ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року Справа № 915/1096/18

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Алексєєва А.П.,

при секретарі судового засідання Степановій І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: обєднання співвласників багатоквартирного будинку Девятий квартал, 55002, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби Народів, 52 (),

поштова адреса: 54046, АДРЕСА_1 (для адвоката ОСОБА_1В.),

до відповідача: територіальної громади міста Южноукраїнська в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, 55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби Народів, 48 (),

про: часткове визнання недійсними свідоцтв про право власності на нерухоме майно,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, адвокат, ОСОБА_2, керівник;

від відповідача: ОСОБА_3, за дов., ОСОБА_4, за дов.,

СУТЬ СПОРУ.

04.10.2018 року обєднання співвласників багатоквартирного будинку Девятий квартал звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом б/н від 03.10.2018 року до територіальної громади міста Южноукраїнська в особі Южноукраїнської міської ради, в якому просить:

- визнати недійсним свідоцтво від 09.04.2008 року про право власності на нерухоме майно житловий будинок № 52 по вул. Дружби Народів у м. Южноукраїнську, у частині права власності на нежитлові приміщення загальною площею 237,7 кв.м;

- визнати недійсним свідоцтво від 11.04.2008 року про право власності на нерухоме майно житловий будинок № 56 по вул. Дружби народів у м. Южноукраїнську, у частині права власності на нежитлові приміщення загальною площею 186 кв.м.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ПИТАННЯ.

04.10.2018 року обєднання співвласників багатоквартирного будинку Девятий квартал звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом б/н від 03.10.2018 року до територіальної громади міста Южноукраїнська в особі Южноукраїнської міської ради.

Ухвалою суду від 08.10.2018 року відмовлено у задоволенні заяви Обєднання співвласників багатоквартирного будинку Девятий квартал про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 08.10.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 12.11.2018 року.

12.11.2018 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.12.2018 року.

10.12.2018 року розгляд справи по суті не відбувся у звязку із знаходженням головуючого судді на лікарняному.

Ухвалою суду від 17.12.2018 року розгляд справи призначено на 14.01.2019 року.

14.01.2019 року судове засідання не відбулось у звязку із знаходженням головуючого судді на лікарняному.

Ухвалою суду від 16.01.2019 року розгляд справи по суті призначено на 11.02.2019 року.

У звязку із перебуванням судді Алексєєва А.П. 11.02.2019 року у відрядженні, ухвалою суду від 05.02.2019 року розгляд справи по суті призначено на 14.02.2019 року.

14.02.2019 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

06.12.2018 року до суду від відповідача надійшов відзив (а.с. 77-83).

29.01.2019 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 140-142).

11.02.2019 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 08.10.2018 року запропоновано відповідачу в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст. 165 ГПК України.

Копію ухвали суду від 08.10.2018 року відповідач отримав 11.10.2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 65).

Отже строк на подання відзиву закінчився 26.10.2018 року (включно).

Клопотання про продовження строку для надання відзиву відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України відповідачем не подавалося.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 8, 9 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим пятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відзив не прийнято судом до уваги у звязку з порушенням строку на його подання.

Відповідно відповідь позивача на відзив та заперечення відповідача на відповідь на відзив також не приймаються судом до уваги.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Як на правові підстави свого позову позивач посилається на приписи ст.ст. 382 Цивільного кодексу України, ст. 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, ст. 1 Закону України Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку, ст. 1 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне.

30.05.2016 року зареєстровано обєднання співвласників багатоквартирного будинку Девятий квартал із внесенням інформації до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Обєднання співвласників багатоквартирного будинку Девятий квартал створено співвласниками житлових будинків №52 та №56 по вул. Дружби Народів в м. Южноукраїнськ.

14.06.2016 року позивачу було передано в управління від колишнього балансоутримувача житлові будинки №52 та №56 по вул. Дружби Народів та відповідну технічну документацію. При передачі будинків в управління та технічної документації з її змісту з'ясувалося, що у будинках наявні, серед іншого, нежитлові приміщення площею 237,7 кв.м та 186 кв.м відповідно. Право власності на ці нежитлові приміщення як на окремі обєкти зареєстровано за територіальною громадою міста Южноукраїнськ в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, яке посвідчується свідоцтвами.

