СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2019 р. Справа № 922/1933/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Хачатрян В.С.

при секретарі судового засідання Беккер Т.М.

за участю представників сторін:

позивача - Куц К.К. (свідоцтво №311 від 30.11.2006, договір б/н від 04.03.2019);

відповідача - Уваров В.М. (свідоцтво №1830 від 08.08.2017, ордер серії ПТ №062949 від 04.02.2019, договір про надання правової допомоги б/н від 04.02.2019);

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АМК-Харків" (вх.№1344Х/1-43) на рішення господарського суду Харківської області від 24.09.2018, повний текст рішення складено 02.10.2018 (суддя Сальнікова Г.І.) у справі №922/1933/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лісовози", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АМК-Харків", м. Харків

про стягнення 56093,37 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лісовози" звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "АМК-Харків", в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 56093,37 грн. В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання з боку відповідача своїх зобов'язань за договором - заявкою № БН-77 від 17.05.2017 на транспортування вантажу автомобільним транспортом по території України, та за її межами, укладеною у відповідності до договору перевезення вантажів автомобільним транспортом №17/05/2017-01 від 17.05.2017, а саме: неналежне виконання зобов'язань в частині повної та своєчасної оплати замовником послуг автомобільних перевезень. В якості правових підстав посилається, зокрема, на норми статей 509, 525, 526, 530, 626, 629 ЦК України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.09.2018 у справі №922/1933/18 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АМК-Харків" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лісовози" 56093,37 грн. заборгованості та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АМК-Харків" з рішенням господарського суду Харківської області не погодилось та звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, недотримання норм процесуального права та не повне дослідження доказів, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 24.09.2018 по справі №922/1933/18, ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, застосувати строки позовної давності та стягнути з ТОВ "Лісовози" на користь ТОВ "АМК-Харків" понесені судові витрати по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки він не приймав участь в суді першої інстанції і не мав можливості надати докази на спростування позовної заяви. Посилається на те, що ним було здійснено часткову оплату в сумі 9093,37 грн. (відповідно до платіжного доручення №476 від 07.08.2017 на суму 3000,00 грн., платіжного доручення №597 від 15.11.2017 на суму 2093,37 грн., платіжного доручення №632 від 04.12.2017 на суму 4000,00 грн.).

11.12.2018 системою автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду справи №922/1933/18 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 у справі №922/1933/18 у зв'язку з тим, що апеляційна скарга оформлена з порушенням вимог ст. 258 Господарського процесуального кодексу, а саме: апелянтом не надано доказів сплати судового збору, залишено без руху апеляційну скаргу відповідача на підставі п. 2 ч. 3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу та надано апелянту строк для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Відповідач подав заяву про усунення недоліків (вх.№220 від 09.01.2019) в якій просить долучити до матеріалів справи оригінал платіжного доручення від 08.01.2019 року №481 на суму 2643,00 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.01.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача рішення господарського суду Харківської області від 24.09.2018 по справі №922/1933/18 та призначено її до розгляду на 05.02.2019.

Ухвалою суду від 05.02.2019 розгляд справи було відкладено на 05.03.2019 на 12:00 год., запропоновано позивачу надати пояснення стосовно платіжних доручень: №476 від 07.08.2017 на суму 3000,00 грн., №597 від 15.11.2017 на суму 2093,37 грн., №632 від 04.12.2017 на суму 4000,00 грн., на які посилається відповідач в підтвердження часткової оплати заборгованості по договору перевезення вантажів автомобільним транспортом №17/05/2017-01 від 17.05.2017.

Протоколом повторного автоматичного розподілу справи від 04.03.2019, у зв'язку з відпусткою судді Россолова В.В. визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В. (суддя-доповідач), суддя Гетьман Р.А., суддя Хачатрян В.С.

20.02.2019 представник відповідача надав до суду засвідчену копію рахунку №3 від 01.06.2017 для долучення до матеріалів справи (вх.№1923).

В судове засідання з'явились представник відповідача, який підтримує свою апеляційну скаргу, просить її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні уповноважених представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 17.05.2017 між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Лісовози" (перевізник) та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "АМК - Харків" (замовник) було укладено договір перевезення вантажів автомобільним транспортом № 17/05/2017-01 (далі - Договір) (а.с. 12-16), відповідно до умов п. 1.1 якого перевізник надає послуги автомобільних перевезень, які включають: надання транспортного засобу, організацію і здійснення доставки ввіреного замовником вантажу, вказаного в Додатках ( Договорах - заявках) до цього договору, в пункт призначення і видає Вантаж уповноваженій отримати Вантаж особі замовника (далі - Вантажоодержувач та Вантажовідправник).

Відповідно до п. 1.2 вищевказаного Договору, найменування, кількість, види Вантажу, який перевозиться, маршрути перевезення (місця навантаження/розвантаження), дані вантажовідправників та вантажоодержувачів, графік подачі автотранспорту, вартість перевезення та суми оплати узгоджуються Сторонами перед кожним конкретним перевезенням та вказуються в Додатках ( Договорах - заявках) до цього Договору.

