ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2019 р. Справа№ 910/15509/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

при секретарі судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу б/н від 21.12.2018 (вх. №09.1-04.1/207/19 від 15.01.2019) ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2018 про забезпечення позову

у справі №910/15509/18 (суддя - Ягічева Н.І.)

за позовом ОСОБА_3

до Міжнародного благодійного фонду «Сприяння розвитку танцювального спорту в Україні»

про визнання недійсним рішення

за участю представників сторін:

від скаржника: не з'явились

від позивача: не з'явились

від відповідача: ОСОБА_4, ордер серія КС №034.018 від 18.02.19

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Міжнародного благодійного фонду «Сприяння розвитку танцювального спорту в Україні» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Міжнародного благодійного фонду «Сприяння розвитку танцювального спорту в Україні», що оформлене протоколом № 3/2018 від 16.10.2018.

Одночасно з позовом позивач подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову, просив вжити заходи забезпечення позову, якими заборонити Міністерству юстиції України, нотаріусам України як суб'єктам державної реєстрації, іншим суб'єктам державної реєстрації, державним реєстраторам, приймати будь-які рішення та/або здійснювати будь-які реєстраційні дії, у тому числі державну реєстрацію, щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Міжнародного благодійного фонду «Сприяння розвитку танцювального спорту в Україні».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2018 заяву про забезпечення позову задоволено. Вжито заходів забезпечення позову та заборонено Міністерству юстиції України, нотаріусам України як суб'єктам державної реєстрації, іншим суб'єктам державної реєстрації, державним реєстраторам, приймати будь-які рішення та/або здійснювати будь-які реєстраційні дії, у тому числі державну реєстрацію, щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Міжнародного благодійного фонду «Сприяння розвитку танцювального спорту в Україні».

Не погодившись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2018 про забезпечення позову, ОСОБА_2 21.12.2018 подав апеляційну скаргу б/н від 21.12.2018 (вх. №09.1-04.1/207/19 від 15.01.2019), в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2018 у справі №910/15509/18 скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала не відповідає меті та завданню заходів забезпечення позову. Апелянт зазначає, що заходи забезпечення позову вжиті без урахування розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника. Крім того, апелянт вважає, що оскаржуваною ухвалою суд фактично втручається в роботу Міністерства юстиції України, забороняючи приймати будь-які рішення відносно Міжнародного благодійного фонду «Сприяння розвитку танцювального спорту в Україні», а не лише рішення, які можуть стосуватися предмету спору у даній справі. Також, апелянт зазначає, що з моменту реєстрації Фонду він був єдиним його учасником. Внаслідок незаконних, на думку ОСОБА_2, дій державних реєстраторів відбулася зміна складу учасників, та єдиним учасником з 23.08.2018 став позивач - ОСОБА_3. Також, апелянт вказує на те, що ним у зв'язку з проведенням незаконних, на його думку, реєстраційних дій, 16.11.2018 було подано до Міністерства юстиції України скаргу на дії державних реєстраторів з метою скасування відповідних реєстраційних дій. Однак через вжиття заходів забезпечення позову у даній справі розгляд скарги Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України не відбувся.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2019 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 відкрито, зобов'язано Міжнародний благодійний фонд «Сприяння розвитку танцювального спорту в Україні» надати суду довідку щодо державної реєстрації та внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлено позивачу та відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, встановлено учасникам справи строк для подання заяв, клопотань, пояснень, справу призначено до розгляду на 22.02.2019.

ОСОБА_3 та Міжнародний благодійний фонд «Сприяння розвитку танцювального спорту в Україні» не скористалися своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 263 ГПК України, та у строк, встановлений судом, не подали суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Від ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду у зв'язку з перебуванням заявника за кордоном.

Розглянувши вказане клопотання, з врахуванням приписів ч. 2 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, а подальше продовження строків розгляду вказаної скарги, фактично, порушує принципи господарського судочинства щодо розумності строків розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про неможливість перенесення розгляду даної справи та відмовляє в задоволенні клопотання ОСОБА_2.

