ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2019 р. Справа№ 910/6363/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання : Куценко К.Л.

за участю представників сторін:

від позивача не прибув;

від відповідача Комісарова А.А. довіреність № Ц/6-63/285-18 від 29.12.2018 року,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 року (дата підписання повного тексту 05.11.2018 року)

у справі № 910/6363/18 (суддя: Баранов Д.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 507203, 96 грн

Встановив

Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача з відповідача 507203, 96 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що о у січні 2018 року мало місце порушення Залізницею вимог п. 41 Статуту щодо прострочення доставки вантажу на адресу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", який направлявся за залізничними накладними, наведеними в додатку № 1 до поданої позовної заяви. Вантаж, що прямував за відповідними залізничними накладними, відповідачем було доставлено позивачу вже після закінчення встановленого терміну доставки. Про що як вказує позивач свідчать відповідні записи у залізничних накладних, а саме календарний штемпель видачі вантажу.

Господарський суд міста Києва частково задовольнив позов Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" своїм рішенням від 17.10.2018 року (повний текст підписано 05.11.2018 року) та присудив до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" суму штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 505190,16 грн, у задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення у даній справі та прийняти нове, яким зменшити розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 10% - 50 519, 01 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та права процесуального, зокрема судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не була прийнята до уваги заява про зменшення розміру штрафних санкцій, яка була подана позивачем разом з відзивом на позовну заяву.

Разом з цим, скаржник, зокрема, зазначив, що позивача обслуговує регіональна філія «Донецька залізниця» майже вся територія якої знаходиться в зоні проведення АТО, що значно ускладнює транспортне сполучення.

Крім того, скаржник вказав, що проведення АТО та бойові дії у межах Донецької та Луганської областей суттєво вплинули на фінансове становище регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця". Як зазначає відповідач, за підсумками роботи за 2017 рік філія отримала збиток у сумі 955118,00 грн, що підтверджується звітом про фінансові результати. Крім того, філія продовжує нести збитки, за підсумками роботи за перше півріччя 2048 року філія отримала збиток 295676,00 грн, що підтверджується звітом про фінансові результати за перше півріччя.

Тобто, на думку скаржника, враховуючи відсутність вини перевізника, проведення АТО, фінансовий стан, тощо, керуючись ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України розмір суми штрафу має бути суттєво зменшений з урахуванням всіх обставин справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2018 року справу № 910/6363/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Михальська Ю.Б.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2018 року, у зв'язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б., у відпустці, та участю судді Коротун О.М. у тренінгу в НШСУ, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/6363/18 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Чорногуз М.Г., Агрикова О.В.

Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 року у справі № 910/6363/18 залишив без руху своєю ухвалою від 11.12.2018 року.

Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції належні докази надсилання на адресу позивача - Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" апеляційної скарги з додатками.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 року у справі № 910/6363/18.

18.02.2019 року у судовому засіданні скаржник підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким зменшити розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажу до 10 % - 50519,01 грн.

Представники позивача у судове засідання 18.02.2019 року не прибув. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 24.01.2019 року на відповідну адресу.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представника позивача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду першої інстанції залишити без змін а скаргу без задоволення.

Разом з цим, позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив, зазначив, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами винятковості обставин, які спричинили порушення термінів доставки вантажу, заява Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» про зменшення розміру штрафних санкцій є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу (ст. 909 Цивільного кодексу України).

Приписами статті 307 Господарського кодексу України унормовано, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов'язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 919 Цивільного кодексу України, перевізник зобов'язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов'язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 року затверджено Статут залізниць України, який визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує:

а) Правила перевезення вантажів;

б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів;

в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України;

г) інші нормативні документи.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до п. 6 Статуту, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частинами 1, 2, 5 п. 23 Статуту закріплено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до п. 41 статуту залізниць України, залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з п.п. 1.1., 1.2. правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року № 644, термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до п.п. 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (п. 41 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (п. 2.1. правил).

Згідно з п. 2.4. наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9. правил).

Пунктом 2.10. Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до п. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Згідно п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як про це уже зазначалось вище, позивач вказує про те, що вантаж відповідачем доставлено позивачу з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного п. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Отже, за розрахунком позивача загальна сума штрафу за прострочення доставки вантажу складає - 507 203, 96 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, протягом січня 2018 Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до станції призначення - Сартана Донецької залізниці здійснено перевезення вантажів, одержувачем яких є Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" згідно вищевказаних залізничних накладних був доставлений вантаж.

