СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2019 р. Справа № 917/941/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: судді: При секретарі: За участю представників сторін: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 (адвокат), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія ДН №4843 від 26.07.2017 р., довіреність №1-301 від 29.12.2018 р., договір про надання правової допомоги б/н від 23.05.2018 р. ОСОБА_6 (адвокат), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія ПТ №2581 від 24.01.2019 р., довіреність вих. №187-19 від 20.02.2019 р. Директор ТОВ «Кременчукгаз-постачання» - ОСОБА_7 (особисто за паспортом №01886185 виданий 21.02.2018 р.) діє на підставі Статуту
розглянувши апеляційні скарги (вх.№173П/3) (вх.№225 П/З) Товариства з обмеженою відповідальністю Кременчукгаз Постачання, м. Кременчук, Полтавська область Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ
на рішення Господарського суду Полтавської області
від05.12.2018 року (повне рішення складено 14.12.2018 року)
у справі№917/941/18 (суддя Т. М. Безрук)
за позовом до проАкціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ Товариства з обмеженою відповідальністю Кременчукгаз Постачання, м. Кременчук, Полтавська область стягнення 4 473 409,87 грн.
В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою б/н, б/д до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчукгаз - Постачання" про стягнення 4 473 409,87 грн., з яких: пеня - 2688582,17 грн., 3% річних - 466001,51 грн., інфляційні за прострочення зобовязань щодо оплати наданих послуг за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.07.2015р. №/Н032 - 1318826,19 грн.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що надані протягом 2016 2017 р. послуги відповідач оплачував з порушенням строку, встановленого в договорі.

Відповідач у відзиві (вхід. № 7104 від 31.07.2018р.) проти позову заперечує, надав контррозрахунок на підставі скдадених спільних протокольних рішень. Просив застосувати позовну давність до вимог про стягнення пені, нарахованої за зобов'язаннями січня - червня 2017р., позивачем невірно розраховано інфляційні витрати. Відповідач просить зменшити суму пені до 90% (том 1, а.с.68-85).

Згодом відповідач подав уточнення до відзиву на позов (вхід. №8452 від 11.09.2018р.) в яких зазначив, про допущення технічної помилки в контрозрахунку (том 1, а.с.174-175).

Також, відповідач подав додаткові пояснення до відзиву на позов (вхід. №8930 від 25.09.2018р.), в яких повідомив, що на момент укладення договору з позивачем відповідач мав статус гарантованого постачальника природного газу, а отже умови проведення розрахунків між сторонами регулюються п.5.6. договору (том 1, а.с.175-187).

В свою чергу, позивач надав пояснення (вхід. № 9474 від 11.10.2018р.) на відзив, в яких зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 не передбачено укладення будь-яких спільних протокольних рішень або договорів про організацію взаєморозрахунків; зарахування коштів за рахунок субвенції не відрізняється від зарахування коштів безпосередньо з рахунку відповідача; укладений договір відповідає типовій формі для такого виду договорів, затвердженій постановою НКРЕ від 22.09.2011р. №1579; зміни до договору в частині строків оплати сторонами не вносилися; санкції нараховані правомірно; підстави для зменшення пені на 90 % відсутні (том 1, а.с.199-204).

У подальшому, відповідач надав заперечення (вхід. №9850 від 23.10.2018 р.) на пояснення позивача, в яких підтвердив свою правову позицію у справі, викладену раніше (том 1, а.с.208-212).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 05.12.2018 р. (повний текст підписано 14.12.2018 року) у справі №905/941/18 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчукгаз - Постачання" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 1251077 грн. 48 коп. - пені, 464123 грн. 25 коп. - 3 % річних, 1318826 грн. 19 коп. - інфляційних, 64276 грн. 57 коп. - відшкодування витрат з оплати судового збору. В іншій частині в позові відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю Кременчукгаз Постачання, м. Кременчук, Полтавська область звернулось до суду з апеляційною скаргою №1385-18 від 28.12.2018 року, в якій останнє просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 05.12.2018 року (повне рішення складено 14.12.2018 року) у справі №917/941/18 в частині стягнення 587 054,68 грн. - пені, 382 429,69 грн. - інфляційних втрат та 124 962,99 грн. - 3 % річних. Судові витрати за подання апеляційної скарги просить покласти на позивача.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги відповідач посилається на те, що рішення господарського суду Полтавської області від 05.12.2018 р. в частині стягнення пені, інфляційних втрат та відсотків річних, нарахованих позивачем на кошти, сплачені відповідачем в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 (з наступними змінами та доповненнями).

Відповідач вважає рішення таким, що постановлене в цій частині з порушенням норм матеріального права, що полягає в безпідставному застосуванні до спірних правовідносин положень ст.625 ЦК України та ч.1 ст.230 ГК України внаслідок невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги останній посилається на те, що постанова НКРЕ від 22.09.2011 р. №1579 втратила чинність з 01.12.2015 р. на підставі Постанови НКРЕКП N2497 від 30.09.2015р., що унеможливило внесення відповідачем змін до тексту укладеного договору. Укладаючи договір транспортування природного газу №/Н032 від 01.07.2015р., сторони не могли передбачити зміну порядку відшкодування витрат надавача комунальних послуг за рахунок субвенцій з державного бюджету, зокрема, внесення змін та/або припинення дії окремих нормативних актів, що регулюють правовідносини, повязані з використанням бюджетних коштів.

