СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2019 р. Справа № 917/791/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Гетьман Р.А., суддя Терещенко О.І.

секретар судового засідання Рудик Т.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність, адвокат

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність, адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго", м. Кременчук Полтавської області (вх. №1178 П/1)

на рішення господарського суду Полтавської області від 16.10.2018р., повний текст складено 26.10.2018 р. (суддя Іванко Л.А.)

у справі № 917/791/18,

за позовом Публічного акціонерного товариства Полтаваобленерго, м. Полтава

до Комунального підприємства Теплоенерго, м. Кременчук Полтавської області

про стягнення 378 526,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго", звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до Комунального підприємства Теплоенерго про стягнення 378 526,59 грн., в тому числі: за несвоєчасну оплату активної електроенергії пені в сумі 200 730,56 грн., інфляційних нарахувань в сумі 75 812,60 грн., 3% річних в сумі 20 111,56 грн.; за невчасно внесену передоплату за активну електроенергію - пені в сумі 67 494,27 грн.; за несвоєчасну оплату реактивної електроенергії пені в сумі 9 229, 68 грн., інфляційних нарахувань в сумі 4 259, 23 грн., 3% річних в сумі 888,69 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем, прийнятих на себе зобовязань за договором про постачання електричної енергії №618 від 31.07.2007р., що є підставою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 16.10.2018р. у справі №917/791/18, з урахуванням ухвали від 16.11.2018 р. про виправлення описки, позов задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства Теплоенерго на користь Публічного акціонерного товариства Полтаваобленерго 274 138,34 грн. пені, 77 070,03 грн. інфляційних, 20 602,3 грн. - 3 % річних, 5 577,16 грн. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в задоволеній частині та неправомірність вимог в іншій частині позову. Залишив без задоволення заяву відповідача про зменшення пені.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство Теплоенерго звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 16.10.2018 р. у справі №917/791/18 повністю та прийняти постанову, якою в задоволенні позову ПАТ Полтаваобленерго відмовити повністю.

Апелянт вважає рішення місцевого господарського суду необґрунтованим та незаконним, таким що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Наголошує на відсутності вини відповідача в несвоєчасності проведення оплат. Зазначає, що станом на 01.09.2018р., ПАТ «Полтаваобленерго» має перед КП «Теплоенерго» заборгованість за транспортування теплової енергії за договором №1738 від 18.08.2016р. у сумі 32 642 211,29 грн. за період з 2017р. по 01.09.2018р. Зауважує, що КП «Теплоенерго» неодноразово зверталося з листами до позивача, з проханням оплати вказаної заборгованості, гарантуючи, у свою чергу, погашення боргу за електричну енергію та теплову енергію; просило не нараховувати штрафні санкції у звязку з відсутністю вини підприємства.

Скаржник не погоджується з висновком суду, щодо відсутності підстав для зменшення розміру пені. З посиланням на ст. 233 Господарського кодексу України та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, наголошує, що підставою для зменшення розміру штрафних санкцій є відсутність чи невисокий розмір збитків; позивач не вказував, що несвоєчасна сплата споживачем рахунків за споживання електричної енергії призвела до збитків ПАТ «Полтаваобленерго». Вважає безпідставним нарахування позивачем пені за зобовязаннями по попередній оплаті електроенергії (20%) за період з серпня 2017р. по лютий 2018р. в розмірі 67 494, 27 грн., оскільки вказана вимога була передбачена на виконання вимог п.6.6. «Правил користування електричною енергією», затверджених Постановою НКРЕ від 31.07.1996 за №28, проте вказаний пункт було змінено. На думку апелянта, розрахунки за спожиту електричну енергію мали проводитися відповідачем на користь позивача одноразово на початку місяця наступного за розрахунковим та протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку, відповідно до умов п.6.6 Правил (зі змінами відповідно до Постанови НКРЕКП від 06.04.2017р. №492) та п.2 Додатку №2 до Договору, а відтак пеня в розмірі 67 494,27 грн. є безпідставно нарахованою позивачем.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2018 р. сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: ОСОБА_3 - головуючий суддя, судді Склярук О.І., Хачатрян В.С.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства Теплоенерго на рішення господарського суду Полтавської області від 16.10.2018 року у справі № 917/791/18, встановлено строк для подання Публічним акціонерним товариством Полтаваобленерго відзиву на апеляційну скаргу.