Про що вказувалось позивачем та що у свою чергу встановлено судом, вантаж відповідачем доставлено Приватному акціонерному товариству "Металургійний комбінат "Азовсталь" із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та "Правилами обчислення термінів доставки вантажу" підтвердженням чого є календарні штемпелі на накладних, а саме, за номерами: 53978037, 53630455, 53544797, 53613394, 53613386, 53613376, 53607040, 53583241, 36113173, 36052322, 36065563, 36005585, 36022358, 35993211, 35995562, 35912369, 35789700, 35813849, 35813880, 35794270, 35794304, 35771914, 35638824, 35703511, 40881369, 40835043, 40762700, 40637332, 40628968, 40188716, 404011757, 40235152, 40227324, 40126666, 40146623, 40126708, 40206682, 40213076, 40020703, 40020869, 42873844, 42897967, 42901041, 40015794, 40006314, 42873851, 42912675, 42912626, 42912659, 42912667, 42912642, 47874987, 47811203, 47725460, 47592431, 47506670, 47626098, 47574082, 47574074, 47275466, 47275458, 47275771, 47771951, 47734074, 47734082, 47734058, 47734066, 45105426, 43704972, 43683861, 43684331, 43680974, 43680727, 33471848, 43582378, 43598044, 43577808, 43580265, 43575679, 43576826, 43575976, 43561273, 43561885, 43526953, 43508522, 43507136, 43516079, 33461765, 33462136, 33476748, 33466871, 33441601, 33431859, 33352329, 33264466, 33270141, 33261744, 33276429, 33227976, 33271404, 33216987, 33219569, 33177080, 35703529, 33146614, 33189291 (наявні в матеріалах справи)

Разом з тим, у поданому відповідачем відзиві, останній вказує, що Структурним підрозділом "Служба комерційної роботи та маркетингу" регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" проведено перевірку розрахунку штрафу за несвоєчасну доставку вантажу на адресу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" протягом січня 2018 року.

Як зазначено відповідачем заявлена сума штрафу позивачем складає 507 203, 96 грн, в той час, як розрахована сума через АРМ ПТД склала 505 190, 16 грн, оскільки, розрахована позивачем за накладною № 42912626 заявлена сума штрафу - 2 013, 80 грн (10 % від провізної плати), а розрахункова сума через АРМ ПТД - 0, 00 грн.

Вантаж за даною накладною був негабаритним, відповідно до п. 2.6. Правил перевезення вантажів: терміни доставки негабаритних вантажів установлюються в кожному окремому випадку при наданні дозволу на такі перевезення відповідно до "Инструкции по перевозке негабаритньїх и тяжеловесных грузов на железных дорогах государств- участников СНГ, Латвийской Республики, Єстонской Республики" № ДЧ-1835, затвердженої на 30-му засіданні Ради залізничного транспорту країн-учасниць СНД 19.10.2001 виходячи з норм: 1 доба на кожні 100 км - для вантажів першого і другого ступенів негабаритності. (відстань 1324 : 100 = 13,24. 14 діб).

Відповідно до п. 2.8. Правил: терміни доставки негабаритних вантажів усіх ступенів негабаритності збільшується на одну добу: на кожну передачу вантажу з однієї залізниці на іншу. На шляху прямування передача вантажу за даною накладною з однієї залізниці на іншу відбулася два рази, а отже, 14 діб + 2 доби (передача вантажу на іншу залізницю) + 1 доба (на операції пов'язанні з відправленням та прибуттям вантажу) = 17 діб, відтак, на переконання відповідача, вантаж за даною накладною було доставлено вчасно.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача та приймає як належний висновком суду першої інстанції, що заявлена позивачем сума штрафу за накладною № 42912626 в розмірі 2 013, 80 грн, не підлягає стягненню з відповідача, оскільки, вантаж за вказаною накладною був доставлений вчасно.

Так, судом апеляційної інстанції перевірено правильність здійсненого позивачем нарахування штрафу згідно доданого до позовної заяви розрахунку на підставі вищевказаних накладних (за вирахуванням суми штрафу за накладною № 42912626 в розмірі 2 013, 80 грн) та встановлено, що останній нараховано згідно норм чинного законодавства, зокрема, у відповідності до ст. 116 Статуту залізниць України.

З огляду на викладене та враховуючи, що матеріали справи доведено, а відповідачем не спростовано факт прострочення терміну доставки вантажу із сторони відповідача саме на суму 505190, 16 грн, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стягненню з відповідача підлягає сума штрафу в розмірі 505190, 16 грн.

Разом з цим, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не була прийнята до уваги заява про зменшення розміру штрафних санкцій, яка була подана позивачем разом з відзивом на позовну заяву, оскільки, як вбачається з тексту оскаржуваної постанови, остання була розглянута судом та по ній були зроблені відповідні висновки.

