ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3639/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання

без виклику учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження

розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства Харківобленерго , 61037, м. Харків, вул.. Плеханівська, 149, ;

до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, 61024, м. Харків, вул.. Пушкінська, 61, ;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Харківський університет повітряних сил ОСОБА_1, 61023, м. Харків, вул. Сумська, 77/79, ;

про стягнення заборгованості за поставлену електроенергію на підставі договору №2-928К від 01.06.1997 про постачання електроенергії у розмірі 22387,17 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Харківобленерго звернулось з позовом вих. №26-1028 від 26.12.2018 (вх. № 3639/18 від 27.12.2018) до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, в якому просить стягнути з останнього заборгованість за поставлену електроенергію на підставі договору №2-928К від 01.06.1997 про постачання електроенергії, укладеного між Акціонерним товариством Харківобленерго та Харківським університетом повітряних сил ім. І. Кожедуба у розмірі 22387,17грн., з яких 20582,45грн. пені та 1804,72грн. 3%річних.

Свої вимоги позивач мотивує неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за укладеним між сторонами Договором про постачання електричної енергії №2-928К від 01.06.1997 в редакції від 11.03.2014 в частині повної та своєчасної оплати електричної енергії за період з квітня, травня 2018р., у зв'язку із чим, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані три проценти річних в розмірі 1804,72грн. та згідно п. 6 договору пені в сумі 20582,45грн. В якості правових підстав позову, позивач посилається на норми ст.ст. 526, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193,230-231, 276 Господарського кодексу України.

Ухвалою від 02.01.2019 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Відповідачу згідно ст.. 250 ГПК України встановлено 15-ти денний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позов, позивачу згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 5 днів з дня отримання відзиву на позов для надання відповіді на відзив, а третій особі згідно ст. 252 ГПК України встановлено строк 5 днів з дня отримання цієї ухвали на подання пояснень.

17.01.2019 від відповідача надійшов відзив на позов (вх.. №1404 від 17.01.2019) в якому останній просив суд зменшити розмірі пені на 50% з посиланням на складне економічне становище підприємства відповідача, який є бюджетною установою та утримується за рахунок коштів Державного бюджету України, в обґрунтування вказаних вимог останній посилався на ст.233 Господарського кодексу України .

22.01.2019 року від позивача, через канцелярію суду (вх.№1903 від 22.01.2019) надійшла відповідь на відзив, в якій заперечував проти зменшення розміру пені на 50%, оскільки вважає, що штрафні санкції (пені) у розмірі 13742,66грн. не є надмірно великими порівняно із збитками позивача.

Третя особа по справі своїм правом на подання пояснень по справі не скористалась, хоча як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення ухвалу суду про відкриття провадження по справі отримала ще 09.01.2019. Водночас, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

01.07.1997 між сторонами Акціонерною компанією Харківобленерго яка у відповідності до Закону України Про акціонерні товариства 07.06.201-8 перейменована у Акціонерне товариство Харківобленерго та відповідно п. 1.3. Статуту АТ «Харківобленерго», є правонаступником усіх прав та обов'язків АК Харківобленерго (надалі - Заявник, Постачальник) та Факультетом наземного радіоелектронного забезпечення постів авіації ХІЛ (надалі Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 2-928К (надалі Договір). 23.05.2006 укладено додаткову угоду до Договору № 2-928К, згідно якої, у зв'язку з реорганізацією Споживача, згідно постанови КМУ № 1430 від 10.09.2003 та наказу Міністра оборони № 406 від 19.11.2003, у Преамбулі Договору та у всіх додатках, слова найменування Споживача ФНРЕОПА Харківського інституту Повітряних Сил замінити на слова найменування Споживача Харківський університет Повітряних Сил (ХУПС).

11.03.2014 у зв'язку з прийняттям нової редакції Правил користування електричної енергії згідно Постанови НКРЕ № 105 від 04.02.2010 сторони уклали додаткову угоду про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії № 2-928К від 01.07.1997 (далі Додаткова угода від 11.03.2014).

Також, 05.01.2015 між товариством, Харківським університетом повітряних сил ім. І.Кожедуба (третя особа) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова (Відповідач, Платник) укладено додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії № 2-928К, за якою сторони змінили в п. 4.5 додатка 2 до Договору «Порядок розрахунків» слово «Споживач» на «Платник». Тобто відповідно до умов додаткової угоди Відповідач здійснює повну оплату вартості обсягу електричної енергії один раз за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. Відповідно до п. 9 зазначеної додаткової угоди, вона набирає чинності із моменту підписання, дія додаткової угоди розповсюджується на відносини між сторонами з 01.01.2015 до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до розділу 2 Додаткової угоди від 11.03.2014 Постачальник постачає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує Постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невідємними частинами.

Відповідно до п. 9.4 Додаткової угоди від 11.03.2014 цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2014 року, а частині розрахунків до їх повного завершення. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Враховуючи, що жодною із сторін Договору не було заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, Договір був продовжений на 2018 рік.

На підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатка № 2 Порядок розрахунків (у відповідності до додатку 3.1 Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію) оформлюється звіт про обсяг спожитої електричної енергії у формі додатку № 9 Звіт про обсяги спожитої за розрахунковий період електричної енергії цього Договору (п. 7.5 Додаткової угоди від 11.03.2014), зазначений звіт про обсяги спожитої електричної енергії за розрахунковий період за встановленою формою Споживач зобовязаний щомісяця у встановлений Договором строк надавати Постачальнику (п. 2.3.2 Додаткової угоди від 11.03.2014).