Публічне акціонерне товариство Полтаваобленерго проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечило з підстав, викладених у відзиві, просить залишити рішення господарського суду Полтавської області від 16.10.2018 р. без змін, а апеляційну скаргу Комунального підприємства Теплоенерго без задоволення. Зазначає, що посилання апелянта на порушення позивачем оплати за іншим договором, яке, на думку відповідача, знімає з КП «Теплоенерго» виконання зобовязань за договором про постачання електричної енергії №618 від 31.07.2017р., не підтверджені жодним допустимим доказом та не спростовують підстави відповідальності за договором про постачання електричної енергії у звязку з порушенням відповідачем зобовязань за договором. Наголошує, що порядок розрахунків визначений сторонами у договорі у відповідності до «Правил користування електричною енергією»( у відповідній редакції). До теперішнього часу, пропозицій щодо внесення змін до договору стосовно вказаного порядку від КП «Теплоенерго» на адресу позивача не надходило, отже всі розрахунки та нарахування заборгованості відбуваються із чітким дотриманням договірних умов.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.12.2018р. призначено розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства Теплоенерго на рішення господарського суду Полтавської області від 16.10.2018 року у справі №917/791/18 на 29.01.2019 об 11:30 год.

Ухвалами Східного апеляційного господарського суду від 09.01.2019р. та від 21.01.2019р. задоволені клопотання Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» та Комунального підприємства "Теплоенерго" про участь представників у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №917/791/18 у приміщенні суду. Доручено Автозаводському районному суду м. Кременчука забезпечити проведення відеоконференції 29.01.2019 об 11:30 год. у приміщенні Автозаводського районного суду м.Кременчука, за участю представників Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" та Комунального підприємства "Теплоенерго".

У судовому засіданні 29.01.2019р. оголошено перерву до 04.02.2019р. о 14:30 год. Ухвалено судове засідання, призначене на 04.02.2019р. о 14:30 год., провести в режимі відеоконференції. Доручено Автозаводському районному суду м. Кременчука забезпечити проведення відеоконференції 04.02.2019р. о 14:30 год. у приміщенні Автозаводського районного суду м.Кременчука, за участю представників ПАТ "Полтаваобленерго" та КП "Теплоенерго".

У звязку з перебуванням у відпустці члена колегії судді Хачатрян В.С., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2019р. визначено наступний склад колегії суддів: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Склярук О.І., Терещенко О.І.

У судовому засіданні оголошено перерву до 26.02.2019р. о 12:30 год., про що винесено ухвалу. Судове засідання, призначене на 26.02.2019р. о 12:30 год., ухвалено провести в режимі відеоконференції. Доручено Автозаводському районному суду м. Кременчука забезпечити проведення відеоконференції 26.02.2019р. о 12:30 год. у приміщенні Автозаводського районного суду м.Кременчука, за участю представників ПАТ "Полтаваобленерго" та КП "Теплоенерго".

У звязку з перебуванням у відпустці члена колегії судді Склярук О.І., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2019р. визначено наступний склад колегії суддів: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Гетьман Р.А., Терещенко О.І.

Представник апелянта (відповідача) у судових засіданнях підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення господарського суду Полтавської області від 16.10.2018 р. у справі №917/791/18 залишити без змін.

Законом України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення повноважних представників, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Східним апеляційним господарським судом встановлено наступне.