Відповідно до ОСОБА_7 з протоколу автоматизованого розподілу судової справи №917/941/18 (провадження №173 П/З) між суддями Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 р. сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Чернота Л.Ф., судді Пушай В.І., Зубченко І.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.01.2018 р. у справі №917/941/18 названою колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчукгаз Постачання», м. Кременчук, Полтавська область на рішення Господарського суду Полтавської області від 05.12.2018 року (повне рішення складено 14.12.2018 року) у справі №917/941/18. Встановлено учасникам справи строк до 04.02.2019 року включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копій та доданих до нього документів іншій стороні у справі.

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву та не надав його до суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 р. розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Кременчукгаз Постачання, м. Кременчук, Полтавська область на рішення Господарського суду Полтавської області від 05.12.2018 року (повне рішення складено 14.12.2018 року) у справі №917/941/18 призначено на 27.02.2019 о 14:30 год.

08.01.2019 року Акціонерне товариство Укртрансгаз, м. Київ звернулось до суду з апеляційною скаргою б/н, б/д, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 05.12.2018 року у справі №917/941/18 в частині незадоволених позовних вимог про стягнення з відповідача 1 251 077,47 грн. пені та прийняти в цій частині нове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити повністю. Судові витрати за подання апеляційної скарги просить покласти на відповідача.

Одночасно скаржником в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, позивач вважає, що оскаржуваним рішенням в частині зменшення розміру пені на 50% безпідставно та необґрунтовано встановлено, що відповідач отримує дохід виключно від здійснення господарської діяльності з постачання природного газу, зокрема на підставі встановленої ціни природного газу Кабінетом Міністрів України, структура якої не передбачає джерело покриття неустойки. Джерелом для проведення відповідачем розрахунків чи покриття ним неустойки є отримані коштів від споживачів чи контрагентів, які на сьогоднішній день розраховуються несвоєчасно і мають значну заборгованість перед відповідачем, в звязку з цим останній перебуває тяжкому фінансовому становищі.

Вважає, що відповідач в порушення зазначених умов Договору та наведених положень законодавства оплатив послуги, надані відповідно до актів наданих послуг, з порушенням належного строку для їх оплати, чим здійснив прострочення таких зобовязань (дати надходження платежів на здійснення відповідних оплат та детальні розрахунки за кожним зобовязанням днів прострочення наведені у Розрахунку заборгованості, Розрахунку 3% річних і Розрахунку пені, копії яких містяться в матеріалах справи). Стверджує, що наведене є свідченням порушення відповідачем прав позивача як кредитора у спірних правовідносинах.

Також, позивач зазначає, що сторони не вносили жодних змін до умов договору в частині виконання відповідачем грошових зобовязань з оплати послуг.

Відповідно до ОСОБА_7 з протоколу автоматизованого розподілу судової справи №917/941/18 (провадження №225 П/З) між суддями Східного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 р. сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Чернота Л.Ф., судді Пушай В.І., Зубченко І.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2018 р. у справі №917/941/18 названою колегією суддів апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ на рішення Господарського суду Полтавської області від 05.12.2018 року (повне рішення складено 14.12.2018 року) у справі №917/941/18 залишено без руху. Зобов'язано Акціонерне товариство Укртрансгаз, м. Київ усунути впродовж 10-ти днів з моменту отримання цієї ухвали встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: - надати засвідчену належним чином копію свідоцтва серія ТР №000188 від 02.06.2017 про право на заняття адвокатською діяльністю, відповідно до якого ОСОБА_8 є адвокатом; - сплатити судовий збір у розмірі 28 149,24 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Полтавської області від 05.12.2018 року (повне рішення складено 14.12.2018 року) у справі №917/941/18 та надати до Східного апеляційного господарського суду оригінал платіжного доручення про сплату судового збору.

З метою усунення недоліків, визначених ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху, від скаржника 31.01.2019 року (в межах встановленого строку) на поштову адресу Східного апеляційного господарського суду надійшла заява б/н, б/д про усунення недоліків з доданою копією свідоцтва серія ТР №000188 від 02.06.2017 про право ОСОБА_8 на заняття адвокатською діяльністю та оригіналом платіжного доручення №179 від 09.01.2019 року на суму 28 149,24 грн. про сплату судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Господарського суду Полтавської області від 05.12.2018 року у справі №917/941/18.

На виконання положень ч. 2 ст. 9 Закону України Про судовий збір, Східним апеляційним господарським судом перевірено у програмі Діловодство спеціалізованого суду ДСС та встановлено, що судовий збір у сумі 28 149,24 грн., сплачений за платіжним дорученням №179 від 09.01.2019 року зараховано до Державного бюджету України, що підтверджується Випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 11.01.2019 року.