Від Міжнародного благодійного фонду «Сприяння розвитку танцювального спорту в Україні» надійшло клопотання, в якому сторона просить залучити до матеріалів оскарження ухвалу Господарського суду міста Києва (вступну та резолютивну частини) від 21.02.2019 у справі № 910/15509/18 про закриття провадження у даній справі, а також Накази Міністерства юстиції України про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2

Представник позивача в судове засідання 22.02.2019 не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Клопотань та заяв до початку судового розгляду справи від даного учасника справи не надходило, про поважність причин неприбуття в судове засідання не повідомлялось.

Відповідно до ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом приписів ч. 1 ст. 9 ГПК України, ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 було оприлюднене у Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua), а тому позивач не був позбавлений можливості права та можливості ознайомитись з відповідною ухвалою суду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в даному контексті також слід враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи те, що явка представників учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 46 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, Північний апеляційний господарський суд, з огляду на обмеження розгляду апеляційної скарги процесуальними строками, дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи за відсутності представників скаржника та позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.02.2019 заперечив проти доводів апелянта та повідомив, що провадження у даній справі згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 закрито, а заходи забезпечення позову - скасовані.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши копії матеріалів оскарження, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутнього представника відповідача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, Північний апеляційний господарський суд виходить із наступного.

Предметом розгляду у даній справі є вимога ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Міжнародного благодійного фонду «Сприяння розвитку танцювального спорту в Україні», оформлене протоколом № 3/2018 від 16.10.2018, відповідно до якого до складу учасників Фонду включено трьох нових учасників, а саме Єгорової Наталії Олександрівни, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 є єдиним учасником Міжнародного благодійного фонду «Сприяння розвитку танцювального спорту в Україні». 16.10.2018 Міжнародним благодійним фондом «Сприяння розвитку танцювального спорту в Україні» було прийняте рішення загальних зборів учасників, яке підписане керівником фонду - Єгоровою Н.І. на підставі довіреності, виданої від імені позивача, про включення трьох осіб до складу учасників фонду. Проте, як стверджує позивач, спірне рішення він не підписував, та вказівок щодо його прийняття жодним особам не надавав.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_3 зазначає, що після того, як він дізнався про існування спірного рішення, ним на адресу відповідача була направлена вимога про його скасування. Однак, відповідач відповіді на вимогу не надав, натомість звернувся до державного реєстратора з метою проведення державної реєстрації спірного рішення вже після звернення з відповідною вимогою про скасування спірного протоколу загальних зборів.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, місцевий господарський суд, з посиланням на приписи ст. ст. 136, 137 ГПК України, виходив з того, що вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача станом на час вирішення спору в суді, виключить можливе порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також надасть можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення даного позову.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для забезпечення позову у даній справі, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З аналізу вказаної норми вбачається, що судом мають бути визначені конкретні дії, пов'язані з предметом позову, які забороняється вчиняти органам державної влади, до яких, у тому числі, належать суб'єкти державної реєстрації, визначені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Судова колегія вважає за необхідне зауважити, що при вирішенні питання про забезпечення позову підлягають оцінці доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що оскільки заява про забезпечення позову подана в межах немайнового спору про визнання недійсним рішення загальних зборів Фонду, то при вирішенні питання про застосування заходів до забезпечення позову підлягає дослідженню така підстава як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, в постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 915/508/18).

Так, копіями матеріалів оскарження підтверджується, що позивач, в обґрунтування необхідності застосування заходів до забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо юридичної особи - відповідача, посилається на те, що дії останнього по здійсненню реєстрації змін до відомостей про юридичну особу з включення нових учасників товариства за спірним протоколом позбавлять права позивача мати вирішальний вплив на діяльність Міжнародного благодійного фонду «Сприяння розвитку танцювального спорту в Україні».