За відповідачем 18.04.2008 року було зареєстровано право власності на житлові будинки №52 та №56 по вул. Дружби Народів.

Реєстрація прав була проведена на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 09.04.2008 року та від 11.04.2008 року, виданих виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради.

У свою чергу, зазначені вище свідоцтва були оформлені на підставі рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Про зміну статусу будинків №52 та №56 по вул. Дружби народів від 12.12.2007 року №619.

Позивач вважає, що відповідачем було оформлене право власності на зазначені вище приміщення за собою всупереч вимогам чинного законодавства. Ці доводи аргументує наступним.

20.10.1986 року згідно з актом прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта було прийнято в експлуатацію гуртожиток №9 з блоком-вставкою та блоком обслуговування.

06.09.2001 року згідно з актом приймання-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність зазначений вище гуртожиток було передано у комунальну власність територіальної громади м. Южноукраїнська. Згідно акта, до складу гуртожитку не входили будь-які окремі нежитлові приміщення.

12.12.2007 року рішенням виконкому Южноукраїнської міської ради №619 змінено статус гуртожитка №9 з гуртожтока на житловий будинок. При цьому статус окремих приміщень цим рішенням не змінювався.

09.04.2008 року виконкомом Южноукраїнської міської ради на підставі свого рішення від 12.12.2007 року №619 було оформлене право власності за відповідачем на житловий будинок №52 із видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Згідно свідоцтва до житлового будинку, окрім квартир, входять нежитлові приміщення загальною площею 237,7 кв.м.

11.04.2008 року виконкомом Южноукраїнської міської ради на підставі свого рішення від 12.12.2007 року №619 було оформлене право власності за відповідачем на житловий будинок №56 із видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Згідно свідоцтва до житлового будинку, окрім квартир, входять нежитлові приміщення загальною площею 186 кв.м.

18.04.2008 року за відповідачем зареєстровано право власності на житлові будинки №52 та №56.

Відповідно до ст. 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Нежиле приміщення - приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

Віднесення приміщень до допоміжних регулювалося Законом України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, згідно зі ст. 1 якого допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об'єктом нерухомого майна.

Допоміжними приміщеннями мають вважатися всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов'язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень.

Такі ж висновки робить і Верховний Суд у постанові №916/2069/17 від 18.07.2018 року.

Згідно з експлікацією першого поверху будинку спірні приміщення розташовані на 1 поверсі будинку і призначені для забезпечення побутових потреб мешканців гуртожитку. Отже, спірне приміщення є допоміжним за своїм функціональним призначенням та має бути спільною сумісною власністю співвласників квартир, які мають реалізовувати це право через позивача.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

20.10.1986 року згідно з актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту було прийнято в експлуатацію гуртожиток №9 з блоком-вставкою та блоком обслуговування. Згідно зазначеного акту, до складу гуртожитку не входили будь-які окремі нежитлові приміщення.

06.09.2001 року згідно з актом приймання-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність зазначений вище гуртожиток №9 було передано у комунальну власність територіальної громади м. Южноукраїнська. Згідно зазначеного акту, до складу гуртожитку не входили будь-які окремі нежитлові приміщення, окрім приміщень підвалу та горища.

Рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №619 від 12.12.2007 року Про зміну статусу будинків № 52, 56 по вул. Дружби народів (а.с. 10), прийнятим на підставі п.п. а ст. 30 та ст. 40 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, ст. 15 Житлового кодексу України вирішено:

1. Змінити статус будинків №52, 56 по вул. Дружби народів з гуртожиток та житловий будинок.

2. Комунальному підприємству Житлово-експлуатаційне обєднання:

2.1 привести у відповідність до чинного законодавства правовстановлюючі документи;

2.2 надати списки осіб, які зареєстровані в гуртожитках №9, 9-А по вул. Дружби народів, 52, 56;

2.3 при видачі свідоцтва на право власності на житло вказувати площу місць загального користування (кухня, балкон, коридор блок-секцій), розподілену пропорційно займаній житловій площі;

3. Доручити громадській комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради розгляд заяв громадян, які зареєстровані у будинках №52, 56 по вул. Дружби народів, та наданих ними документів щодо видачі ордерів на займані ними житлові площі.

