменту оформлення власником об'єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

З огляду на зазначене, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що в даному випадку відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин у справі, яка розглядається, приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок.

При зверненні з позовом у цій справі Южненська міськрада послалася на положення ст. 22 Цивільного кодексу України, ст.ст. 152, 156, 157 Земельного кодексу України та постанову Кабінету Міністрів України № 284 від 19 квітня 1993 року "Про затвердження порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам" як на підставу своїх вимог і при цьому зауважила, що заявлена до стягнення сума є збитками у розмірі неодержаної орендної плати в розмірі 8510,15 грн. за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду.

Підставами заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, а не саме по собі посилання на норми матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 4, ст. 162 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи за позовами суб'єктів господарської діяльності, фізичних осіб, які такими не є, державних та інших органів, які визначають предмет (матеріально-правову вимогу) та підстави (обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а не самі лише посилання позивача на певну норму закону) позову.

При цьому, господарський суд з'ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення саме ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Отже, саме на суд покладено обов'язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що не мають істотного значення для правильного вирішення спору наявність у діях відповідача елементів складу цивільного правопорушення, які можуть бути підставою для покладання на відповідача відповідальності у вигляді відшкодування збитків.=

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства про відшкодування шкоди (збитків), оскільки до моменту оформлення власником об'єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Разом із тим, згідно з приписами ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Земельним податком є обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК у відповідній редакції).

Відповідно до пп.4 п.297.1. ст.297 Податкового кодексу України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності зокрема, з таких податків і зборів: податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Згідно з приписами ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом: відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно до ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.ч.1, 2 ст.116 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. (ст.125 ЗК України).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд (ч.ч.1, 2, 3 ст.79 ЗК України).

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв'язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру (ч.ч.1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 ст.79-1 ЗК України).

Земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці (ч.ч.1, 2, 3, 5, 6, 7 ст.16 ЗУ «Про державний земельний кадастр»).

Згідно з ч.ч.8, 9 ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр» на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 791 Земельного кодексу України, при їх формуванні.

Положення ст.13 Закону України «Про оцінку земель» визначають, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі: визначення розміру земельного податку; визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності; визначення розміру державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом; визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва; розробки показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель; відчуження земельних ділянок площею понад 50 гектарів, що належать до державної або комунальної власності, для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.20 Закону України «Про оцінку земель» за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського зазначає, що в даному випадку у відповідача немає і не може бути в користуванні окремої земельної ділянки, стосовно якої має видаватися витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, так як земельну ділянку можливо сформувати тільки під всією будівлею "Торгового центру" по пр-ту Миру, 19 у м. Южне Одеської області, підтвердженням чого є невиконання МПП «Гармонія» та іншими власниками приміщень у "Торговому центрі" рішення Южненської міськради від 22.08.2007 №447-V.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо недоведеності позивачем розміру земельної ділянки, на якій розташовано торгівельний центр по пр-ту Миру, 19, у м.Южному, а також вартості нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки, правильного розміру належної відповідачу площі, у звязку з чим вірно відмовлено у задоволенні позовних вимог ПМП «Гармонія» про стягнення 8510,15 грн.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Судова колегія також звертає увагу скаржника на те, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою (рішення у справах "Серявін та інші проти України", "Руїз Торіха проти Іспанії"), яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі „Трофимчук проти України").

Судова колегія зазначає, що місцевим господарським судом у ході розгляду справи було досліджено усі обставини справи, перевірено їх наявними у ній доказами, та надано їм відповідну правову оцінку. Інші аргументи сторін, які не спливають на суть прийнятого рішення, не потребують детальної відповіді з огляду на прийняте судом рішення у справі.

В свою чергу під час перегляду справи в апеляційному порядку доводи скаржника не знайшли свого підтвердження.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 17.08.2018 у справі №916/217/18 та для задоволення апеляційної скарги Южненської міської ради Одеської області - відсутні.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 -284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Южненської міської ради Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 17 серпня 2018 року по справі №916/217/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 17 серпня 2018 року по справі №916/217/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: А.І. Ярош

ОСОБА_10