РІШЕННЯ

м. Київ

20.02.2019Справа № 910/13670/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М., розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/13670/18

за позовом Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, м. Кременчук,

до приватного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», м. Київ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2, м. Кременчук, ОСОБА_3, м. Кременчук,

про стягнення 230 001 грн.,

за участю представників:

позивача - Шамало Ю.В. (довіреність від 10.01.2019 № 1699);

відповідача - Гапон О.Я. (адвокат; довіреність 607/15-Н від 05.11.2015 по 05.11.2020 та № 67/18 від 13.02.2018 );

третіх осіб - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12.10.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі - Відділ) до приватного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Банк) про стягнення грошових коштів у сумі 230 001 грн.

Відділ обґрунтовує позовні вимоги таким:

- 14.07.2010 спеціалізованою організацією філії 17 приватного підприємства «Нива-В.Ш.» (далі - Підприємство) за дорученням Відділу та на підставі укладеного договору про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 16.06.2009 №1710052, були проведені прилюдні торги з реалізації нерухомого майна - частини житлового будинку;

- відповідно до протоколу від 14.07.2010 №1710052-1 проведення прилюдних торгів, переможцем аукціону оголошено ОСОБА_6, яка у повному обсязі сплатила організаторам торгів кошти за придбане майно, а саме: грошові кошти у сумі 7 031,97 грн. перераховані на поточний рахунок Підприємства; 230 053 грн. сплачені на рахунок Відділу; 126,03 грн. та 807 грн. були сплачені на рахунок Підприємства;

- згідно з виконавчим листом Автозаводського районного суду міста Кременчука від 03.08.2009 №2-2211 перераховано грошові кошти на рахунок Банку платіжним дорученням від 28.07.2010 №8101 у сумі 230 001 грн.;

- 22.07.2010 на підставі протоколу торгів видано акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1;

- ОСОБА_6 отримала свідоцтво від 13.08.2010 серія НОМЕР_2

- ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що стало підставою для відкриття спадщини, спадкоємцем вказаної особи став чоловік померлої ОСОБА_2, який отримав свідоцтво про право на спадщину;

- рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 20.06.2014 визнано недійсними прилюдні торги від 14.07.2010, протокол проведення торгів та акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки;

- рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 19.12.2017 стягнуто з Відділу на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 230 053 грн. в порядку застосування наслідків визнання недійсним правочину;

- таким чином, усі обставини щодо проведення прилюдних торгів визнані недійсними, що зумовило обов'язок Відділу повернути грошові кошти, що були перераховані Відділом платіжним дорученням від 28.07.2010 №8101;

- листами від 28.07.2018 № 75502 та від 03.08.2017 №76759 Відділ звертався до Банку щодо повернення грошових коштів, проте Банк відмовився повертати перераховані кошти.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2018 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

31.10.2018 Відділ подав суду документи на виконання вимог ухвали суду від 18.10.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі № 910/13670/18; постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 04.12.2018; залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

03.12.2018 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що у Відділу відсутні правові підстави для заявлення вимог про стягнення з Банку грошових коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 було відкладено підготовче засідання на 18.12.2018.

18.12.2018 позивач подав суду відповідь на відзив, в якому заперечив проти доводів Банку та просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2018 було відкладено підготовче засідання на 22.01.2019.

18.01.2019 відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив відповідача на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/13670/18 до судового розгляду по суті на 20.02.2019.

20.02.2019 відповідач подав суду письмові пояснення щодо безпідставності позовних вимог позивача.

У судове засідання 20.02.2019 представники третіх осіб не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні 20.02.2019 оголосив вступне слово та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні оголосив вступне слово та у задоволенні позову просив відмовити повністю.

Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, з'ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України докази у справі.

Після закінчення з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

Представники сторін виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази досліджені у судовому засіданні.

У судовому засіданні 20.02.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і заперечення на нього, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

На виконанні у Відділі перебувало зведене виконавче провадження №23142736 про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на загальну суму 616 222 грн., до якого входили виконавчі листи № 2-2210, № 2-2211, видані 30.06.2009 Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення грошових коштів за кредитним договором з ОСОБА_3 (боржник) на користь Банку (стягувач).