У відповідності до представленого позивачем листа-вимоги від 20.10.2018 ОСОБА_3 звернувся до Міжнародного благодійного фонду «Сприяння розвитку танцювального спорту в Україні» з проханням скасування рішень загальних зборів, що оформлені протоколом від 16.10.2018 № 3/2018, визнання недійсним якого заявлено вимогу у даній справі. 20 жовтня 2018 року вказана заява отримана виконавчим директором Фонду - Єгоровою Н.О., про що свідчить наявний її підпис (а.с. 16).

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.11.2018 № НОМЕР_1 місцевим господарським судом вірно було встановлено, що 24 жовтня 2018 року державним реєстратором Київської філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Циганок Анною Анатоліївною було проведено реєстраційну дію № 4042244 «Зміна складу або інформації про засновників, Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах». В подальшому, за зверненням позивача до державного реєстратора, вказана реєстраційна дія була скасована.

Встановлені вище обставини та представлені позивачем докази, фактично, підтверджують те, що відповідачем вже після звернення ОСОБА_3 до відповідача з вимогою про скасування оспорюваного протоколу від 16.10.2018 № 3/2018 вчинялись дії, спрямовані на внесення змін до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про юридичну особу відповідача в частині зміни складу учасників. Тобто має місце наявність спроб вчинення відповідачем реальних дій зі зміну складу учасників Фонду.

Наведене, на переконання судової колегії, свідчить про наявність обставин, з якими пов'язується можливість застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчинення дій, а невжиття заявленого позивачем заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Так як, зміна у складі учасників відповідача, може позбавити позивача, як одноособового учасника, вирішального впливу на діяльність Фонду.

Водночас, задовольняючи заяву про забезпечення позову, місцевий господарський суд заборонив Міністерству юстиції України, нотаріусам України як суб'єктам державної реєстрації, іншим суб'єктам державної реєстрації, державним реєстраторам, приймати будь-які рішення та/або здійснювати будь-які реєстраційні дії, у тому числі державну реєстрацію, щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Міжнародного благодійного фонду «Сприяння розвитку танцювального спорту в Україні».

Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 02.07.2014, Мінюст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику зокрема у сфері державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до п.п. 2-2 п. 3 зазначеного Положення, основними завданнями Мін'юсту є забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації обтяжень рухомого майна, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, реєстрації статуту територіальної громади м. Києва, реєстрації статутів Національної академії наук та національних галузевих академій наук, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності.

Також, підпунктом 83-7 п. 4 Положення встановлено, що Міністерство юстиції України здійснює відповідно до закону контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, в тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до закону, та приймає обов'язкові до виконання рішення, передбачені законом; державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» до повноважень Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації належить: 1) формування державної політики у сфері державної реєстрації; 2) нормативно-правове, методологічне та інформаційне забезпечення у сфері державної реєстрації; 3) координація діяльності у сфері державної реєстрації громадських формувань; 4) контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації, у тому числі шляхом постійного моніторингу реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі відповідно до цього Закону та прийняття обов'язкових до виконання рішень, передбачених цим Законом; 5) здійснення повноважень держателя Єдиного державного реєстру; 6) визначення технічного адміністратора; 7) забезпечення надання доступу до Єдиного державного реєстру державним реєстраторам, уповноваженим особам суб'єктів державної реєстрації прав, іншим суб'єктам відповідно до цього Закону та прийняття рішень про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом; 8) розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб'єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України та прийняття обов'язкових до виконання рішень, передбачених цим Законом; 9) складання протоколів про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення; 10) взаємодія з державними органами, органами місцевого самоврядування, міжнародними організаціями з питань державної реєстрації; 11) державна реєстрація політичних партій, всеукраїнських профспілок, їх об'єднань, всеукраїнських об'єднань організацій роботодавців, відокремлених підрозділів іноземних неурядових організацій, представництв, філій іноземних благодійних організацій, постійно діючих третейських судів, засновниками яких є всеукраїнські громадські організації, всеукраїнських творчих спілок, символіки громадських формувань; 12) надання виписок у паперовій формі для проставлення апостилю та проставлення на них апостилю; 13) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Натомість, в ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» унормовано, що до повноважень інших суб'єктів державної реєстрації належить, зокрема, забезпечення державної реєстрації та проведення інших реєстраційних дій.