09.04.2008 року на підставі вказаного рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №619 від 12.12.2007 року за територіальною громадою в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області оформлене право власності із видачею виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради свідоцтва про право комунальної власності на житловий девятиповерховий будинок по вул. Дружби Народів, 52, м. Южноукраїнськ Миколаївської області (загальна площа 5249,2 кв.м, житлова площа 2733,5 кв.м, загальна площа нежитлових приміщень 237,70 кв.м) (а.с. 12).

Згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно №18563640 від 18.04.2008 року право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації м. Южноукраїнськ 18.04.2008 року, реєстраційний номер 22859846, номер запису 550 в книзі 21 (а.с. 14).

11.04.2008 року на підставі рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №619 від 12.12.2007 року територіальній громаді в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради видано свідоцтво про право комунальної власності на житловий девятиповерховий будинок по вул. Дружби Народів, 56, м. Южноукраїнськ Миколаївської області (загальна площа 5270,9 кв.м, житлова площа 2763,8 кв.м, загальна площа нежитлових приміщень 186,0 кв.м) (а.с. 11).

Згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно №18563469 від 18.04.2008 року право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації м. Южноукраїнськ 18.04.2008 року, реєстраційний номер 22893524, номер запису 551 в книзі 21 (а.с. 13).

30.05.2016 року зареєстровано обєднання співвласників багатоквартирного будинку Девятий квартал, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 9).

14.06.2016 року комісією у складі представників комунального підприємства Житлово-експлуатаційне об'єднання та голови правління ОСББ Девятий квартал складені акти №237 та №238 про списання відповідно багатоквартирних будинків №52, 56, розташованих на вулиці Дружби Народів у місті Южноукраїнську з балансу комунального підприємства Житлово-експлуатаційне об'єднання (а.с. 16-17).

Рішенням Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №257 від 28.07.2016 року надано згоду на списання з балансу комунального підприємства Житлово-експлуатаційне об'єднання багатоквартирних будинків №52, 56, розташованих на вулиці Дружби Народів у місті Южноукраїнську, та об'єктів, розміщених на прибудинковій території даного багатоквартирного будинку; погоджено акти про списання багатоквартирних будинків №52, 56, розташованих на вулиці Дружби Народів у місті Южноукраїнську, з балансу комунального підприємства Житлово-експлуатаційне об'єднання; комунальне підприємство Житлово-експлуатаційне об'єднання зобовязано здійснити передачу технічної документації та іншої передбаченої законодавством документації на будинки №52, 56, розташовані на вулиці Дружби Народів у місті Южноукраїнську, об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку Дев'ятий квартал за актами приймання-передачі (а.с. 15).

На виконання зазначеного рішення комунальним підприємством Житлово-експлуатаційне об'єднання здійснено передачу технічної документації та іншої передбаченої законодавством документації на будинки №52, 56, розташовані на вулиці Дружби Народів у місті Южноукраїнську, об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку Дев'ятий квартал за актами приймання-передачі. Якісні копії актів були надані позивачем в останньому судовому засіданні після дослідження судом їх оригіналів.

03.10.2016 року позивач звернувся з листом до виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області з проханням зокрема звільнити приміщення, в якому на сьогоднішній день розташований міський архів (за адресою: Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби Народів, 52 (а.с. 27).

У відповідь на зазначений лист виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради Миколаївської області листом від 08.11.2016 року повідомлено позивачу, що нежитлове приміщення за адресою: м. Южноукраїнськ, вул. Дружби Народів, 52, знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Южноукраїнська, а тому підстави для звільнення обєкта відсутні (а.с. 28).

Позивач вважає, що нежитлові приміщення у будинках №52 та № 56 по вул. Дружби Народів у м. Южноукраїнську Миколаївської області не є окремими об'єктами цивільно-правових угод, а є допоміжними приміщеннями, тому і звернувся з даним позовом до суду.

