ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року Справа № 915/1178/18

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого судді Ткаченка О.В.,

за участю секретаря Сулейманової С.М.

за участю представників сторін:

Прокурор Дмитрієнко І.О.

від позивача: Стасюк О.Д., довіреність від 10.01.2019 № 2;

від третьої особи: Герасимець М.М., довіреність № б/н від 25.11.01;

від відповідача: Заливчий Я.В., довіреність від 28.12.2016 № 7859-К-О;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 (54001, м.Миколаїв, вул.Нікольська, буд.73) в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України (54017, м.Миколаїв, вул.Чкалова, буд.20; ідент.код 20917284),

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Національний університет кораблебудування імені Адмірала Макарова (54025, м.Миколаїв, просп. Героїв України, 9, ід. код 02066753)

до відповідача: Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д; ідент.код 14360570),

про: визнання недійсним договору оренди нерухомого майна та зобов'язання повернути державі орендовані приміщення, -

встановив:

СУТЬ СПОРУ: 29.10.2018 Заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк", в якій просить: 1) визнати недійсним договір оренди нерухомого майна №РОФ-1626, укладений 15.05.2018 між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Миколаївській області, згідно якого передано в строкове платне користування орендарю нерухоме майно - вигороджену частину холу третього поверху учбового корпусу Національного університету кораблебудування імені Адмірала Макарова, розташованого за адресою: пр.Героїв України, 9, м.Миколаїв і перебуваючого на балансі університету) площею 24 кв.м для розміщення відділення комерційного банку; та 2) зобов'язати Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звільнити та повернути державі шляхом передачі за актом приймання-передачі Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Миколаївській області нерухоме майно - вигороджену частину холу третього учбового корпусу Національного університету кораблебудування імені Адмірала Макарова, розташованого за адресою: пр.Героїв України, 9, м. Миколаїв; і перебуваючого на балансі університету, площею 24 кв.м.

Ухвалою суду від 01.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 04.12.2018р.

Ухвалою суду від 04.12.2019 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання у справі відкладено на 17 січня 2019 року об 11 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 17.01.2019 підготовче засідання у справі відкладено на 30 січня 2019 об 11:30, відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі Міністерства освіти та науки України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову.

18.01.2019 судом на адресу Міністерства освіти та науки України надіслано повідомлення щодо розгляду справи № 915/1178/18.

Ухвалою суду від 30.01.2019 закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено у судовому засіданні 13.02.2019 об 11:00.

У зв'язку з тим, що головуючий у даній справі суддя - Ткаченко О.В. 13.02.2019 перебував на лікарняному, судове засідання, призначене на 13 лютого 2019 року, не відбулось, про що складено повідомлення.

Ухвалою суду від 18.02.2019 розгляд справи по суті призначено у судовому засіданні 01.03.2019 об 11:30.

Прокурор підтримав вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позові та письмових поясненнях. Позовні вимоги мотивовані тим, що спірним договором оренди орендодавцем передано в строкове платне користування нерухоме майно навчального закладу - вигороджену частину холу площею 24,0 кв.м третього учбового корпусу Національного університету кораблебудування ім. Адмірала Макарова не за цільовим призначенням - з метою забезпечення освітньої діяльності вказаного навчального закладу, а з метою розміщення відділення комерційного банку. Таким чином, договір оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі Національного університету кораблебудування ім. Адмірала Макарова, № РОФ-1626 від 15.05.2018 не відповідає вимогам чинного законодавства, укладений з порушенням вимог ч. 8 ст. 80 Закону України «Про освіту», ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-ХІІ, ч. 2 ст. 5 «Про приватизацію державного майна» від 04.03.1992 № 2163-ХІ, допущених при передачі в оренду об'єкту нерухомості, який перебуває на балансі освітніх закладів, є оспорюваним правочином і підлягає визнанню недійсним на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України. Просить позов задовольнити.

Відповідач з вимогами позовної заяви не погоджується та у відзиві вказує на те, що спірний договір укладено з дозволу органу, уповноваженого управляти відповідним майном - Міністерства освіти і науки України, про що свідчить лист від 21.02.2018 №14-08-00374. Крім того у відповідності до листа Національного університету кораблебудування ім. Адмірала Макарова від 22.02.2018 вих. № 64-22/708 об'єкт оренди - це частина холу, яка безпосередньо не використовується у господарській, навчальній та іншій діяльності університету, а тому на думку відповідача може бути передана в оренду без шкоди для освітньої діяльності. Спірний договір укладено у відповідності до положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна», містить усі істотні умови, визначені вказаним законом. Зокрема, умовами договору оренди передбачено, що об'єкт оренди не підлягає приватизації, а орендар виконує належним чином умови договору щодо цільового використання та внесення орендної плати.

Крім того відповідачем 23.11.2018 подано до суду заяву про залишення позовної заяви заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України без розгляду. В обґрунтування поданої заяви відповідач вказує, що дана позовна заява подана заступником керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 з порушенням вимог чинного законодавства, та вважає, що прокуратурою не вказано, в чому саме відбулось чи може відбутись порушення матеріальних або інших інтересів держави, не обґрунтовано необхідність їх захисту, та як розірвання договору оренди сприятиме встановленню порушеного державного чи суспільного інтересу. При цьому позивач наголошує, що у даному випадку власником орендованого майна є Міністерство освіти та науки України і саме цей власник, у разі порушення його інтересів, мав би бути залучений позивачем у справі.

Від заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 до господарського суду надійшли заперечення на заяву позивача про залишення позову без розгляду, за змістом яких він посилається на положення Закону України «Про освіту» щодо визнання освіти пріоритетною сферою соціально-економічного, духовного і культурного розвитку суспільства і щодо визначення державної політики в галузі освіти Верховною Радою України та здійснення органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. З огляду на наведене інтереси держави, визначені прокуратурою, полягають у захисті прав громадян на отримання освіти у навчальному закладі зі створеними відповідними умовами для їх функціонування та розвитку, зокрема і їх матеріальної бази, а також забезпечення безпечних і нешкідливих умов навчання. Необхідність захисту економічних інтересів держави у цьому випадку, на думку прокуратури, зумовлена тим, що внаслідок порушень, допущених під час передачі в оренду державного майна, приміщення навчального закладу суб'єкту господарювання для здійснення підприємницької діяльності, жодним чином не пов'язана з навчальним процесом.

Розглянувши заяву відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на наступне.

За змістом частини 3 статі 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно приписів статті 4 Закону України «Про освіту» Україна визнає освіту пріоритетною сферою соціально-економічного, духовного і культурного розвитку суспільства. Державна політика в галузі освіти визначається Верховною Радою України відповідно до Конституції України і здійснюється органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Визначені прокурором інтереси держави у даному випадку полягають у захисті гарантованого статтею 53 Конституції України права на освіту, на її отримання у навчальному закладі зі створеними умовами для їх функціонування та розвитку.

Аналіз частини 3 статі 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про Фонд державного майна України» від 09.12.2011 № 4107-VI Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності. Фонд державного майна України відповідальний перед Президентом України. Діяльність Фонду державного майна України спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Згідно положень статті 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2270-ХІІ Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва є орендодавцем щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук, а також майна, що належить вищим навчальним закладам та/або науковим установам, що надається в оренду науковим паркам та їхнім партнерам.

Відповідно до пункту 4 Положення про Регіональне відділення Фонду державного майна України, затвердженим наказом Фонду державного майна України № 678 від 15.05.2012 основними завданнями відділення є управління об'єктами державної власності, здійснення повноважень орендодавця державного майна, здійснення контролю у сфері передачі державного майна в оренду чи користування.

З огляду на наведене Регіональне відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області, як орендодавць, на думку прокуратури, укладаючи оскаржуваний договір оренди державного майна, не тільки не вживало заходів щодо захисту державного майна від нецільового використання, а навпаки допустило порушення норм чинного законодавства, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Крім того, від миколаївської місцевої прокуратури № 1 03.12.2019 надійшла відповідь на відзив, за змістом якої прокурор зазначив, що надання майна та приміщень закладу освіту в користування допускається виключно для надання освітніх послуг, а наявність у матеріалах справи згоди на укладення договору виконувача обов'язків ректора Національного університету кораблебудування ім. Адмірала Макарова та заступника Міністра освіти та науки України, як і укладення договорів про відшкодування витрат та добровільного страхування орендованого майна, факти отримання орендної плати за користування приміщенням не спростовують доводи прокурора про незаконність договору оренди та не виправдовують обмеження прав студентів та слухачів навчального закладу на отримання освіти в належних умовах.

У відповідності до поданих третьою особою - Національним університетом кораблебудування ім. Адмірала Макарова пояснень відповідно до наданої Міністерством освіти і науки України згоди на укладення договору оренди та, враховуючи встановлене п. 4 ч. 3 ст. 70 Закону України «Про вищу освіту» право, НУК ім. Адмірала Макарова не заперечував проти укладення договору оренди нерухомого майна №РОФ-1626 від 15.05.2018. Також окремо відзначено, що предметом договору оренди виступає частина холу третього поверху головного навчального корпусу університету, яка не використовувалась в цілях освітнього процесу чи будь-якої господарської діяльності.

Від відповідача 11.01.2019 до господарського суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, за змістом яких він, з-поміж іншого, вказав на прийняття Верховною Радою України 20.12.2018 Закону "Про внесення змін до статті 80 Закону України "Про освіту" щодо забезпечення освітнього процесу належними умовами для праці та здобуття освіти (станом на 11.01.2019 не набрав чинності), а також навів практику Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 15.03.2018 по справі № 908/457/17, щодо законності договору оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі Запорізького національного університету, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Запорізькій області та ПАТ "Укрсиббанк".

У судовому засіданні 01.03.2019 прокурор підтримав заявлені вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував з вказаних у відзиві, запереченнях на відповідь на відзив підстав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, господарський суд приходить до наступного:

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником учбового корпусу Національного університету кораблебудування ім. адмірала Макарова, розташованого за адресою: пр. Героїв України у м. Миколаєві, є Міністерство освіти і науки України, форма власності державна. (а.с. 29)

Як свідчить лист від 05.04.2018 вих.№ 1-/11-3856, Міністерством освіти і науки України було надано дозвіл на передачу в оренду частини приміщення холу 3-го поверху учбового корпусу площею 24,0 кв.м, розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Героїв України, 9, з метою розміщення відділення банку терміном до 3-х років. (а.с. 28)

У відповідності до листа від 21.02.2018 вих.№ 64-22/708 Національний університет кораблебудування імені адмірала Макарова, як балансоутримувач, не заперечував щодо здачі в оренду ПАТ КБ «ПриватБанк» для розміщення відділення комерційного банку терміном на 3 роки державного нерухомого майна - вигородженої частини холу третього поверху учбового корпусу загальною площею 24 кв.м, розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Героїв України, 9. (а.с. 27)

15.05.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Миколаївській області (Орендодавець) та публічним акціонерним товариством «Приватбанк» (Орендар) укладено договір № РОФ-1626 оренди державного нерухомого майна, розташованого за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, пр. Героїв України, 9, що знаходиться на балансі Національного університету кораблебудування ім. адмірала Макарова.

За умовами п. 1.1. вказаного договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - вигороджену частину холу площею 24,0 кв.м третього поверху учбового корпусу згідно з планом розміщення орендованого майна, розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Героїв України, 9, що знаходиться на балансі Національного університету кораблебудування ім. адмірала Макарова, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 31.03.2018 і становить за незалежною оцінкою 103215,00 грн.

У відповідності до п. 1.2. договору майно передається в оренду під розміщення відділення комерційного банку.

Відповідно до п. 3.1 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, зі змінами та доповненнями, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (березень) 2018 року 3440,50 грн.

За приписами п. 3.3 договору орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції від базового до першого місяця включно. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України.

Пунктом 3.5 договору визначено, що орендна плата перераховується до Державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 50 % до 50% щомісячно не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж. Орендар самостійно здійснює щомісячний розподіл платежів до Державного бюджету та Балансоутримувачу.

Відповідно до п. 10.1 договору термін оренди визначено 2 роки 11 місяців, а саме з 15.05.2018 по 14.04.2021.

Як свідчить наявний в матеріалах справи та підписаний сторонами договору акт приймання - передачі (а.с. 24), 15.05.2018 державне нерухоме майно за договором оренди № РОФ-1626 було передано в строкове платне користування Орендарю.

Прокурор, вважаючи, що при укладенні договору оренди від 15.05.2018 № РОФ-1626 наявні порушення приписів ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту», ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», зазначає, що оскільки майно за договором не може бути об'єктом оренди для використання його у господарській діяльності, то договір є недійсним, а тому на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України просить суд визнати його недійсним і на підставі ч. 1 ст.216 Цивільного кодексу України зобовязати відповідача провернути майно державі шляхом передачі Орендодавцю. В обґрунтування своєї позиції прокурор також наводить судову практику, зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17.

Встановивши обставини справи, дослідивши всі наявні докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що вимоги прокурора не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Приписи статті 627 ЦК України встановлюють, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та щостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1-3, 5 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до ч. 1 ст. 63 Закону України "Про освіту" від 23.05.1999 № 1060 матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.

Згідно приписів ч. 1 ст. 61 Закону "Про освіту" від 23.05.1999 № 1060 фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування.

Частиною 4 ст. 61 Закону "Про освіту" від 23.05.1999 № 1060 встановлено, що додатковими джерелами фінансування є: кошти, одержані за навчання, підготовку, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів відповідно до укладених договорів; плата за надання додаткових освітніх послуг; кошти, одержані за науково-дослідні роботи (послуги) та інші роботи, виконані навчальним закладом, на замовлення підприємств, установ, організацій та громадян; доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання: дотації з місцевих бюджетів; дивіденди від цінних паперів; валютні надходження; добровільні грошові внески, матеріальні цінності, одержані від

Підпунктом 2 пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 року № 796 "Про ствердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності", яка є чинною, передбачена можливість надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992р. № 2269 передбачено, що не можуть бути об'єктами оренди, зокрема, об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" (крім пам'яток культурної спадщини, нерухомих об'єктів, які знаходяться на території історико-культурних заповідників).

Пунктом "б" ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" встановлено, що приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства, об'єкти, діяльність яких забезпечує соціальний розвиток, збереження та підвищення культурного, наукового потенціалу, духовних цінностей, до яких, зокрема, відноситься об'єкти освіти, крім навчальних закладів, майно яких вноситься до статутного капіталу ПАТ залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

Відповідно до абз. 20 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 №2269 окреме індивідуально визначене майно із складу цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, забороненого до оренди як цілісний майновий комплекс, може бути об'єктом оренди (без права приватизації та суборенди), якщо воно не заборонене до оренди законами України, не задіяне у процесі основного виробництва та за висновком органу, уповноваженого управляти цим майном, його оренда не порушить цілісності майнового комплексу.

За приписами пункту 1 частини 1 ст. 287 Господарського кодексу України, передбачено, що орендодавцем нерухомого майна, що є державною власністю є: Фонд державного майна України, його регіональні відділення.

Згідно ст. 10 Закону "Про оренду державного та комунального майна", істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін (строк), на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна. За згодою сторін у договорі оренди можуть бути передбачені й інші умови.

У даному випадку, норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Закон України "Про освіту", Закон України "Про вищу освіту", постанова Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності", у їх системному поєднанні, дозволяють передавати в оренду будівлі, споруди, окремі тимчасово вільні приміщення і площі, інше рухоме та нерухоме майно або обладнання, за умови, що такі об'єкти тимчасово не використовуються у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності та у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Доводи прокурора щодо використання об'єкта освіти не за цільовим призначенням, не приймаються судом до уваги, оскільки приміщення, яке передано в оренду банку, розташоване на третьому поверсі, є частиною коридору, не займає приміщення спортивних залів, учбових класів чи будь-яких інших приміщень, які використовуються в учбовому процесі, а також не обмежує доступу студентів та викладачів до вказаних приміщень. Крім того розташування відділення банку в орендованих приміщеннях сприяє отриманню студентами та викладачами швидких і якісних банківських послуг насамперед в сфері обслуговування зарплатно-карткових проектів.

З огляду на викладене суд доходить до висновку, що передання цих приміщень в оренду банку не порушує права осіб, які навчаються чи працюють у навчальному закладі, а тому не становить порушення приписів законодавства про освіту.

Крім того суд відзначає, що при укладенні договору оренди державного майна, сторонами було дотримано визначений ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" порядок укладання відповідного договору, в тому числі щодо погодження з органом, уповноваженим управляти майном

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 15.03.2018 по справі № 908/457/17.

З вказаними прокурором посиланнями на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17 суд не погоджується, оскільки спір у вказаній справі стосувався надання в оренду приміщень, які на момент укладення договору перебували на балансі Маріупольського професійного ліцею. При цьому діяльність вказаного навчального закладу регламентувалась нормами, зокрема, Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14 серпня 2001 року № 63.