З огляду на вищевикладене, Акціонерним товариством Укртрансгаз, м. Київ усунуто недоліки поданої ним апеляційної скарги у визначений судом строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо скаржник усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 р. поновлено Акціонерному товариству Укртрансгаз, м. Київ пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Полтавської області від 05.12.2018 року (повне рішення складено 14.12.2018 року) у справі №917/941/18. Відкрито апеляційне провадження у справі №917/941/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ на рішення Господарського суду Полтавської області від 05.12.2018 року у справі №917/941/18. Встановлено учасникам справи строк до 15.02.2019 року включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копій та доданих до нього документів іншій стороні у справі.

Східним апеляційним господарським судом встановлено, що в провадженні апеляційного господарського суду знаходиться апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Кременчукгаз Постачання, м. Кременчук, Полтавська область на той же самий процесуальний документ у даній справі рішення Господарського суду Полтавської області від 05.12.2018 року (повне рішення складено 14.12.2018 року) у справі №917/941/18, яка призначена до розгляду на 27.02.2019 о 14:30 год.

Згідно зі статтею 173 Господарського процесуального кодексу України, суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об'єднати в одне провадження декілька справ за позовами: одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; одного й того самого позивача до різних відповідачів; різних позивачів до одного й того самого відповідача. Об'єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні до початку розгляду справи по суті у кожній із справ. Про об'єднання справ в одне провадження, роз'єднання позовних вимог, про відмову в об'єднанні справ в одне провадження, роз'єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.

Розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 15.02.2019 р. у звязку з відпусткою судді Зубченко І.В., яка входить до складу колегії суддів, відповідно до пункту 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи №917/941/18, яким сформовано склад колегії суддів (за наявності): головуючий суддя-доповідач: ОСОБА_1, судді Попков Д.О., Пушай В.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2018 р. у справі №917/941/18 об'єднано в одне провадження апеляційні скарги відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Кременчукгаз Постачання, м. Кременчук, Полтавська область та позивача Акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ на рішення Господарського суду Полтавської області від 05.12.2018 року (повне рішення складено 14.12.2018 року) у справі № 917/941/18. Розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ на рішення Господарського суду Полтавської області від 05.12.2018 року (повне рішення складено 14.12.2018 року) у справі № 917/941/18 призначити на "27" лютого 2019 р. о 14:30 год.

19.02.2019 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчукгаз-Постачання», м. Кременчук надійшов відзив (в межах, встановленого ухвалою від 04.02.2019р. строк) на апеляційну скаргу позивача, в якому останній просить апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» залишити без задоволення, а рішення господарського суду Полтавської області від 05.12.2018 р. (повний текст складено 14.12.2018 р.) у справі №917/941/18 в частині зменшення стягуваної пені на 50% - залишити в силі.

Відповідач відзначає, що в даному випадку виникла ситуація, коли укладено договір, в період дії якого передбачено розрахунок за спільними протокольними рішеннями, але в звязку із затримкою фінансування повністю порушуються строки, передбачені п.5-8 ПКМУ №256 в редакції до 01.01.2018 р., перерахування субвенцій на пільги та субсидії не проводиться або проводиться в недостатньому обсязі.

Також, відповідач стверджує, що з 01.01.2018 р. припинено розрахунки з використанням спільних протокольних рішень, що укладалися відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №20, а в подальшому розрахунки здійснювалися у відповідності до п. 8.1 постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 р.

Розрахунком суми основного боргу ТОВ «Кременчукгаз-Постачання» перед ПАТ «Укртрансгаз» до договору №/Н032 від 01.07.2015 р. (оборотно-сальдова відомість), доданим Позивачем до позовної зави, підтверджується, що починаючи з травня 2017 року процедура розрахунків за пільгами та субсидіями здійснювалася не в порядку ПКМУ №20 а за ПКМУ №256. В разі своєчасних розрахунків головних розпорядників бюджетних коштів та належного державного фінансування ці суми були проведені спільними протокольними рішеннями в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №20, відповідно пеня, відсотки річних і інфляція на них не нараховувалися б в загалі.

Судова колегія розглянула вищенаведений відзив та долучила його до матеріалів справи.

У судовому засіданні 27.02.2019 р. представник позивача наполягав на вимогах, викладених в своїй апеляційній скарзі, просив суд скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 05.12.2018 р. у справі №917/941/18 в частині незадоволених позовних вимог про стягнення з відповідача 1251 077,47 грн. пені. Заперечував проти вимог, викладених в апеляційній скарзі відповідача. Наголошував на тому, що відповідач мав би вжити заходів щодо внесення змін до договору. Та існування спільних протокольних рішень не змінює умови договору щодо сплати коштів.