31.07.2007 року між ВАТ Полтаваобленерго, його структурним підрозділом Кременчуцька філія (далі - постачальник електричної енергії), та Комунальним підприємством Теплоенерго (далі - споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 618, відповідно до п.1 якого, постачальник продає електричну енергію (як різновид товару) споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 1681,2 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Положеннями п.п. 2.3.1, 2.3.3, 2.3.4 договору визначено, що споживач зобовязався виконувати умови цього договору; оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків Порядок розрахунків та Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії.

За внесення платежів, передбачених п.п. 2.3.3 - 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми. Сума пені, компенсаційні нарахування встановленого індексу інфляції та три проценти річних зазначаються у розрахунковому документі окремими рядками (п. 4.2.1 договору).

Відповідно до п.7.1 договору облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами Правил устройства електроустановок ( надалі ПУЕ) та ПКЕЕ. У разі порушення споживачем вимог нормативно-технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються постачальником розрахунково згідно з вимогами додатка "Порядок розрахунків".

На підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатка "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" оформлюються такі документи: акт про обсяги спожитої (переданої) споживачу (субспоживачу) електричної енергії; акт результатів замірів електричної потужності. За наявності вводів на різних ступенях напруги та різних системах обліку покази надаються окремо за кожною точкою обліку (п. 7.5 договору).

За змістом п.9.1. договору сторони узгодили, що додатки до цього договору за номером: 1, 2, 3, 3пр., 4, 4а, 5, 6, 7, 12, 14, 8, а також повідомлення про встановлення договірних величин споживання електричної потужності є невідємними частинами цього договору. Усі зміни та доповнення до цього договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін.

Згідно з п.9.4 договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до (див. п.9.6). Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано в інший термін за ініціативою будь-якої із Сторін у порядку, визначеному законодавством України.

Положеннями п.9.6 договору сторони встановили особливі умови: 1)термін дії даного договору визначається по кожному обєкту чи точці обліку окремо і збігається з терміном дії договору оренди або іншого правовстановлюючого документу; 2) згідно додатку №14.

Додатковою угодою від 22.07.2016 року сторони доповнили Договір обєктами постачання електричної енергії, внесли зміни до п. 1 абз. 1 та п. 2.2.2. абз. 5 Договору (значення дозволеної потужності змінено з 1664,2 кВт на 4 834,5 кВт), додаток №1 виклали в редакції від 22.07.2016 року, доповнили Договір продовженням Додатку №3 в редакції від 22.07.2016 року, доповнили Договір Додатками №№ 5.2-5.47, 6А.1, 6А.23, 6А.43-6А.47, 7А.1, 7А.23, 7А.43-7А.47, 6.2-6.22, 6.24-6.42, 7.2-7.22, 7.24-7.42, 8, 9 (в редакції від 22.07.2016 року), погодили припинення дії додатку № 9 з 22.07.2016 року.

За умовами укладеного Договору (в редакції додаткової угоди від 22.07.2016 року), постачальник продає електричну енергію (як різновид товару) Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю 4834,5 кВт, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

У додатку № 2 до договору постачання електричної енергії №618 від 31.07.2007р. сторони узгодили "Порядок розрахунків".

Відповідно до п.1 додатку №2 розрахунковим вважається період з 8 годин 25 числа попереднього місяця до 8 годин такого ж числа поточного місяця. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електроенергії, за регульованим тарифом.

Пунктом 2 Додатку №2 встановлено, що платежі за електричну енергію здійснюються споживачем платіжними дорученнями на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника у наступних обсягах та строки: 20 % від заявленого (договірного) електроспоживання на розрахунковий період до дати початку розрахункового періоду. Споживач самостійно розраховує суму планового платежу шляхом множення чинного у розрахунковому періоді рівня тарифу на обсяг електричної енергії, заявлений на поточний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про рівень тарифів на наступний розрахунковий період до дня здійснення попередньої оплати, споживач розраховує суму платежу за тарифами, що діють у поточному розрахунковому періоді. Починаючи з дня складання «ОСОБА_1 про обсяги спожитої (переданої) споживачу (субспоживачу) електричної енергії» електропостачальна організація надає споживачу рахунок вартості фактично спожитої електроенергії. Остаточний розрахунок за минулий розрахунковий період здійснюється споживачем самостійно протягом 5 операційних днів з дня виписки рахунку.