Після підписання Договору-заявки сторонами, Договір - заявка є невід'ємною частиною цього Договору та є підтвердженням того, що всі умови надання послуг , вказані в Договорі - заявці узгоджені сторонами (п. 1.3. Договору).

Згідно з умовами п. 1.4. Договору, міжнародні автомобільні перевезення згідно - Конвенції про міжнародне дорожнє перевезення вантажів (CMR), Митної конвенції про міжнародне дорожнє перевезення вантажів (МДП), Європейської угоди про перевезення небезпечних вантажів (ADR), Європейської угоди про перевезення швидкопсувальних вантажів, Європейською угодою про режим праці та відпочинку водіїв (AETR), а також згідно вимог міжурядових угод про міжнародне автомобільне сполучення.

У відповідності до вимог пункту 3.1. Договору, оплата послуг перевізника за цим Договором здійснюється на підставі оригіналів наданих рахунків на оплату. Підставою для виписки рахунку за надані послуги є належним чином оформлені:

- Договір - заявка;

- товарно - транспортна накладна (ТТН) та/або міжнародно товарно - транспортна накладна (CMR);

- реєстр ТТН та/або міжнародна товарно - транспортна накладна (CMR);

- акт надання послуг;

- своєчасно і правильно зареєстровані податкові накладні.

Одночасно, згідно з умовами пункту 4.1.3. Договору, міжнародно товарно - транспортна накладна (CMR) - документ, в якому визначається найменування відправника, найменування одержувача, найменування того вантажу, який треба перевезти через кордон; вага вантажу, що перевозиться, а також: дані про те, що перевантаження не повинно мати місце; дані про платежі, які повинні бути сплачені в обов'язковому порядку; сума тих платежів, які підлягають оплаті під час здачі товару, дані про оголошену вартість товарів; рекомендації, в яких сказано про страхування товару; інформація про те строк, протягом якого відправник повинен здійснити перевезення; список всієї документації, яка передається безпосередньо перевізнику.

Податкова накладна - бухгалтерський документ, який надає перевізник (якщо від є платником ПДВ) зареєстрований і оформлений відповідно до чинного податкового законодавства України (п. 4.1.6. Договору).

Відповідно до п. 4.1.7. реєстр ТТН/CMR - документ, що визначає перелік ТТН/CMR із зазначенням вартості кожного перевезення та загальної суми послуг, який перевізник надає замовнику для здійснення попередньої перевірки документів, в разі передачі акту виконаних робіт та рахунку за кілька перевезень.

Згідно з п. 3.6. Договору, замовник зобов'язується здійснити оплату фактично наданих послуг перевізника за даним Договором протягом 21 (двадцяти одного) банківського дня з моменту надання перевізником повністю і правильно оформлених документів, зазначених у п. 3.1. цього Договору, якщо інший порядок розрахунків не буде передбачено відповідним Договором - заявкою на певні послуги.

17.05.2018 між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Лісовози" (перевізник) та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "АМК - Харків" (замовник) укладено Договір - заявку № БН-77 від 17.05.2017 на транспортування вантажу автомобільним транспортом по території України, та за її межами (т.с. 1 а.с. 18).

Так, згідно з умовами вищевказаного Договору - заявки № БН-77 від 17.05.2017 на транспортування вантажу автомобільним транспортом по території України, та за її межами:

Маршрут визначено: смт. Білокуракине (Україна) - Heiligenfilder Str. 16 D-28857 Syke OT Heiligenfelde (Німеччина).

Найменування вантажу: льон в біг бегах.

Об'єм, вага: 22т, 22 біг беги, до 20 крепіжних ременів.

Дата та час завантаження: 19.05.2017 з 08:00 до 17:00.

Адреса завантаження: смт. Білокуракине (Україна), вул. Магістральна, 29 Б, Луганська обл.

Адреса замитнення: м. Старобільськ (Україна), вул. Рози Люксембург, 76, Луганська обл.

Пункт перетину кордону: на розсуд водія.

Адреса розмитнення: Kurt-Rudiger-Muller-Str. 1 D-03149 Forst

Дата розвантаження: 30.05.2017 з 08:00 до 17:00

Адреса розвантаження: Heiligenfilder Str. 16 D-28857 Syke OT Heiligenfelde (Німеччина).

Сума фрахта/порядок оплати: 56093,37 грн. (на р/рахунок, протягом 20 днів з дня пред'явлення оригіналів документів)

Автомобіль/причіп: МАН АХ 1520 АН - АХ 9700 ХР

ФІО водія/тел водія: ОСОБА_3 / (зазначено особистий номер телефону водія).

Позивач звернувся з даним позовом до господарського суду, в якому зазначає про те, що 22.05.2017 перевізником виконано свої зобов'язання за Договором та перевізником здійснено перевезення вантажу у відповідності до умов погоджених сторонами договору в зробленій заявці на перевезення вантажу .

Так, позивачем зазначено про те, що 01.06.2017 сторонами було підписано акт приймання послуг, згідно якого замовник прийняв послуги з міжнародного перевезення вантажу за маршрутом смт. Білокуракине ( Україна) - Heiligenfilder Str.16 D 28857 Syke вартістю 56093,37 грн., які були здійсненні перевізником, таким чином, позивачем вказано про те, що у замовника претензій щодо об'єму, якості та строку надання послуг не було.