Відповідач у судовому засіданні 27.02.2018 р. просив залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, вважає, що висновки суду першої інстанції щодо правомірності заявлених позовних вимог в частині пені 1 172 950,39 грн., відсотків річних 124 962,99 грн. та інфляційних втрат 382 429,69 грн. суперечать фактичним обставинам справи та абз. 2 ч. 3 ст. 6 Цивільного Кодексу України, Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. №256. Відповідач просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 05.12.2018 р. (повний текст складено 14.12.2018 р.) у справі №917/941/18 в частині стягнення пені 587 054,68 грн., інфляційних втрат в сумі 382 429,69 грн. та відсотків річних в сумі 124 962,99 грн. надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою технічних засобів у відповідності до вимог ст.ст. 222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому статтею 270 цього Кодексу. Складено протокол судового засідання.

Крім того, в матеріалах справи містяться копії належним чином засвідчених документів, які на думку відповідача суттєво впливають на розгляд справи та не входять до предмета доказування.

У відповідності до частини 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та розглянувши матеріали справи в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, встановила наступне.

Із наявних матеріалів справи вбачається, що Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (Позивач), ідентифікаційний код юридичної особи 30019801, як субєкт природної монополії на загальнодержавному рівні надає послуги з транспортування природного газу за регульованими державою тарифами.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кременчукгаз-Постачання» ідентифікаційний код юридичної особи - 20071686 (Відповідач) є господарським товариством, єдиним видом діяльності якого є постачання природного газу для всіх видів споживачів (населення, бюджетні організації лікувальні заклади, заклади освіти, державні органи та установи, релігійні організації промислові споживачі).

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 березня 2017 №187 ствердження Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу" (далі Положення) Відповідач є постачальником природного газу із спеціальними обовязками, для забезпечення загальносуспільних інтересів на території (на території міст Кременчук, Горішні Плавні, Гадяч та на території Полтавської області на території Кременчуцького, Семенівського і Гадяцького районів).

На виконання цих спеціальних обовязків для забезпечення газопостачання побутовим споживачам, Відповідач зокрема здійснює надання пільгових послуг з постачання категоріям громадян, визначених п. З ст. 102 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 року 2456-УІ Постанови Кабінету Міністрів України № 389 від 04.06.2015 року «Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї». Відповідач отримує дохід виключно від здійснення господарської діяльності з постачання природного газу, зокрема на підставі встановленої ціни природного газу Кабінетом Міністрів України, структура якої не передбачає джерело покриття неустойки.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» (позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Кременчукгаз-Постачання» (відповідач) уклали договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н032 від 01.07.2015р. (далі - Договір), том 1, а.с.14-20.

Пунктом 1.1 Договору сторони погодили, що позивач (газотранспортне підприємство) зобов'язується надати відповідачу (замовнику) послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу відповідача від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а замовник (відповідач) зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього Договору.

Умовами п. 5.5 Договору сторони погодили, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

У платіжних дорученнях Замовник повинен обовязково вказувати номер Договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученнях Замовника не зазначено номер договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, Газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від Замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

Згідно пункту п.5.6 Договору, у випадку, якщо Замовник є гарантованим постачальником, то Замовник здійснює оплату послуг з транспортування природного газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок Газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє в частині транспортування газу з 1 липня 2015 року до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за надані послуги - до повного виконання відповідачем своїх зобов'язань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, відповідно до п. 11.1 Договору.

Доказів припинення дії договору чи його розірвання сторони суду не надали.

На виконання умов Договору позивач надав відповідачу з травня 2016р. по грудень 2017 р. послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу на загальну суму 80705481,76 грн., що підтверджується актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, копії яких містяться в матеріалах справи (том 1, а.с.17-37).

Позивач у позові зазначив, що відповідач отриманий природний газ оплатив повністю на суму 80705481,76 грн. (детальний розрахунок оплат - т.1, а.с.51-59). Відповідач також не заперечує факту повної оплати послуг.

Вважаючи, що відповідач порушив строки оплати природного газу, встановлені пунктом 5.5 Договору, позивач нарахував відповідачу 2688582,17 грн. - пені, 1318826,19 грн. - інфляційних та 466001,51 грн. - 3% річних та звернувся із відповідним позовом про стягнення до господарського суду Полтавської області.

Положення ст. 526 Цивільного кодексу України передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним і чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч 1. ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або і законом.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 953 Цивільного клдексу України врегульовано, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Позивач зазначає про порушення відповідачем строку розрахунків, встановлених у п. 5.5 Договору транспортування природного газу №/Н032 від 01.07.2015р. за період надання послуг з транспортування з 01 травні 2016 року по 31 грудня 2017 року включно.

А тому, просить стягнути розмір пені, 3% річних та іннфляційні втрати.

В своїй апеляційній скарзі позивач зазначає, що відповідач не вжив всіх можливих заходів до розрахунку з позивачем. Вважає контрозрахунок таким, шо не відповідає дійсності.

Відповідач, в свою чергу, повідомляє, що він є гарантованим постачальником, і тому розрахунки за договором повинні проводитися згідно п. 5.6 Договору.