Згідно з п. 3. Додатку № 2 споживач самостійно знімає покази розрахункових лічильників о 8 годині 25 числа, оформлює Відомість про фактичні показники розрахункових приладів обліку електричної енергії та до 15-00 годин надає її постачальнику для здійснення розрахунку та оформлення ОСОБА_1 про обсяги спожитої (переданої) споживачу(субспоживачу) електричної енергії.

У разі несвоєчасної оплати обумовлених даним порядком платежів, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується; на суму боргу здійснюються компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та три проценти річних за весь час прострочення(п. 9 Додатку №2).

Відповідно до п. 13 Додатку №2 розрахунки за перетоки реактивної енергії, перевитрату договірних величин електроенергії та потужності, нарахування по протоколам порушень при користуванні електричною енергією, пеня та інші платежі, оформлені рахунками Електропостачальної організації, здійснюються споживачем самостійно в 5-ти операційних днів з дня виписки рахунків.

Позивач стверджує, що відповідачем були порушені договірні зобовязання в частині своєчасного здійснення передоплати 20% від заявленого (договірного електроспоживання), а також своєчасної оплати активної та реактивної електроенергії.

На підтвердження заявлених вимог позивачем надано:

копії відомостей КП «Теплоенерго» (відповідача) про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії за період з 25.06.2017р. до 25.07.2017р.; з 25.07.2017р. до 25.08.2017р.; з 25.08.2017р. до 25.09.2017р., з 25.09.2017р. до 25.10.2017р.; з 25.10.2017р. до 25.11.2017р.; з 25.11.2017р. до 25.12.2017р.; з 25.12.2017р. до 25.01.2018р.; з 25.01.2018р. до 25.02.2018р.;

копії актів про прийняття-передавання товарної продукції (про використану електричну енергією) від 26.07.2017р.; від 28.08.2017р.; від 26.09.2017р.; від 27.10.2017р.; від 28.11.2017р.; від 26.12.2017р.; від 26.01.2018р.; від 27.02.2018р.;

копії рахунків за активну електричну енергію згідно договору № 0618 від 31.07.2007року: №А0618 від 26.07.2017р.; №А0618 від 28.08.2017р.; №А0618 від 26.09.2017р.; №А0618 від 27.10.2017р.; №А0618 від 28.11.2017р.; №А0618 від 26.12.2017р.; №А0618 від 26.01.2018р.; №А0618 від 27.02.2018р., до яких також включено суму передоплати, згідно додатка № 2, за наступний період.

Наполягаючи на неналежному виконанні відповідачем прийнятих на себе зобовязань за договором, щодо своєчасної оплати замовлених обсягів електричної енергії, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 378 526,59 грн., в тому числі: - за несвоєчасну оплату активної електроенергії 200 730,56 грн. пені, 20 111,56 грн. 3% річних, 75 812,60 грн. інфляційних втрат; - за несвоєчасне внесення передоплати за активну електроенергію 67 494,27 грн. пені; - за несвоєчасну оплату реактивної електроенергії 9 229,68 грн. пені, 888,69 грн. 3% річних, 4 259,23 грн. інфляційних втрат.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами ( ст.629 Цивільного кодексу України).

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, за якою зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За своєю правовою природою договір №618 від 31.07.2007р., є договором енергопостачання, згідно з яким за приписами ст.275 Господарського кодексу України енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Положеннями ч.ч. 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно зі статтями 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За умовами ч. 1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Укладаючи договір №618, сторони дійшли згоди, що за внесення платежів, передбачених п.п. 2.3.3 - 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми (п. 4.2.1 договору).