З огляду на вищенаведене, позивачем вказано про те, що відповідачем не виконано свого зобов'язання зі своєчасної оплати наданих позивачем послуг з міжнародного перевезення вантажу, не перераховано на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 56093,37 грн., що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції визнав їх правомірними та обґрунтованими.

Судова колегія частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на часткову сплату заборгованості, додавши на підтвердження платіжні доручення: №476 від 07.08.2017 на суму 3000,00 грн., №597 від 15.11.2017 на суму 2093,37 грн., №632 від 04.12.2017 на суму 4000,00 грн.

Зазначає, що не брав участі у розгляді справи в суді першої інстанції та не мав можливості надати вказані докази раніше.

Дослідивши вказані платіжні доручення, судова колегія встановила, що в призначенні платежу вказано: сплата за авто послуги згідно рах.№3 від 01.06.2017 без посилання на реквізити договору.

Ухвалою суду від запропоновано позивачу надати пояснення стосовно платіжних доручень: №476 від 07.08.2017 на суму 3000,00 грн., №597 від 15.11.2017 на суму 2093,37 грн., №632 від 04.12.2017 на суму 4000,00 грн., на які посилається відповідач в підтвердження часткової оплати заборгованості по договору перевезення вантажів автомобільним транспортом №17/05/2017-01 від 17.05.2017.

Позивачем письмових пояснень стосовно вказаних платіжних доручень надано не було.

Відповідач надав суду копію рахунку №3 від 01.06.2017 (а.с.174), який виставлено позивачем відповідачу, та згідно якого відповідачем здійснено оплату.

Вказаний рахунок містить посилання на заявку № БН-77 від 17.05.2017 та Договір №17/05/2017-01 від 17.05.2017.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку щодо надання відповідачем належних доказів на підтвердження часткової оплати за надані позивачем послуги перевезення вантажу.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а сума заборгованості відповідно зменшенню.

Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, судова колегія зазначає наступне.

Як встановлено судами, 21.06.2017 було останнім строком оплати по договору перевезення вантажів автомобільним транспортом №17/05/2017-01 від 17.05.2017, та договору-заявки №БН-77 від 17.05.2017.

Позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України, та у господарських відносинах (стаття 3 ГК України).

За змістом частини другої статті 9 ЦК України та частини першої статті 223 ГК України позовна давність має застосовуватися до вимог, що випливають з майново-господарських зобов'язань, визначених статтею 175 ГК України,

Стаття 257 ЦК України визначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю утри роки.

Стаття 925 ЦК України визначає, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Частиною першою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст., 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред'явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Порядок обчислення позовної давності в силу вимог частини другої статті 260 ЦК України не може бути змінений за домовленістю сторін.

Апелянт зазначає, що, враховуючи положення статей 257, 925 ЦК України, у ТОВ "АМК-Харків", виник обов'язок оплати по договору перевезення вантажів автомобільним транспортом №17/05/2017-01 від 17.05.2017р., та договору-заявки №БН-77 від 17.05.2017 в термін до 22.06.2017.

Зазначає, що з урахуванням положень ст. 925 ЦК України визначає, що ТОВ "Лісовози" звернувшись з позовною заявою до господарського суду Харківської області 16.07.2018 пропустили строк позовної давності у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, оскільки строк на звернення до суду минув 22.06.2018.

Судова колегія вважає такі твердження апелянта помилковими, оскільки в матеріалах справи міститься гарантійний лист відповідача №49 від 05.10.2017, адресований позивачу (а.с.19), в якому ТОВ "АМК-Харків" зазначає, що гарантує оплату заборгованості за надану ТОВ "Лісовози" транспортну послугу в сумі 53093,37 грн. у строк до 30.10.2017 відповідно до договору перевезення вантажів автомобільним транспортом №17/05/2017-01 від 17.05.2017.

Відтак, у вказаному листі відповідач визнає існування заборгованості перед позивачем.

Відповідно до статті 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З огляду на викладене, судова колегія зазначає, що строк позовної давності перервався 05.10.2017 у зв'язку з визнанням відповідачем боргу, а отже позов пред'явлено позивачем в межах вказаного строку.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку щодо часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду Харківської області від 24.09.2018 у справі №№922/1933/18 в частині стягнення 9093,37 грн. заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом з в цій частині нового рішення про відмову в позові.

Керуючись статтями 129, 269, п. 2 ч.1 ст.275, п.1 ч.1 статті 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АМК-Харків" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 24.09.2018 у справі №922/1933/18 скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АМК-Харків" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лісовози" 9093,37 грн. заборгованості та 285,80 грн. судового збору.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лісовози" (61118, м. Харків, проспект Ювілейний, буд. 61Б, кв. 86, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АМК-Харків" (61177, м. Харків, вул. Таборова, буд. 71/1, кв. 6, ) 428,43 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного Суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 07.03.2019.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.С. Хачатрян