ВИСНОВКИ СУДУ.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Виходячи із позовних вимог та правових підстав, на які посилається позивач у своєму позові, між позивачем, який представляє інтереси співвласників житлових приміщень та Южноукраїнською міською радою виник спір щодо правового статусу нежитлових приміщень належних відповідачеві на праві власності, які розташовані у будинках №52 та № 56 по вул. Дружби Народів у м. Южноукраїнську.

Відповідно до визначення термінів, яке надається у ст. 1 Закону України Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об'єднання) - юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна;

Як було встановлено судом і зазначено вище оформлення права власності за міською радою було здійснене у квітні 2008 року на підставі рішення виконавчого комітету міської ради №619 від 12.12.2007 року Про зміну статусу будинків № 52, 56 по вул. Дружби Народів.

Із змісту цього рішення вбачається, що метою його прийняття була зміна статусу гуртожитку на житловий будинок, отримання документів, якими посвідчується право власності територіальної громади м. Южноукраїнськ на будинки 52, 56 після прийняття їх як відомчого житлового фонду у комунальну власність у 2001 році та видача ордерів на займані житлові приміщення особам зареєстрованим у них.

Відповідно до ст. 382 Цивільного кодексу України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Для забезпечення ефективного використання приватизованих квартир та управління ними власники квартир (будинків) можуть створювати товариства або об'єднання індивідуальних власників квартир і будинків. У багатоквартирному будинку, квартири якого не повністю приватизовані, між товариством (об'єднанням) індивідуальних власників квартир і власниками неприватизованих квартир укладається угода про спільне володіння будинком та дольову участь у витратах на його утримання.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку для цілей цього Закону наведені нижче терміни вживаються у такому значенні:

- допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення);

- нежиле приміщення - приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту від 20.10.1986 року, акту приймання-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність від 06.09.2001 року спірні приміщення взагалі не були вказані.

Доказів факту походження спірних приміщень шляхом нового будівництва або проведення реконструкції відповідачем судові не надано.

Таким чином, з огляду на обставини справи та подані докази суд дійшов висновку, що спірні приміщення відразу з дати прийняття обєкту в експлуатацію призначалися для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців і є спільною сумісною власністю власників квартир, розташованих у цих будинках. Право спільної сумісної власності на ці приміщення автоматично виникає в силу положень ст. 382 ЦК України та ч. 2 ст. 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду у разі приватизації державного житлового фонду.

Отже, всупереч положенням ст. 382 ЦК України відповідачем було оформлене право власності за собою на допоміжні приміщення, які призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Про дані положення відповідач не міг не знати з огляду на те, що ст. 382 Цивільного кодексу діє із дати набрання Цивільним кодексом чинності з 01.01.2004 року.

Таким чином, станом на дату предявлення позову власники квартир житлових будинків 52, 56 по вул. Дружби Народів у м. Южноукраїнськ та позивач в цілому позбавлені можливості володіти та користуватися спірними приміщеннями, що порушує їх цивільні права передбачені зокрема ст. ст. 317, 319, 358, 382 ЦК України.

Посилання позивача як на правову підставу свого позову на положення Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку є невірним з огляду на те, що цей закон набув чинності у 2015 році і до спірних правовідносин не застосовується, з огляду на те, що підлягає застосуванню законодавство, яке було чинним на дату оформлення права власності на спірні приміщення за відповідачем.

Відповідно до ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 237, 238, 240, 241 ГПК України

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане 11.04.2008 року виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради на дев'ятиповерховий житловий будинок №56 по вул. Дружби Народів у м. Южноукраїнську в частині посвідчення права власності територіальної громади в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на нежитлові приміщення загальною площею 186,0 кв.м.

3. Визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане 09.04.2008 року виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради на дев'ятиповерховий житловий будинок №52 по вул. Дружби Народів у м. Южноукраїнську в частині посвідчення права власності територіальної громади в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на нежитлові приміщення загальною площею 237,70 кв.м.

4. Стягнути з територіальної громади міста Южноукраїнська в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, 55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби народів, 48 () на користь обєднання співвласників багатоквартирного будинку Девятий квартал, 55002, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби народів, 52 () суму судового збору в розмірі 3524 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено і підписано 25.02.2019 року.

Суддя А.П. Алексєєв