Згідно з п. 9 Додатку №2 до договору про постачання електричної енергії від 31.07.2007р. №618 сторони узгодили, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним порядком платежів, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується; на суму боргу здійснюються компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та три проценти річних за весь час прострочення.

Факт несвоєчасності здійснення Відповідачем оплати по зобовязаннях з серпня 2017року по лютий 2018року підтверджується матеріалами справи та не спростований відповідачем.

Відповідно до наданого розрахунку позивач заявив до стягнення пеню за несвоєчасне внесення платежів за оплату та передоплату активної енергії та оплату реактивної енергії загалом у сумі 277 454, 51 грн. з якої:

200 730, 56 грн. пеня по оплаті активної електроенергії за зобовязаннями з серпня 2017 року по лютий 2018 року, в т.ч. (19 360,46 грн. - за зобовязаннями серпня 2017року, нарахована за період з 04.09.2017 по 25.10.2017року; 9 757,22 грн.- за зобовязаннями вересня 2017року, нарахована за період 03.10.2017 по 25.10.2017року; 8 372, 82 грн. - за зобовязаннями жовтня 2017року, нарахована за період з 03.11.2017 по 14.11.2017року; 25 357,80 грн. - за зобовязаннями листопада 2017року, нарахована за період з 05.12.2017 по 19.12.2017року; 50 014,37 грн. - за зобовязаннями грудня 2017року, нарахована за період з 03.01.2018 по 31.01.2018року; 51 751, 44 грн. - за зобовязаннями січня 2018року, нарахована за період з 02.02.2018 по 21.03.2018року; 36 116,46 грн. - за зобовязаннями лютого 2018року, нарахована за період з 06.03.2018 по 22.03.2018року;

67 494, 27 грн. пеня по попередній оплаті електроенергії за зобовязаннями з серпня 2017 року по лютий 2018 року, в т.ч. ( 4 093,94 грн. - за зобовязаннями серпня 2017року; 3 556,15 грн. - за зобовязаннями вересня 2017року; 6 244,60 грн. - за зобовязаннями жовтня 2017року; 10 163,92 грн. - за зобовязаннями листопада 2017року; 12 070,27 грн. - за зобовязаннями грудня 2017року; 14 281,75 грн. - за зобовязаннями січня 2018року; 17 083,63 грн. - за зобовязаннями лютого 2018року);

9 229,68 грн. пеня по оплаті реактивної електричної енергії за зобовязаннями з вересня 2017 року по лютий 2018 року, в т.ч. (956,91 грн. - за зобовязаннями вересня 2017року, нарахована за період з 03.10.2017 по 31.03.2018року; 202,82 грн. - за зобовязаннями жовтня 2017року, нарахована за період з 03.01.2018 по 22.11.2018року; 3 221,23 грн. - за зобовязаннями листопада 2017року, нарахована за період з 05.12.2017 по 21.03.2018року; 2 408,60 грн. - за зобовязаннями грудня 2017року, нарахована за період з 03.01.2018 по 21.03.2018року; 1 702,91 грн. - за зобовязаннями січня 2018року, нарахована за період з 02.02.2018 по 21.03.2018року; 737,21 грн. - за зобовязаннями лютого 2018року, нарахована за період з 02.03.2018 по 21.03.2018року).

Перевіривши наведені позивачем розрахунки пені за несвоєчасне виконання зобовязань по оплаті активної електроенергії, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неврахування позивачем при розрахуванні пені оплати, здійсненої відповідачем 29.08.2017р. у сумі 93 107, 97 грн.(т.1, а.с.31) за спожиту електроенергію в серпні 2017р., що свідчить про обґрунтованість нарахування пені за зобовязаннями серпня 2017року, розрахованої за період з 04.09.2017р. по 25.10.2017р. в сумі 16 044,29 грн.