Дослідивши матеріали справи суд апеляційної інстанції зазначає наступне:

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Кременчукгаз-Постачання» у вказаний період часу і до цього дня має статус постачальника природного газу із спеціальними обовязками для потреб побутових споживачів на території ліцензійної діяльності з розподілу природного газу ПрАТ «Кременчукгаз» та ПрАТ «Гадячгаз», спеціальні обов'язки з постачання природного газу покладені на Відповідача постановами Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015р. та №187 від 22.03.2017 р.

Внаслідок покладення спеціальних обовязків відповідно до ст.11 Закону України «Про ринок природного газу» у період нарахування Позивачем заборгованості за договором транспортування природного газу Відповідач зобовязаний дотримуватися спеціального порядку проведення розрахунків за спожитий природний газ, затвердженого постаново Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. № 792.

Умовами пункту 2 вищенаведеного Порядку врегульовано, що споживачі оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами.

В спірний період з 01 травня 2016 року по 01 квітня 2017 року перерахування коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання здійснювалося уповноваженою банківською установою на підставі нормативу перерахування коштів, який щомісячно затверджувався НКРЕКП для кожного з газопостачальних підприємств перед початком відповідного розрахункового календарного місяця.

Згідно із п.6 Порядку кошти перераховувалися з поточних рахунків із спеціальним режимом використання згідно з алгоритмом розподілу коштів, затвердженим НКРЕКП, виключно на: поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптових продавців; поточний рахунок оператора газотранспортної системи; поточний рахунок оператора газорозподільної системи; поточні рахунки газопостачальних підприємств.

Розрахунок нормативу перерахування коштів здійснювався газопостачальним підприємством відповідно до затвердженого НКРЕКП Алгоритму розподілу коштів, надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, затверджені постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 256. Подання розрахунків норматив в НКРЕКП відбувалося до 05 числа попереднього перед розрахунковим місяця. НКРЕП зобовязана не пізніше ніж за пять робочих днів до початку місяця, в яке застосовуватимуться такі нормативи довести їх до відому уповноваженого банку.

Пропорції перерахування коштів за Алгоритмом є співмірними з структурою природного газу для побутових споживачів у відповідні періоди, яка визначається виходячи з положень постанов Кабінету Міністрів України про покладення на субєктів ринку природного газу спеціальних обовязків, втім, встановлена ціна реалізації природного газу побутовим споживачам є граничною для постачальника зі спеціальними обовязками.

З 1 квітня 2017 року втратила чинність частина 6 статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», якою визначено, що розрахунки споживачів природного газу здійснюються із використанням поточних рахунків із спеціальним режимом використання, отже НКРЕКП втратила повноваження по встановленню нормативів перерахування коштів з розподільчих рахунків постачальника зі спеціальними обов'язками.

Таким чином, у квітні 2017 року відбулася тривала перерва в надходженні коштів з розподільчого рахунку ТОВ «Кременчукгаз-Постачання» на рахунки позивача - в період з 04 квітня 2017 року по 28 квітня 2017 року кошти не надходили.

Із матеріалів справи та з пояснень відповідача вбачається, що кошти на розподільчому рахунку були розблоковані лише внаслідок прийняття постанови Кабінету Міністрів України №296 від 26.04.2017р., яка набула чинності 28.04.2017 р. та змінила формат встановлення нормативів перерахування коштів з рахунків постачальника із спеціальними обов'язками.

До жовтня 2017 року отримані на розподільчий рахунок кошти розподілялися на УТГ в співвідношенні 8,94 (п.2. Постанови Кабінету міністрів України №296 від 26.04.2017р. в попередній редакції).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що починаючи з жовтня 2017 року ТОВ «Кременчукгаз-Постачання» визначало нормативи перерахування коштів з розподільчого рахунку (з урахуванням формули, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №296) на рівні 8.839% щомісячно до 31.05.2018 р. включно (дата завершення розрахунків) з застосуванням затвердженого НКРЕКП Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання.

Таким чином, в частині здійснення оплати з розподільчого рахунку, діяльність «Кременчукгаз-Постачання» як постачальника зі спеціальними обовязками зазнала імперативного регулювання. Недотримання встановленого порядку розрахунків є підставою для визнання НКРЕКП факту порушення КГП ліцензійних умов постачання природного газу (п.2.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 16.02.2017 №201 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності на ринку природного газу»).

Відповідач також, зазначив, що крім розрахунків з позивачем шляхом перерахування коштів з розподільчих рахунків із спеціальним режимом використання в обсягах, встановленими відповідними щомісячними нормативами перерахування коштів, розрахунки здійснювалися також, шляхом підписання спільних протокольних рішень та перерахування коштів з казначейського рахунку відповідача на казначейський рахунок позивача на підставі постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р. «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» та постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 р. «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету».

Дослідивши матеріали справи в цій частині суд апеляційної інстанції встановив, що триваючий дисбаланс в фінансуванні субвенцій на надання пільг і субсидій у даному випадку, спричинив ситуацію, коли ТОВ «Кременчукгаз-Постачання» фактично накопичив борги перед AT «Укртрансгаз», незважаючи на всі заходи, що вживались Товариством для ефективного стягнення заборгованості з побутових споживачів.