Отже, виходячи із правового аналізу вищенаведених норм в їх сукупності, колегія суддів Північного апеляційного суду дійшла висновку про те, що до повноважень Міністерства юстиції України законодавством не віднесено здійснення реєстраційних дій щодо внесення змін до відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Міжнародного благодійного фонду «Сприяння розвитку танцювального спорту в Україні», оскільки Мінюст не є безпосередньо реєстраційним органом в розумінні приписів Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», а здійснює забезпечення та формування державної політики в сфері державної реєстрації, зокрема, юридичних осіб. Відтак, заборона вчинення реєстраційних дій саме Мінюсту є необґрунтованою. Доводи апеляційної скарги в цій частині приймаються судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що місцевий господарський суд помилково в п. 5 резолютивної частини оскаржуваної ухвали визначив боржником - Міністерство юстиції України, оскільки боржником за даним виконавчим документом, у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження», може бути саме - Міжнародний благодійний фонд «Сприяння розвитку танцювального спорту в Україні».

Також, судова колегія вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про заборону прийняття будь-яких рішень та/або здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, оскільки у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ГПК України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони, зокрема, здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Беручи до уваги те, що предметом спору у даній справі є вимога позивача про визнання недійсним рішень загальних збрів, оформлених протоколом від 16.10.2018 № 3/2018, згідно якого включено до складу учасників Фонду нових учасників, судова колегія вважає, що місцевим господарським судом, в порушення принципів співмірності та адекватності заходу забезпечення позову з предметом позовних вимог, безпідставно було забезпечено позов шляхом заборони прийняття будь-яких рішень та/або вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу - відповідача.

Відповідно до п. 2 ч 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

Підставами для зміни судового рішення відповідно до ст. 277 ГПК України, зокрема, є порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи те, що при вирішенні питання про забезпечення позову місцевим господарським судом не було враховано приписи п. 4 ч. 1, ч. 5 ст. 137 ГПК України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», що призвело до постановлення помилкової ухвали у відповідній частині, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для зміни ухвали Господарського суду міста Києва від 22.11.2018 про забезпечення позову, з викладенням її резолютивної частини в новій редакції. Апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2018 про забезпечення позову задовольняється частково.

Керуючись ст. ст. 136, 253-255, 269, 271, п. 2 ч. 1 ст. 275, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2018 про забезпечення позову у справі №910/15509/18 задовольнити частково.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2018 про забезпечення позову у справі №910/15509/18 змінити, виклавши резолютивну частину ухвали в наступній редакції:

« 1. Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити частково.

2. До вирішення спору по суті у справі № 910/15509/18 заборонити суб'єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» вчиняти реєстраційні дії щодо Міжнародного благодійного фонду «Сприяння розвитку танцювального спорту в Україні» (04074, м. Київ, вул. Сокальська, буд. 4, ідентифікаційний код 37142577), а саме вносити записи про зміну складу учасників Міжнародного благодійного фонду «Сприяння розвитку танцювального спорту в Україні».

3. В іншій частині заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі №910/15509/18 відмовити.

Стягувач: ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2).

Боржник: Міжнародний благодійний фонд «Сприяння розвитку танцювального спорту в Україні» (04074, м. Київ, вул. Сокальська, буд. 4, ідентифікаційний код 37142577)».

3. Постанова є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред'явлена до виконання протягом трьох років із наступного дня після набрання нею законної сили.

4. Постанову направити учасникам справи та Департаменту державної реєстрації та нотаріату (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) для внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про заборону проведення реєстраційної дії.

5. Матеріали оскарження у справі №910/15509/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська

Повний текст постанови складено 28.02.2019