Отже, за несвоєчасне здійснення платежів за зобовязаннями по оплаті активної електроенергії з серпня 2017 року по лютий 2018 року обґрунтовано нарахованою є пеня у сумі 197 414,39 грн.

Правомірним є висновок суду першої інстанції і про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення 67 494, 27 грн. пені за несвоєчасність перерахування попередньої оплати, нарахованої по зобовязаннях з серпня 2017 року по лютий 2018 року, виходячи з наступного.

Так, умовами п.2 Додатку №2 «Порядок розрахунків» до договору № 618 сторони дійшли згоди про сплату споживачем 20 % від заявленого (договірного) електроспоживання на розрахунковий період до дати початку розрахункового періоду. Право позивача на нарахування пені за несвоєчасне внесення платежів, обумовлене сторонами у п.4.2.1. договору та п.9 Додатку № 2 до договору.

Договір про постачання електричної енергії, згідно з п. 5.1. Правил користування електричною енергією (ПКЕЕ), затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 №28, які регулюють взаємовідносини, що виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами, - є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Згідно з п.6.1., п.6.6. ПКЕЕ (на дату укладання договору) розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються відповідно до умов договору. Оплата електричної енергії, яка відпускається споживачу, здійснюється споживачем, як правило, у формі попередньої оплати у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий або плановий період.

Відповідач по справі наголошує на внесенні Постановою Національної комісії з питань регулювання енергетики та комунальних послуг «Про затвердження Змін до Правил користування електричною енергією» від 06.04.2017р. №492 (набрала чинності 14.05.2017р.) змін до п.6.6. ПКЕЕ, шляхом доповнення наведеного пункту правил абзацом третім наступного змісту, - «суб'єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії один раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання або купівлю-продаж електричної енергії».

Наведені зміни, на думку Комунального підприємства Теплоенерго, призводять до того, що вимога щодо передплати 20% від заявленого електроспоживання на розрахунковий період до дати початку розрахункового періоду суперечить (на спірний період) чинному законодавству, а відтак нарахована позивачем пеня у сумі 67 494,27 грн., за зобовязаннями по попередній оплаті електроенергії за період з серпня 2017р. по лютий 2018р. є безпідставною.

Колегія суддів зауважує, що зобовязання відповідача здійснювати попередню оплату в розмірі 20% від заявленого (договірного) електроспоживання передбачено умовами Договору, а саме Додатком №2 до нього «Порядок розрахунків».

Докази ініціювання та/або внесення сторонами змін до договору про постачання електричної енергії № 618 від 31.07.2007року у встановленому порядку (після 14.05.2017року) в матеріалах справи відсутні.

Отже, виходячи з приписів п.п.5.1., 6.1. ПКЕЕ, внесення змін та/або доповнень до Правил користування електричною енергією можуть бути підставою для внесення змін до укладеного між сторонами договору, проте не тягнуть автоматичної недійсності умов будь яких пунктів договору.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Крім того, відповідач, наполягаючи на необхідності застосування до нього положень абзацу 3 пункту 6.6. ПКЕЕ (в редакції від 06.04.2017року), не надав належних та достатніх доказів (Статут та/або інший документ) на підтвердження розповсюдження на КП «Теплоенерго» наведеного пункту Правил.

Не спростовано відповідачем і правомірність нарахування позивачем пені за несвоєчасну оплату відповідачем реактивної електричної енергії по зобовязаннях з вересня 2017 року по лютий 2018 року у сумі 9 229,68 грн.

Відповідно до частини першої статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За положенням частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов'язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим. При цьому обов'язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує можливість зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд.

Оцінивши підстави, наведені відповідачем в заяві про зменшення пені, судом першої інстанції зазначено, що КП Теплоенерго не додано будь-яких доказів, які б свідчили про майновий стан відповідача та наявність виключних обставин, які б могли слугувати підставами для зменшення пені. Крім того, відповідач не довів, що розмір стягуваної неустойки є надмірно великим в порівнянні зі збитками кредитора, а також не довів, що розмір неустойки може дійсно суттєво вплинути на майновий стан відповідача.