В свою чергу, відповідач не міг суттєво вплинути на те, щоб субвенції перераховувались вчасно, та у повному обсязі, тому, як фінансова відповідальність за це покладається виключно на надавача житлово-комунальних послуг.

В даному випадку під час дії договору було передбачено порядок розрахунків за спільними протокольними рішеннями. Але в зв'язку з затримкою фінансування порушились строки, передбачені п.5-8 Постановою Кабінету Міністрів України №256 в редакції до 01 січня 2018 року, перерахування субвенцій на пільги та субсидії не проводиться або проводиться в недостатньому обсязі.

Матеріалами справи підтверджується, що з 01.01.2018 р. припинено розрахунки з використанням спільних протокольних рішень, що укладалися відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №20, а в подальшому розрахунки здійснювалися у відповідності до п.8.1. Постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 р.

Розрахунком суми основного боргу ТОВ «Кременчукгаз-Постачання» перед ПАТ «Укртрансгаз» за договором №/Н032 від 01.07.2015 р. (оборотно-сальдова відомість), який додано позивачем до позовної заяви, підтверджується, що починаючи з травня 2017 року процедура розрахунків за пільгами та субсидіями здійснювалася не в порядку Постанови Кабінету Міністрів України №20 а за Постановою Кабінету Міністрів України №256. В разі своєчасних розрахунків головних розпорядників бюджетних коштів та належного державного фінансування ці суми були проведені спільними протокольними рішеннями в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №20, відповідно пеня, відсотки річних і інфляція на них не нараховувалися б взагалі.

Крім того, позивач в своїх поясненнях б/н, б/д (том 1, а.с.199-204), які було надано до суду першої інстанції наголошував на тому, що оскільки (на відміну від Спільних протокольних рішень, які набирають чинність з моменту їх підписання та кошти офіційно вважаються перерахованими на дату їх підписання) кошти, які перераховані за рахунок субвенцій з державного бюджету, як оплата за надані послуги по договору, надходять зі спеціального казначейського рахунка Відповідача на спеціальний казначейський рахунок Позивача та вважаються офіційно зарахованими на день такої банківської операції, оскільки дана операція не потребує попереднього багатостороннього (в тому числі з сторони Позивача) узгодження та підписання попереднього документа з узгодженням певної суми коштів та порядку перерахування таких коштів на рахунок позивача (як на прикладі Спільних протокольних рішень та процедури перерахування коштів по ним).

Дослідивши матеріали справи в цій частині, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач дійшов помилкового висновку, зазначивши ту обставину, що зарахування коштів за рахунок субвенцій не відрізняється від зарахування коштів безпосередньо з рахунків Відповідача або з рахунків зі спеціальним призначенням. Також, останній не вважає зміненим порядок розрахунків між сторонами у звязку із наявністю спільних протокольних рішень. Однак місцевий суд не дослідив вищевикладених обставин і дійшов передчасного висновку, що розрахунки між сторонами здійснюються виключно за договором.

У даному випадку, позовні вимоги складаються щодо стягнення розміру пені 3% річних та інфляційних втрат щодо порушення саме умов договору.

Вищевикладені обставини та доводи Відповідача в сукупності стали передумовою для прийняття судом рішення про зменшення розміру стягуваної пені на 50%. З урахуванням відсутності в матеріалах справи доказів завдання позивачу збитків та частково задовольнив клопотання відповідача. Суд апеляційної інстанції погоджується з даною позицією суду першої інстанції.

Однак позивач вважає, що нарахована сума пені не є надмірно великою у звязку із цим, вважає, що підстави для зменшення судом розміру пені були відсутні.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачена можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Позиція Європейського суду з прав людини, викладена в п.58 рішення у справі Серявін та інші проти України не вимагає надання судом відповіді на всі доводи сторін, враховуючи також, що позивач в цій частині апеляційної скарги не зазначив, що саме з істотних аргументів залишилося без судової оцінки.

Твердження позивача про відсутність вини, взагалі як підстава для стягнення, суперечить позиції, викладеної останнім щодо необхідності зменшення розміру стягуваного штрафу в більшій мірі, ніж це зробив суд першої інстанції, розглядаючи клопотання відповідача.

Відносно часткового задоволення клопотання відповідача та зменшення суми штрафних санкцій лише на 50%, апеляційний суд зазначає, що зменшуючи розмір штрафних санкцій за несвоєчасно виконані зобов'язання за договором, місцевий суд виходив з матеріальних інтересів обох сторін, їх фінансового стану та, в тому числі, ступеня вини відповідача у виникненні спору. При цьому, позивачем наразі не доведено, що зменшення штрафу на 50% не відповідає ст.15 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи також, що застосування такого зменшення та визначення його меж є дискреційним правом суду, застосування якого не може ревізуватися в контексті положень ст.277 цього Кодексу за відсутністю відповідних порушень норм матеріального або процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що зменшення розміру штрафних санкцій за змістом ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України не перебуває виключно в залежності від наявності та розміру збитків, які в межах означеної справи не заявлялись. Окрім того, за загальним правилом ч.1 ст.232 Господарського кодексу України саме розмір можливого стягнення збитків перебуває в залежності від розміру стягнених штрафних санкцій.