В процесі виконання судових рішень державним виконавцем було встановлено, що ОСОБА_3 належить на праві власності частина житлового будинку з господарськими будівлями загальною площею 69,3 кв.м., житловою площею 34,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 кв.м.

Слід зазначити, що вказане майно перебувало у Банку в іпотеці.

Державним виконавцем були вжиті передбачені чинним законодавством України заходи, спрямовані на опис та арешт майна боржника, та в подальшому передано майно для примусової реалізації Підприємству.

14.07.2010 спеціалізованою організацією філією 17 Підприємства за дорученням позивача та на підставі укладеного договору від 16.06.2009 № 1710052 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, були проведені прилюдні торги з реалізації нерухомого майна частини житлового будинку.

Згідно з протоколом від 14.07.2010 № 1710052-1 проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна - частини житлового будинку, переможцем аукціону була оголошена ОСОБА_6

Слід зазначити, що ОСОБА_6 у повному обсязі сплатила організаторам торгів кошти за придбане майно, а саме: 7 013,97 грн. на поточний рахунок Підприємства; 230 053 грн. на рахунок Відділу; 126,03 грн. та 807 грн. були сплачені також на рахунок Підприємства.

В подальшому Відділ перерахував Банку грошові кошти у сумі 230 001 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 28.07.2010 №8101 (р/р 290955819 в ПОЛ.ОД «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», код банку 331605, призначення платежу: «перераховано згідно виконавчого листа № 2-2211 від 03.08.2009 Автозаводський районний суд м.Кременчука з ОСОБА_3 (платник ОСОБА_6.) на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»»).

22.07.2010 видано акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого в.о. начальника Відділу Ляш О.В. щодо реалізації предмету іпотеки - частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку літ. А, а, ап, аі, а3, загальною площею 69,3 кв.м., житловою площею 34,8 кв.м., літня кухня літ. Б, вбиральня літ. В, огорожа № 2, 4, 5, замощення III, літня кухня літ. Б1, навіс літ. Л, розташованих на земельній ділянці площею 1118 кв.м.

Покупець майна (ОСОБА_6.) отримав свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 13.08.2010 серія НОМЕР_2, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу зареєстрованого в реєстрі за № 2859.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла та єдиним спадкоємцем за законом став її чоловік - ОСОБА_2, який отримав свідоцтво про право на спадщину, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями загальною площею 69,3 кв.м., житловою площею 34,8 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 кв.2, що видане приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Прокопом О.Е., зареєстроване у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №3843.

Разом з тим, ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Підприємства, Відділу, Банку, КП «Кременчуцьке МБТІ» про визнання недійсними прилюдних торгів нерухомого майна.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20.06.2014, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 29.09.2014, позов ОСОБА_3 задоволено повністю; визнано недійсними прилюдні торги від 14.07.2010, проведені Підприємством та їх результати з реалізації предмету іпотеки - частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1; визнано недійсним протокол Підприємства від 14.07.2010 № 1710052-1 з проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна; визнано недійсним акт державного виконавця Відділу від 22.07.2010 щодо реалізації предмету іпотеки; визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 13.08.2010 серія НОМЕР_2; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.10.2012 серія НОМЕР_3; витребувано у ОСОБА_2 як спадкоємця померлої ОСОБА_6 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями загальною площею 69,3 кв.м., житловою площею 34.8 кв:м.. та в цілому складається з частини (квартири № 2) житлового будинку літ. А, а, ап, аі, а3, літня кухня літ. Б, вбиральня літ. В, огорожа № 2. 4, 5. замощення III, літня кухня літ. Б1, навіс літ. Д; визнано за ОСОБА_3 у порядку повернення з незаконного володіння право власності на вказане нерухоме майно.

У свою чергу, ОСОБА_2, будучи спадкоємцем ОСОБА_6, як покупець спірного майна пред'явив до Відділу позов про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення з Відділу на користь позивача грошових коштів у сумі 230 053 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.12.2017, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 31.05.2018, позов ОСОБА_2 задоволено повністю та стягнуто з Відділу на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 230 053 грн. в порядку застосування наслідків недійсності правочину.

Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вказані судові рішення, на думку позивача, є підстави для повернення відповідачем отриманих ним грошових коштів у сумі 230 001 грн.

У свою чергу Банк, заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність підстав для застосування статей 216 та 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у даних правовідносинах.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

На виконання судового рішення від 19.12.2017 грошові кошти, які були отримані в результаті проведення прилюдних торгів від покупця, були списані на користь ОСОБА_2 Головним управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, а саме: 31.07.2018 (меморіальний ордер № 141508937; повідомлення про безспірне списання коштів від 31.07.2018 № 07.1-16/1/4845) у сумі 2 228,77 грн.; 23.08.2018 (меморіальний ордер № 144949378; повідомлення про безспірне списання коштів з рахунка боржника від 23.08.2018 № 07.1-16/1/5556) - 230 124,77 грн.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно із статтею 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Оскільки, прилюдні торги, протокол їх проведення, акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки визнано недійсними, то правова підстава набуття права на грошові кошти у Банка як стягувача відпала.

Слід зазначити, що результатом визнання прилюдних торгів недійсними є те, що всі учасники правовідносин, які склалися в процесі здійснення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження № 23142736, мають бути приведені у стан, який передував проведенню прилюдних торгів.

Вказана обставина зумовлює обов'язок Банка як стягувача повернути кошти, що перераховані Відділом за платіжним дорученням від 28.07.2010 №8101 у сумі 230 001 грн.

Відділ звертався 28.07.2017, 03.08.2017 до Банку з листами щодо повернення коштів.

У свою чергу, відповідач листом від 08.08.2017 № 114-40/29-174 відмовився повернути кошти, посилаючись на те, що вимога необґрунтована, незаконна і тому не може бути виконана.

Банк пояснив таку відмову тим, що на момент звернення Відділ не повернув грошові кошти ОСОБА_2, а тому у позивача були відсутні підстави для звернення до Банку з такою вимогою.

Враховуючи те, що правова підстава набуття Банком грошових коштів у сумі 230 001 грн. відпала, то в силу приписів статті 1212 ЦК України відповідач зобов'язаний повернути грошові кошти Відділу.

Твердження відповідача про неможливість застосування до правовідносин, які виникли у даному господарському спорі статті 216 ЦК України не є обґрунтованими та відхиляються судом, оскільки в даному випадку позов обґрунтовано саме спеціальною нормою, яка міститься у статті 1212 ЦК України.

Що ж до доводів про те, що Відділ не був власником коштів, а тому відсутні підстави застосування статті 1212 ЦК України, то слід вказати таке.

Оскільки, як зазначав Відділ, у нього немає власного рахунку, тому перерахування коштів за відповідним призначенням (згідно виконачого листа від 02.07.2018 спр№524/4284/17 ) ГТУЮ у Потавській області на користь ОСОБА_2 є належним виконання і належним доказом. сплати грошових коштів у сумі 230 001 грн., які були отримані від покупця за реалізоване майно, а в подальшому підлягали поверненню їх ОСОБА_2 на виконання судового рішення.

Отже, в силу приписів статті 1212 ЦК України Відділ набув права повернути грошові кошти, які Банк на даний момент утримує у себе без правової підстави.

В цілому доводи банку є надуманими і направленими на уникнення повернення коштів, які одержані Банком за правочинм, який у подальшоу визнаний недійсним, та якими Банк безпідставно користувався.

Що ж до решти доводів і аргументів Банку, які викладені у відзиві, запереченнях на відповідь на відзив і поясненнях, то слід вказати таке.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідача та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки до яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (39605, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Академіка Маслова, 15/4; ідентифікаційний код 34987562) до приватного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9; ідентифікаційний код 14305909), за участю третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_1), ОСОБА_3 (АДРЕСА_1), про стягнення 230 001 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9; ідентифікаційний код 14305909) на користь Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (39605, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Академіка Маслова, 15/4; ідентифікаційний код 34987562) 230 001 (двісті тридцять тисяч одну) грн. грошових коштів і 3 450 (три тисячі чотириста п'ятдесят) грн. 01 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.02.2019.

Суддя І.Д. Курдельчук