ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2019 року м.Дніпро Справа № 904/5071/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антоніка С.Г.-доповідач,

суддів: Іванова О.Г., Березкіної О.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниці "Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2019р. у справі №904/5071/18 (суддя Первушин Ю.Ю., повний текст рішення складений 14.01.2019 року)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс", м.Запоріжжя

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниці "Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро

про стягнення шкоди завданої недостачею у розмірі 2 031,47 грн.

ВСТАНОВИВ

Приватне акціонерне товариство "Запоріжкокс" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" про стягнення вартості нестачі вантажу у розмірі 2 031,47 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно з п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, при одержанні партії вугілля у залізничних вагонах, у вагоні №53067161 виявлена недостача вугілля на суму 2 031,47 грн. з ПДВ.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2019 року позов Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" задоволено в повному обсязі. В обгрунтування прийнятого рішення, господарський суд, посилаючись на норми діючого законодавства України, прийшов до висновку, що мала місце несхоронність вантажу при перевезенні.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок вартості недостачі вантажу, суд погодився з його розміром у 2031,47 грн. Суд не погодився з ствердженнями відповідача стосовно того, що у розрахунку нестачі вантажу необхідно застосовувати 2% норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто, передбаченої пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства року, оскільки поняття показника якості вантажу волога, який залежить від призначення вантажу та умов його виробництва й експлуатації, не є тотожним з поняттям вантаж, який передається до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані. Сирий (свіжий) або вологий стан передбачає будь-яке намокання вантажу, у тому числі внаслідок випадання атмосферних опадів, яке виявляється при візуальному спостереженні. Саме намоклий вантаж має властивість втрачати вагу в процесі швидкого висихання при нетривалому періоді перевезення.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на норми діючого законодавства, просило рішення суду скасувати частково, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково, відповідно до контррозрахунку відповідача. В обгрунтування апеляційних вимог, скаржник зазначає, що:

- недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення;

- при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані;

- згідно з даними залізничної накладної № 49660368 вантаж концентрат вугільний був зданий до перевезення у вологому стані - 10,5%, а тому норма недостачі відповідно складає у вагоні № 53067161 - нетто 69800 кг Х 2% =1369 кг (при нестачі 1 050 кг), що знаходиться у межах норми природної втрати.

Ухвалою судової колегії Центрального апеляційного господарського суду у складі судді - доповідача: Антонік С.Г., суддів Іванова О.Г., Березкіної О.В. від 18.02.2019 року Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниці "Акціонерного товариства "Українська залізниця" поновлено строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2019 року у справі № 904/5071/18. Відкрите апеляційне провадження у справі № 904/5071/18. Розгляд апеляційцної скарги призначено в судове засідання.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, заслухавши представників сторін, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи, 27.02.2018 року між Приватним акціонерним товариством

«Запоріжкокс» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю

«ІНКОСТІЛ ГРУП» (Постачальник) укладено договір поставки №18/142 (а.с.30-36).

Відповідно до п.1 Договору ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» зобов'язується передати, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити вугільну продукцію - вугільний концентрат марки К з граничними показниками якості: зола (mах) 9,0%, вологість (mах) 10,5%, сіра (mах) 0,8%, якщо інше не передбачено в додаткових умовах та специфікаціях.

Відповідно до п. 2.1 Договору сторони дійшли згоди, що ціна, об'єм та строки поставки вугільної продукції вказуються в специфікаціях, які підписуються сторонами, скріплюються печатками сторін та є невід'ємною частиною Договору.

Згідно п.3.1 Договору ціна вугільної продукції, яка постачається згідно Договору в період з березня 2018 року по лютий 2023 року (з 01 березня 2018 року - 28 лютого 2023 рік включно) фіксується щомісяця в специфікаціях до Договору та в подальшому може бути змінена в окремих специфікаціях або додаткових угодах до Договору.

Відповідно до п.2 Специфікації від 25.04.2018р. ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» зобов'язується поставити ПРАТ «ЗАПОРІЖКОКС» (далі - Позивач) 23 500 т вугільного концентрату марки К групи К1 0-100 ТОВ «ЗФ Свято-Варваринська» ТУ У 05.1-1:2017 (а.с.37).

10.05.2018 року в межах Договору та Специфікації від 25.04.2018 року на адресу ПРАТ «ЗАПОРІЖКОКС» (вантажоодержувач) направлена партія концентрату вугільного (марка К, група К1) (далі-вугілля кам'яне) в вагонах за залізничною накладною №49660368 (основний перевізний документ), відповідно до якої - маса вантажу в вагоні № 53067161 є 69 800 кг, тара - 21 500 кг. У графі 20 залізничної накладної №49660368 відправником вказано дані про вантаж для кожного вагона, а саме показники якості вугільного концентрату марки К, групи К1 щодо вмісту золи 9,0% та вологи 10,5%.