Відповідно до розділу І ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14 серпня 2001 року № 63, визначено, що ДСанПіН поширюються на загальноосвітні навчальні заклади I, I-II, I-III ступенів, спеціалізовані школи I, II, III ступенів, гімназії, ліцеї, колегіуми, що проектуються, будуються, реконструюються та ті, що існують, незалежно від типу, форми власності і підпорядкування.

Пунктом 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14 серпня 2001 року № 63, передбачено, що здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов'язано з навчально-виховним процесом, не дозволяється.

Таким чином згідно п. 66 постанови від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що виходячи зі змісту вищенаведених правових положень, в якості додаткових джерел фінансування навчальних закладів законом передбачається можливість залучати, у тому числі доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання. Проте надання в оренду таких приміщень, споруд, обладнання, що тимчасово не задіяні, дозволяється лише для їх використання, пов'язаного з навчально-виховним процесом відповідного навчального закладу, за умови, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Крім того господарський суд звертає увагу на наступне.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (частина перша статті 759 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі визнання недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з частиною третьою статті 207 ГК України, що передбачено і у статті 236 ЦК України виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Із правової природи такого зобов'язання вбачається, що фактичне користування майном на підставі договору оренди в разі визнання його недійсним унеможливлює застосування наслідків недійсності правочину відповідно до статті 216 ЦК України, оскільки використання майна - «річ» безповоротна, і відновити первісне положення сторін практично неможливо.

У відповідності до Закону України «Про внесення змін до статті 80 Закону України "Про освіту" щодо забезпечення освітнього процесу належними умовами для праці та здобуття освіти», який набрав чинності 19.01.2019 частину четверту статті 80 Закону України "Про освіту" (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 38-39, ст. 380) викладено в такій редакції:

"4. Об'єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов'язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення органом управління можливості користування державним нерухомим майном відповідно до законодавства".

Згідно пояснювальної записки до проекту Закону «Про внесення змін до статті 80 Закону України "Про освіту" щодо забезпечення освітнього процесу належними умовами для праці та здобуття освіти» основною метою законопроекту визначено забезпечення освітнього процесу належними умовами для праці та здобуття освіти, організації і супроводження освітнього процесу та функціонування закладів освіти. Надавши можливість освітнім закладам шляхом надання в оренду нерухомого майна, яке перебуває на їх балансі, отримувати додаткові фінансові ресурси та створити необхідні соціально-побутові умови для працівників та студентів.

При цьому в обґрунтування необхідності прийняття законопроекту покладено саме факти відмови з січня 2018 року Регіональними відділеннями Фонду державного майна України по всій території України, посилаючись на приписи частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту" від 05.09.2017 р. N 2145-VIII, суб'єктам підприємницької діяльності в укладенні і переукладенні договорів оренди для розміщення на території навчальних закладів - закладів громадського харчування (їдалень, буфетів) та інших важливих соціально-побутових об'єктів (у тому числі пунктів ксерокопіювання та поліграфії (роздруківки), банкоматів, міні-терміналів та терміналів самообслуговування на території освітніх закладів), вказуючи причину відмови: "мета використання об'єкту оренди - не відповідає освітньому призначенню".

З огляду на викладені положення суд дійшов до висновку, що договір оренди оренди нерухомого майна №РОФ-1626, укладений 15.05.2018 між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Миколаївській області відповідає вимогам Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Закону України «Про освіту», Закону України «Про вищу освіту», а підстави для визнання його недійсним відсутні.

Оскільки судом встановлена відсутність підстав для визнання договору оренди недійсним, то суд відхиляє і похідну позовну вимогу про зобов'язання ПАТ Комерційний банк "Приватбанк" звільнити та повернути державі шляхом передачі за актом приймання-передачі РВ ФДМУ по Миколаївській області нерухоме майно - вигороджену частину холу третього поверху учбового корпусу Національного університету кораблебудування імені Адмірала Макарова, розташованого за адресою: пр. Героїв України, 9, м. Миколаїв і перебуваючого на балансі університету, площею 24 кв.м.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складений та підписаний « 11» березня 2019 року.

Cуддя О.В. Ткаченко