Суд при вирішенні питання про зменшення пені не звязаний будь-якими попередніми домовленостями сторін спору чи відсутністю таких домовленостей.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до перегляду розміру зменшення штрафних санкцій, але інше суб'єктивне зважування цих аргументів само по собі не вказує на наявність підстав для скасування/зміни оскаржуваного рішення суду, що не позбавляє можливості Відповідача у встановленому порядку ініціювати розгляд питання про інший баланс майнових інтересів сторін на стадії виконання рішення в межах механізму, передбаченому ст.331 Господарського процесуального кодексу України.

Втім, здійснена за погодженням, у тому числі, й сторін, які підписали спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України на виконання Постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р. При цьому, міркування щодо невідповідності змін порядку розрахунків (спільними протокольними рішеннями) ст.ст. 651 та 654 Цивільного кодексу України апеляційним судом відхиляються, так як дотримання письмової форми не перебуває в залежності від обов'язковості наявності в тексті відповідного формулювання про те, що це є саме додатковою угодою до договору - кваліфікація здійснюється по суті цього документу, оскільки його вплив на розрахунки в межах спірних правовідносин вбачається з призначення платежів в спільних протокольних рішеннях та в межах розглядуваної справи не спростовано.

Відповідач, в свою чергу посилається на те, що основний борг за спірний період є погашеним, остання частина, якого сплачена відповідачем у добровільному порядку, задовго до звернення Позивача в суд першої інстанції з позовом і виник лише у певний період через відсутність обігових коштів та неодержання грошових коштів від своїх контрагентів і споживачів. Відзначає, що не мав на меті ухилятися від виконання своїх зобовязань та здійснював всі можливі заходи для своєчасного виконання.

Також, відповідачем надано детальний контррозрахунок (том 1, а.с.86-98), з якого вбачається, що Відповідачем було сплачено Позивачу за поставлений природний газ з дотриманням порядку, визначеного Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 р. №256. Відповідачем не було порушено свої зобовязання перед Позивачем, що виключає можливість застосування до нього відповідальності у вигляді пені за прострочення виконання зобовязання.

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи в цій часині дійшов висновку, що у даному випадку суд першої інстанції не врахував зазначені обставини та не дослідив порядок розрахунків між сторонами за призначенням платежу 2018 р. А саме, частина розрахунків здійснювалася відповідачем із призначенням платежу: Постанова Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 р. та договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н032, а частина: Постанова Кабінету Міністрів України №20 та Спільними протокольними рішеннями.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням виконаних умов Спільних протокольних рішень нарахована пеня складає 1 330 908,05 грн. - саме за порушення строків оплати за транспортування природного газу власними коштами. Враховуючи клопотання відповідача, виходячи зі співмірності належних до сплати відповідачем штрафних санкцій і суми прострочення, матеріального стану та інтересів сторін, повноваження суду першої інстанції щодо зменшення розміру пені на 50% стягненню підлягає сума пені у розмірі 665 454,02 грн. (з урахуванням зменшення судом розміру пені на 50%).

Вищенаведене зумовлює відхилення доводів апеляційної скарги позивача та залишення останньої без задоволення.

Щодо нарахування 3% річних, то у даному випадку враховуючи існування та виконання Спільних протокольних рішень розрахунок 3% річних наступний.

Здійснивши перерахунок, перевіривши правові підстави, період нарахування, враховуючи те, що на виконання пункту 3 розділу II Порядку проведення органами Казначейства розрахунків, передбачених пунктом 8-1 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256, та взаємодії учасників таких розрахунків, визначений наказом Міністерства Фінансів України від 04.01.2018 №1 (в редакції до 18.04.2018 року) та пункту 8-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року N256, відповідно випискам по рахунку, Управління державної казначейської служби України у місті Кременчуці Полтавської 23.04.2018, 24.04.2018 та 25.04.2018 року були перераховані на рахунок Відповідача відкритий в ГУ ДКСУ у Полтавський області кошти на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення у загальній сумі 88 443 343,62 грн., з яких 5 255 317,60 грн. відповідно до виписки по рахункам та платіжного доручення №781 від 25.04.2018 року (том 1, а.с.154) були зараховані 27.04.2018 року Відповідачем на рахунок Позивача.

Таким чином, з урахуванням ст.253 та ст. 254 Цивільного кодексу України та за виключенням суми сплаченої Відповідачем у порядку, визначеного постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 Позивачем безпідставно було нараховано до стягнення з Відповідача 3% річних у сумі 126 962,99 грн. У звязку із цим, стягненню підлягає 3% річних у розмірі 339 160,26 грн.

Стосовно нарахування інфляційних втрат судова колегія зазначає наступне.

