Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2019 р. м. Рівне Справа № 918/842/18

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши позовну заяву від 28.12.2018 р.

за позовом Фізичної особи - підприємця Кушнір Романа Васильовича

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБК РАНГ"

про стягнення боргу 16 200,00 грн.

Секретар судового засідання : Лиманський А.Ю.

Представники сторін :

від позивача : Павлюк І.А.

від відповідача : не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Кушнір Роман Васильович звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБК РАНГ" про стягнення боргу 16 200,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не повернув на вимогу позивача надану останнім поворотну фінансову допомогу на суму 16 200,00 грн.

Ухвалою від 11.01.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 05.02.2019 р.

05.02.2019 р. розгляд справи відкладено на 26.02.2019 р.

12 лютого 2019 року відповідач подав письмові пояснення по справі, згідно яких вказав, що визнає наявний борг перед позивачем у сумі 16 200,00 грн. фінансової допомоги. Однак, вважає, що не настав строк повернення цих коштів, оскільки між сторонами була домовленість про те, що відповідач повинен повернути борг позивачу у строк до 22 травня 2019 року.

У судовому засіданні 26 лютого 2019 року представник позивача надав пояснення, які співпадають з позицією, що викладена у позовній заяві. Просить позов задоволити повністю. Також просить покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору 1 762,00 грн. та на правову допомогу адвоката 3 000,00 грн.

В засідання суду представник відповідача не з'явився. Про місце дату та час розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, яке було направлено на адресу відповідача.

Згідно положень статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи №918/842/18 без участі представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутнього представника позивача, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

22 травня 2018 року Фізична особа - підприємець Кушнір Роман Васильович надав поворотно-фінансову допомогу у сумі 16 200,00 грн. Товариству з обмеженою відповідальністю "ІБК РАНГ".

Вказане підтверджується платіжним дорученням №495 від 22.05.2018 р. (арк.с. 10).

Факт отримання та використання коштів підтвердив відповідач у письмових поясненнях, що подані суду.

Судом прийнято до уваги той факт, що у платіжному дорученні немає посилання на укладений між сторонами письмовий договір та відсутні відомості щодо погодження сторонами строків повернення коштів. Разом з тим, відповідач отримав кошти та прийняв їх у користування у якості фінансової домопоги, що боржник сам не заперечив, проте вимогу повернути кошти - не виконав. Отже, фактично між сторонами мають місце правовідносини, що склалися на підставі укладеного у спрощений спосіб (усно) договору, за яким сторони не визначили строк повернення відповідачем отриманої фінансової допомоги.

У подальшому 23 листопада 2018 року Фізична особа - підприємець Кушнір Роман Васильович звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБК РАНГ" із письмовою вимогою про повернення коштів, що отримані відповідачем у якості поворотної фінансової допомоги (арк.с. 11). Дана вимога була надіслана відповідачу поштовим зв'язком через відділення РД ПАТ "Укрпошта" 23.11.2018 р., про що свідчить наявна у справі копія фіскального чека (арк.с. 7).

Відповідь на дану вимогу у матеріалах справи відсутня.

Таким чином, станом на час розгляду даної справи у суді у Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБК РАНГ" наявний борг перед позивачем у сумі 16 200,00 грн., що підтвердив та визнав відповідач у письмових поясненнях.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України ( далі - ГК України), господарським визначається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов'язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.ст. 626 і 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений у спрощений спосіб (усно) договір між сторонами є договором позики.

Нормами ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За приписами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Отже, враховуючи усе викладене вище, зважаючи що відповідач на вимогу позивача не повернув отриману поворотну фінансову допомогу, що не заперечує сам боржник, позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Кушнір Романа Васильовича про стягнення 16 200,00 грн. із Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБК РАНГ" підлягають задоволенню.

Відносно посилання відповідача на ту обставину, що сторони домовилися про повернення цих коштів у строк до 22.05.2019 р., суд звертає увагу, що ні позивачем ні відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження такої домовленості, у матеріалах справи відсутні будь-які документи та відомості, у яких було б зафіксовано та погоджено строк повернення фінансової допомоги.

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем належними та допустимими доказами доведено обов'язок відповідача повернути кошти у сумі 16 200,00 грн. Натомість доводи відповідача щодо строку повернення фінансової допомоги до 22.05.2019 р. не знайшли свого підтвердження при дослідженні доказів та встановленні обставин справи, тому відхиляються судом як необгрунтовані.

Підсумовуючи вищевикладене та враховуючи встановлені господарським судом обставини, суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Відтак з відповідача підлягає до стягнення 1 762,00 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

Що стосується витрат на правову допомогу, то суд при ухваленні рішення керувався таким.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача у цьому судовому провадженні представляв адвокат Павлюк Ірина Анатоліївна, що підтверджено договором про надання правничої допомоги від 28.12.2018 р. (арк.с. 28), ордером серія РН-544 № 114 від 08.01.2019 р. Відповідно до Договору за правову допомогу Клієнт (ФОП Кушнір Р.В.) доручає, а Бюро (Адвокатське бюро "Павлюк Ірини") приймає на себе зобов'язання надавати Клієнту правничу допомогу в господарському суді Рівненської області, а Клієнт зобов'язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені Сторонами. Розмір оплати праці Бюро становить 3 000,00 грн.

Відповідно до Акту приймання-передачі виконаних робіт від 04.02.2019 р. вартість наданих робіт 3000 грн., що включає в себе: консультація - 200 грн., складання позовної заяви про стягнення коштів - 1500,00 грн., складання клопотання про усунення недоліків позовної заяви - 100,00 грн., представництво інтересів Клієнта в господарському суді Рівненської області - 1200,00 грн. Зазначені кошти були сплачені адвокату, про що представлено квитанції від 21.01.2019 р. на суму 1500,00 грн. та від 28.01.2019 р. на суму 1500,00 грн. (арк.с. 29-30).

В силу частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов'язаних з розглядом справи, а відтак до судових витрат. Порядок відшкодування витрат на правничу допомогу врегульовано статтею 126 Господарського процесуального кодексу України. Так, частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Як встановлено судом, адвокат Павлюк І.А. здійснювала підготовку позову, збір доказів, необхідність у яких виникала в ході розгляду справи в суді, представництво інтересів позивача в судових засіданнях.

Відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За таких обставин суд дійшов висновку про співмірність заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а тому відсутні законні підстави для застосування частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України та зменшення розміру таких витрат.

Проаналізувавши наведені вище правові норми та матеріали справи у сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, з покладенням на відповідача судових витрат, понесених позивачем у розмірі 1 762,00 грн. сплаченого судового збору та 3 000,00 грн. витрат на оплату правової допомоги адвоката.

Керуючись статтями 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБК РАНГ" (333018, м.Рівне, вул.Курчатова, буд. 62 Г, ) на користь Фізичної особи - підприємця Кушнір Романа Васильовича (АДРЕСА_1, ідент.код НОМЕР_1) - 16 200 грн. (шістнадцять тисяч двісті) грн. 00 коп. боргу по поворотній фінансовій допомозі, 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві) 00 коп. відшкодування витрат на оплату судового збору, 3 000,00 грн. (три тисячі) 00 коп. відшкодування витрат на правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "01" березня 2019 року.

Суддя Бережнюк В.В.