Відповідно до п. 2.3.3 Споживач зобовязаний своєчасно оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатка 2 Порядок розрахунків (ч. 2 п. 10.2 Правил користування електричною енергією (далі Правила).

Згідно абзацу 2 п. 5 додатку № 2 Порядок розрахунків до Договору за результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток № 20 Акт про використану електричну енергію.

Відповідно до абзацу 3 п. 5 додатку № 2 Порядок розрахунків, для проведення остаточного розрахунку Споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами Харківенергозбуту рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений Відповідачем протягом 10 операційних днів з дня отримання ( п. 1-2 Додаткової угоди від 05.01.2015)

В разі неявки Споживача для отримання рахунку Постачальник направляє рахунки Споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим Споживачем з дня його відправлення, (абзац 5 п. 5 додатку № 2 Порядок розрахунків до Договору).

Як вбачається зі звіту спожитої електричної енергії за берзень 2018, квітень 2018, травень 2018, а також актів за використану електроенергію позивач протягом березня-травня 2018 поставляв (продавав) електричну енергію Споживачу видав рахунки № 928 за використану електричну енергію.

Рахунки за березень, квітень, травень 2018 (16.04.2018 - за березень 2018; 16.05.2018 за квітень 2018; 16.06.2018 за травень 2018) направлені Споживачу рекомендованим листом, що підтверджується реєстрами відправлень за відповідний місяць. Рахунок вважається отриманим Споживачем з дня його відправлення.

У відповідності до п. 2 Додаткової угоди від 05.01.2015 до Договору строк оплати настав через 10 операційних днів з дня його отримання, а саме: 03.05.2018 - за березень 2018; 01.06.2018 за квітень 2018; 07.07.2018 травень 2018;

В той же час, як вказує позивач, відповідач свої зобовязання щодо оплати у відповідності до положень п. 1-2 Додаткової угоди від 05.01.2015 обсягу поставленої електричної енергії виконав не своєчасно, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями за березень, квітень, травень 2018 та реєстрами проведення оплат згідно платіжних доручень №928 за березень 2018, за квітень 2018 та за травень 2018, у звязку з чим, позивач просить стягнути з останнього заборгованість за поставлену електроенергію на підставі договору №2-928К від 01.06.1997 про постачання електроенергії, укладеного між Акціонерним товариством Харківобленерго та Харківським університетом повітряних сил ім. І. Кожедуба у розмірі 22387,17грн., з яких 20582,45грн. пені та 1804,72грн. 3%річних.

Відповідач заперечуючи проти позову посилається на незадовільний майновий стан відповідача та наголошує, що останній є неприбутковою організацією, яка утримується за рахунок коштів державного бюджету, у звязку з чим, останній просить зменшити розмір нарахованих санкцій на 50%.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 6 додатку № 2 "Порядок розрахунків" до Договору у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань Постачальник проводить Споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов'язання за цим Договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

На підставі п. 6 додатку № 2 "Порядок розрахунків" до Договору, керуючись ст. 232 ГК України, Відповідачу нарахована пеня в розмірі 20582,45 грн. та 3% річних 1804,72 грн. на заборгованість за спожиту електричну енергію у березні, квітні, травні 2018 - разом 22387,17 грн.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Позивачем, на підставі договору, нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пені в розмірі 20582,45 грн., 3% річних в розмірі 1804,72 грн.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних та пені суд вважає, що вказане нарахування проведено відповідно до чинного законодавства.

Не погоджуючись з проведеним позивачем нарахуванням пені, відповідач у своєму відзиві на позовну заяву просить суд зменшити розмір пені на 50 %, в в обґрунтування заяви про зменшення пені, відповідач посилається на складне матеріальне становище Квартирно-експлуатаційного відділу та зазначає, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова є неприбутковою організацією, яка фінансується за рахунок державного бюджету України, тому несвоєчасна оплата відповідачем рахунків за спожиту електроенергію пов'язана з невчасним надходженням коштів з державного бюджету, в чому немає прямої вини відповідача, в якості доказів останнім надано Довідку Державної казначейської служби України від 24.01.2018 №02-29/114 та Рішення №932 від 23.01.2017 Київської Обєднаної Державної податкової інспекції м. Харків Головного управління ДФС у Харківській області про включення відповідача до реєстру не прибуткових організацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 925/1471/16, суд зазначив, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Виходячи з аналізу вказаної норми, суд вважає таке клопотання недоведеним та необгрунтованим, оскільки відповідачем не надано жодних доказів скрутного матеріального становища та відсутності на його рахунку коштів необхідних для проведення розрахунку з відповідачем в строки визначені умовами договору, а тому, приймаючи до уваги, що відповідач прострочив виконання зобовязання перед позивачем, суд дійшов висновку про безпідставність клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій на 50 %, а тому приймаючи до уваги порушення відповідачем умов договору про постачання електричної енергії, враховуючи співрозмірність нарахованих штрафних санкцій та суми основної заборгованості, суд відмовляє відповідачу в зменшенні штрафних санкцій.

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з платіжного доручення №36005 від 22.12.2018 на суму 1762,00грн., позивачем сплачено судовий збір у сумі 1762,00 грн., враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст. 129 ГПК України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні задовольнити повністю.

Стягнути з Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, код 07923280) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, код 00131954, п/р 46 в ПАТ "Мегабанк", МФО 351629, ) заборгованість у розмірі 22387,17грн., з яких 20582,45грн. пені та 1804,72грн. 3% річних, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 17.5 Перехідних Положень ГПК України.

Повний текст рішення складено 06.03.2019.

Суддя ОСОБА_2