З врахуванням вищевикладеного, здійснивши власний розрахунок, перевіривши підстави нарахування, період та з огляду на те, що Відповідач в тому числі розрахувався з Позивачем з дотриманням порядку, визначеного Постановою Кабінету Міністрів України №256 та Порядку визначеного п. 3 розділу II Наказу Міністерства Фінансів України №1 від 04.01.2018 р., а також те, що Відповідачем не було порушено свої зобовязання перед позивачем в цій частині, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Позивачем безпідставно нараховано до стягнення з Відповідача 382 429,69 грн.

Тому, стягненню підлягає сума інфляційних втрат у розмірі 936 396,50 грн. (1318826,19 грн. - 382 429,69 грн.)

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що у даному випадку, у Відповідача по справі була відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з Позивачем за послуги транспортування природного газу, оскільки всі кошти, які надходять на рахунок відповідача, уповноваженим банком самостійно розподіляються згідно затвердженого поставами НКРЕП алгоритму та перераховуються на рахунок позивача.

Крім того, на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.05.2005 р. «Про затвердження перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» та Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 №493/688; за участю Позивача та Відповідача протягом 2016-2017 років укладались спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету.

Тобто, підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодились, що залишок оплати за послуги з транспортування газу по договору, підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення, а день проведення таких розрахунків був одночасно і днем погашення заборгованості за протранспортований позивачем природний газ у відповідному місяці за договором №/Н032 від 01.07.2015 р.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за транзитне транспортування природного газу і за природний газ, що видобувається в Україні. Наведене регулювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» (далі - Порядок, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Аналіз змісту цього Порядку вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов'язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Пунктом 12 Порядку визначено, що розрахунки проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння та спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками цих розрахунків.

Згідно з пунктом 1.2 цього Порядку розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ або вугілля, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку.

Усі учасники розрахунків зобов'язані забезпечувати підписання спільних протокольних рішень на проведення розрахунків протягом 2 робочих днів з дня отримання таких спільних протокольних рішень, згідно пункт 1.5.

З наведеного вбачається адміністративно-правове регулювання відносин щодо механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема, на оплату природного газу.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто, державою офіційно визнається неможливість підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (в залежності від рівня отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонам на підставі укладених між ними договорів.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, якою приймаються законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. А тому на виконання таких законодавчих актів державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти, як то Постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Тобто, підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що між ними встановлюється інший, а не той, що був врегульований договором, порядок розрахунків. У даному випадку, сторони спору по суті погодили зміну порядку і строку проведення розрахунків за надані послуги з транспортування природного газу за договором № /Н032 від 01.07.2015 р.

У звязку з цим суд вважає обґрунтованими твердження Відповідача, що, враховуючи спільні протокольні рішення, сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання Відповідачем зобов'язань перед Позивачем, які виникли на підставі Договору.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги Відповідача спростовують висновок суду першої інстанції, тому прийнято судом рішення господарського суду Полтавської області від 05.12.2018 р. (повний текст рішення складено 14.12.2018 р.) у справі № 917/941/18 є таким, що ухвалено при недоведеності обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушенням норм матеріального права, тому повинно бути скасовано з прийняттям нового рішення в частині стягнення розміру пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись статями 86, 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кременчукгаз-Постачання», м. Кременчук, Полтавська область на рішення господарського суду Полтавської області від 05.12.2018 р. (повний текст рішення складено 14.12.2018 р.) у справі №917/941/18 задовольнити.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ на рішення господарського суду Полтавської області від 05.12.2018 р. (повний текст рішення складено 14.12.2018 р.) у справі №917/941/18 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 05.12.2018 р. (повний текст складено 14.12.2018 р.) у справі №917/941/18 скасувати в частині стягнення розміру пені в розмірі 585 623,46 грн., 3% річних у розмірі 124 962,99 грн., інфляційних втрат у розмірі 382 429,69 грн.

Прийняти нове рішення про відмову у задоволенні зазначених вимог.

Викласти пункт 2 резолютивної частині рішення господарського суду Полтавської області від 05.12.2018 р. (повний текст рішення складено 14.12.2018 р.) у справі №917/941/18 в наступній редакції:

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчукгаз-Постачання» (39601, м. Кременчук, пров. Героїв Бреста, буд. 46; ідентифікаційний код 20071686) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1; ідентифікаційний код 30019801) розмір пені у сумі 665 454,02 грн., розмір 3% річних у сумі 339 160,26 грн., розмір інфляційних втрат у сумі 936 396,50 грн., судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 39 096,96 грн.

В іншій частині Рішення господарського суду Полтавської області від 05.12.2018 р. (повний текст складено 14.12.2018 р.) у справі №917/941/18 залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1; ідентифікаційний код 30019801) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчукгаз-Постачання» (39601, м. Кременчук, пров. Героїв Бреста, буд. 46; ідентифікаційний код 20071686) судові витрати зі спати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 100 651,50 грн.

Господарському суду Полтавської області видати відповідні накази згідно вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 27.02.2019 р. оголошено вступну та резолютивну частину.

Повний текст постанови складено та підписано 04.03.2019 р.

Головуючий суддя Л.Ф. Чернота

Суддя Д.О. Попков

Суддя В.І. Пушай