Врахувавши приписи ст.233 Господарського кодексу України, ст.551 Цивільного кодексу України, а також встановлені обставини справи, які базуються на доказах, наявних в матеріалах справи, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов обґрунтованого висновку про недоведення відповідачем наявності виключних обставин для зменшення пені.

Отже, загальна сума пені, що підлягає стягненню становить 274 138,34 грн.

Враховуючи несвоєчасність виконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань зі сплати отриманої електроенергії за договором, позивачем, на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України,

- за несвоєчасну оплату активної електроенергії нараховано:

75 812,60 грн. інфляційних, в т.ч.(18 443,15 грн. - за зобовязаннями серпня 2017року, розраховані за вересень, жовтень 2017року; 33 111,08 грн. - за зобовязаннями грудня 2017року, розраховані за січень 2018року; 24 258,37 грн. - за зобовязаннями січня 2018року, розраховані за лютий, березень 2018року);

20 111,56 грн. 3% річних, в т.ч. (2 323,26 грн. - за зобовязаннями серпня 2017року, нараховані за період з 04.09.2017 по 25.10.2017року; 1 170,87 грн. - за зобовязаннями вересня 2017року, нараховані за період з 03.10.2017 по 25.10.2017року; 930,31 грн. - за зобовязаннями жовтня 2017року, нараховані за період з 03.11.2017 по 14.11.2017року; 1 833,09 грн. - за зобовязаннями листопада 2017року, нараховані за період з 05.12.2017 по 19.12.2017року; 5080,06 грн. - за зобовязаннями грудня 2017року, нараховані за період з 03.01.2018 по 31.01.2018року; 5 587,23 грн. - за зобовязаннями січня 2018року, нараховані за період з 02.02.2018 по 21.03.2018року; 3186,75 грн. - за зобовязаннями лютого 2018року, нараховані за період з 06.03.2018 по 22.03.2018року);

- за несвоєчасну оплату реактивної електроенергії нараховано:

4 259,23 грн. інфляційних, в т.ч. (493,98 грн. - за зобовязаннями вересня 2017року, розраховані за жовтень 2017року - березень 2018року; 1711,02 грн. - за зобовязаннями листопада 2017року, розраховані за грудень 2017року - березень 2018року; 1261,53 грн. за зобовязаннями грудня 2017року, розраховані за січень 2018року - березень 2018року; 792,69 грн. - за зобовязаннями січня 2018року, розраховані за лютий, березень 2018року);

888,69 грн. 3% річних, розраховані за зобовязаннями вересня 2017р. лютого 2018року.

Відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З урахуванням здійснення відповідачем за зобовязаннями серпня 2017 року часткової оплати в сумі 93 107, 97 грн., суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про часткове задоволення вимог позивача щодо стягнення за несвоєчасну оплату активної електроенергії інфляційних в сумі 72 810,8 грн. та 3% річних в сумі 19 713,61 грн.; вимоги позивача про стягнення за несвоєчасну оплату реактивної електроенергії інфляційних в сумі 4 259, 23 грн. та 3% річних в сумі 888,69 грн. також правомірно задоволені судом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами, та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, у звязку з чим відсутні підстави для скасування рішення господарського суду Полтавської області від 16.10.2018р. у справі №917/791/18.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд рішення господарського суду Полтавської області від 16.10.2018р. у справі № 917/791/18 покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго", м. Кременчук Полтавської області на рішення господарського суду Полтавської області від 16.10.2018р. у справі №917/791/18 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 16.10.2018р. (повний текст складено 26.10.2018 р.) у справі №917/791/18, з урахуванням ухвали від 16.11.2018р. у справі №917/791/18, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

У судовому засіданні 26.02.2019року проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 04.03.2019року.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Терещенко