Так, відповідно до ч. 1. ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Колегія суддів погоджується з твердженням скаржника, що позивача обслуговує регіональна філія «Донецька залізниця» майже вся територія якої знаходиться в зоні проведення АТО, що значно ускладнює транспортне сполучення.

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що перевезення вантажу за спірними правовідносинами на адресу позивача здійснювались виключно на підконтрольній Українській владі території.

При цьому, колегія суддів приймає як належне твердження позивача викладене у відзиві на апеляційну скаргу, що ділянка між ж.д. станціями Волноваха-Камиш-Зоря має протяжність усього 84 км і є лише частиною маршруту перевезення вантажу від станції вантажовідправника до ст. Сартана (Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь"), в той час як, увесь маршрут перевезення складає набагато більший шлях - 734, 653, 616, 683, 1324, 1135, 1104 км і т.д. Інша більша частина залізничного шляху є задовільною та придатною для безперешкодної експлуатації.

Одночасно, позивач у відзиві зазначив, що в повному обсязі і своєчасно виконує свої зобов'язання за укладеними договорами № 1/27 від 22.11.2016 року про експлуатацію залізничного під'їзного шляху Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" № ДФ/10020 від 28.12.2015 року про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Відносно доводів скаржника стосовно скрутного фінансового становища, колегія суддів відзначає наступне.

Як зазначає відповідач, за підсумками роботи за 2017 рік філія отримала збиток у сумі 955118,00 грн, що підтверджується звітом про фінансові результати. Крім того, філія продовжує нести збитки, за підсумками роботи за перше півріччя 2048 року філія отримала збиток 295676,00 грн, що підтверджується звітом про фінансові результати за перше півріччя.

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, твердження позивача, що оскільки, м. Маріуполь (місце знаходження та реєстрації Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь") є населеним пунктом, в якому проводилась антитерористична операція. Вказана обставина також значно ускладнила ведення господарської діяльності Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", зокрема, у результаті порушення залізничного сполучення - основного джерела постачання сировини, позивач опинився перед загрозою зупинки. З метою забезпечення виробничого процесу, та стабілізацією обсягів виробництва Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" було змушене нести додаткові витрати на забезпечення доставки сировини та відправки вантажів іншими способами.

З врахуванням проблем в регіоні, пов'язаних з проведенням військових дій, дуже ускладнилася логістика поставок. Зокрема, позивачем був здійснений перехід на поставку сировини більш дорогим морським транспортом замість залізничного, у виробництві стало використовуватися більш дороге імпортне вугілля через неможливість забезпечення українським вугіллям, що знаходиться на тимчасово неконтрольованій державою території.

У зв'язку зі зниженням обсягів виробництва на підприємстві Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" з метою вжиття заходів, направлених на вихід з кризового стану, з 16.11.2015 року був введений в дію наказ "Про заходи у період зниження обсягів виробництва і погіршення фінансово-економічного стану комбінату", яким на період з 16.11.2015 року по 31.12.2015 року адміністративний персонал і денний персонал РСС виробничих підрозділів переведений на неповний 32 годинний робочий тиждень. Відповідні антикризові заходи відносно РСС продовжені до 31.03.2016 (копії наказів 532 від 12.11.2015 та № 605 від 25.12.2015 року наявні в матеріалах справи).

Зважаючи на особливості здійснення господарської діяльності на території АТО (знаходження в безпосередній близькості від лінії зіткнення), заборгованість контрагентів перед Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь", що негативним чином впливають на можливість достатньою мірою забезпечити виробничий процес, викликає падіння обсягів виробництва та показників прибутку.

Так, у 2017 позивач отримав збитки у розмірі 130 947,00 грн, крім того, дуже суттєво у 2017 збільшилася дебіторська заборгованість підприємств-контрагентів перед Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь", що на кінець 2017 склала 35 457 752,00 грн, що майже на 17 мільярдів більше ніж на початок 2017 (дані розміщенні на офіційному сайті https://azovstal.metinvestholding.com/ua/about/info).

Тобто, як правильно встановлено судом першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" також перебуває в тяжкому фінансовому становищі, при цьому, невиконання зобов'язань Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" щодо термінів доставки вантажу негативним чином впливає на фінансовий стан підприємства, оскільки, не дає належним чином забезпечити виробничій процес та, як наслідок, покращити господарську діяльність позивача.

Так, судом першої інстанції було враховано ступінь виконання відповідачем зобов'язання та досліджено причини такого невиконання, водночас відповідачем, в розумінні ч. 1. ст. 233 Господарського кодексу України не доведено суду наявності підстав для зменшення стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

Разом з тим, скаржник не надав суду доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України по. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 року у справі №910/6363/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи №910/6363/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова

Дата складення повного тексту 25.02.2019 року.