13.05.2018 року на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці складено комерційний акт №№460005/566, де зазначено, що вагон №53067161 вантажопідйомністю 70 т прибув поїздом № 2361. Вагон у технічному стані справний. У розділі «Д» комерційного акту (Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку) комерційного акту зазначено: «На підставі акту загальної форми №34124 від 12.05.2018 року ст. Запоріжжя-Ліве проведена комісійна видача вантажу, прибулого по груповій відправці, зі зважуванням вагону на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача №085, держповірка 08.11.2017 року, огляд повірка 05.02.2018 року, приймальником поїздів ОСОБА_1, прийомальноздавальником заводу ОСОБА_2, в присутності слідчого Заводського ВП Нестеренко О.С. та присутності ДСЗМ ОСОБА_3 По документу значиться: 29 напіввагонів загальною масою вантажу 2014500 кг. В вагоні № 53067161 значиться вага: нетто 69 800 кг., тара 21500 кг. Фактично виявилось брутто 90250 кг, тара з документу 21500 кг, нетто 68 750 кг, що менше документу на 1050 кг. В комерційному відношенні навантаження у вагоні шапкою на рівні бортів, марковано катком-ущільнювачем та поперечними смугами 1,5-2м, що відповідає перевізному документу. Праворуч над 1 люком порушено маркування, виїмка: довжиною 150 см шириною 150 см глибиною 40 см. Вагон в технічному відношенні справний, бездвірний, люка закриті, течі вантажу немає. При повторному переважуванні дані не змінилися (а.с. 17-18).

ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» надав позивачу рахунок №62794 від 10.05.2018 року на суму 12 023 784,74 грн. (з ПДВ) для оплати вартості концентрату вугільного (марка К, група К1) загальною кількістю 2 083,4 т (ціна вугільної продукції (без ПДВ) 4 809,36 грн. за 1 т) (а.с.19).

Згідно договору про відступлення права вимоги №18/142-06 П від 27.06.2018 року ТОВ «ІНКОСТІЛ ГРУП» поступається ПАТ «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ» - МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» правом на вимогу з Позивача виконання зобов'язання за договором №18/142 від 27.02.2018 року на суму 121 728 089,88 грн. (а.с.21-24).

Згідно договору про відступлення права вимоги №18/142-06-01 П від 27.06.2018 року ПАТ «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ»-МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» поступається ПАТ "ШАХТОУПРАВЛІННЯ "ПОКРОВСЬКЕ" правом на вимогу з Позивача виконання зобов'язання за договором № 18/142 від 27.02.2018 року на суму 121 728 089,88 грн. (а.с. 25-28).

Позивачем сплачено ПАТ "ШАХТОУПРАВЛІННЯ "ПОКРОВСЬКЕ" грошові кошти на загальну суму 121 728 089,88 грн. (з ПДВ), у тому числі за рахунком № 62794 від 10.05.2018 року, відповідно банківського документу № НОМЕР_1 від 27.06.2018 (а.с.29).

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Статтею 12 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт", перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі іншому підприємству згідно з Правилами видачі вантажу (стаття 110 Статуту залізниць України).

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин (стаття 113 Статуту залізниць України).

Статтею 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Статтею 26 Закону України "Про залізничний транспорт" установлено, що обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (стаття 129 Статуту залізниць України).

Залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу вантажу у разі, зокрема коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення (стаття 111 Статуту залізниць України).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (стаття 115 Статуту залізниць України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

- за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

- за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; - за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість;

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення (частина 2 статті 114 Статуту залізниць України).

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто; при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах, а саме: кокс.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування; предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 78 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи наведені норми права та фактичні обставини даної справи, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про задоволення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

В графі 20 залізничної накладної відправником зазначаються: найменування вантажу відповідно до Алфавітного списку вантажів Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів та відмінні ознаки вантажу (у твердому, рідкому або вологому стані, у свіжому або сушеному та іншому вигляді), та інше;

Відповідно до п.1 договору №18/142 від 27.02.2018р. постачальник зобов'язується поставити вугільну продукцію - вугільний концентрат марки К з граничними показниками якості: зола (mах) - 9,0%, волога (mах) - 10,5%, сірка (mах) - 0,8%;

У графі 20 залізничної накладної №49660368 відправником вказано дані про вантаж, а саме: показники якості вугільного концентрату марки К, групи "К1" щодо вмісту золи 9,0% та вологи 10,5%; в той же час, в графі 20 вказаної залізничної накладної відсутні дані про ознаки вантажу (у твердому, рідкому або вологому стані), відомості про завантаження вантажу у вологому стані, які визначені Правилами оформлення перевізних документів та додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів.

Таким чином, зазначена у накладних вологість на рівні 10,5%, є показником якості товару згідно умов договору поставки та не відноситься до відмінних ознак вантажу, прийнятого залізницею до перевезення.

У зв?язку з чим, норма природної втрати та граничного розходження

визначення маси нетто становить 1%, як і було вірно визначено позивачем у позовній заяви.

Доказів іншого відповідачем не надано.

Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для покладення відповідальності за вагову нестачу вантажу на залізницю.

Оскільки господарським судом при розгляді справи не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, рішення суд відповідає обставинам справи та законодавству, то підстави для його скасування відсутні. Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Витрати з судового збору за розгляд справи апеляційною інстанцією покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниці "Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2019 у справі №904/5071/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна