ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" лютого 2019 р. Справа № 924/1041/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Вибодовського О.Д. при секретарі судового засідання Сорока Д.В. розглянувши матеріали

За позовом: ОСОБА_1 підприємства "КРИСТАЛ", м. Шепетівка, Хмельницької області

до ОСОБА_1 підприємства "Вигода", с. Видава, Волочиського району, Хмельницької області

про стягнення 294 072,48 грн., з яких 211 858,00 грн. основний борг, 11 597,00 грн. три відсотки річних, 28 156,80 грн. пеня, 42 460,68 грн. інфляційні втрати

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 - згідно ордеру серія ДП № від 09.01.2019р. (в режимі відеоконференції)

Від відповідача: ОСОБА_3 - за довіреністю від 05.01.2019р.

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява, в якій позивач ОСОБА_4 підприємство "КРИСТАЛ", м. Шепетівка, Хмельницької області просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 підприємства "Вигода", с. Видава, Волочиського району, Хмельницької області на свою користь заборгованість в загальній сумі 294 072,48 грн., з яких 211 858,00 грн. основний борг, 11597,00 грн. три відсотки річних, 28156,80 грн. пеня, 42460,68 грн. інфляційні втрати за неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки №01/09-2016/В від 01.09.2016р.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що на виконання умов вищевказаного договору ТОВ „Зелений простір Поділля, м.Шепетівка поставлено відповідачу згідно видаткових накладних товар на загальну суму 212 525,06 грн., який оплачено частково в розмірі 667,06 грн. В подальшому 07.09.2018р. за договором відступлення права вимоги (цесії) №07/09/2018-15-ЗПП ТОВ „Зелений простір Поділля передало усі права за основним зобовязанням, в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення договору ПП „Кристал. Залишок заборгованості 211 858,00 грн. ПП „Вигода не сплачено, у зв'язку з чим на підставі п. 5.2 договору та ст. 625 ЦК України нараховано до стягнення пеню, 3% річних, інфляційні втрати.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Повноважний представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

01.09.2018р. між ТОВ „Зелений простір Поділля, м.Шепетівка, Хмельницької області (постачальник) та ОСОБА_1 підприємством "Вигода", с.Видава, Волочиського району, Хмельницької області (покупець) укладено договір поставки №01/09-2016/В від 01.09.2016р., відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати, а Покупець прийняти й оплатити нафтопродукти (надалі - «Товар») в кількості, асортименті, за ціною та у строк, відповідно до умов Договору та/або Додатків до нього, у випадку їх підписання Сторонами. Загальна кількість Товару за Договором складається з суми кількості Товару поставленого протягом терміну дії даного Договору.

Згідно з п. 2.3 договору разом з товаром постачальник надає покупцеві такі документи: видаткова накладна на Товар; рахунок-фактура, в якому вказана ціна одиниці Товару та виділені окремим рядком сума ПДВ, кількість та загальна вартість Товару в цій партії (рахунок-фактура повинен бути підписаний директором та головним бухгалтером, а також завірений печаткою Постачальника); документ, що підтверджує якість Товару (на вимогу Покупця).

Ціна товару не є фіксованою і може змінюватись в ході дії даного Договору, виходячи з конюнктури ринку. Остаточна ціна вказується у рахунку-фактурі, який виставляється постачальником покупцю (п.п. 3.1, 3.2 договору).

У п.п. 4.3, 4.4 договору сторони домовились, що Покупець проводить оплату Товару на протязі дії даного Договору, остаточний розрахунок за Товар повинен бути здійсненний Покупцем не пізніше « 31» грудня 2016 року. Датоюоплати Товару вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Постачальника.

За несвоєчасну оплату Товару Покупець сплачує Постачальнику за вимогою останнього пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення від вартості несплаченого Товару (п. 5.2 договору).

Даний Договір набуває чинності в момент його підписання сторонами й діє до „31 грудня 2016р., а в частині взаєморозрахунків - до їхнього повного завершення (п. 8.1 договору).

Договір підписано та скріплено відбитками печаток сторін.

На виконання умов договору поставки №01/09-2016/В від 01.09.2016 року ТОВ „Зелений простір Поділля поставив, а уповноважена особа відповідача прийняла товар на загальну суму 212 525,06 грн., що підтверджується видатковими накладними № 289 від 31.12.2016 року на суму 61464,36 грн., № 290 від 31.12.2016 року на суму 2126,74 грн., № 148 від 30.11.2016 року на суму 4240,86 грн., № 199 від 30.11.2016 року на суму 53921,04 грн., № 72 від 31.10.2016 року на суму 4347,99 грн., № 108 від 31.10.2016 року на суму 57630,07 грн., № 41 від 30.09.2016 року на суму 984,00 грн., № 29 від 30.09.2016 року на суму 27810,00 грн.

Відповідачем взяті на себе зобовязання за договором поставки виконано частково та оплачено поставлений товар 09.02.2017р. на суму 667,06 грн., що відображено у картці рахунку 361 за вересень 2016р. - червень 2018р.

07.09.2018р. між ТОВ „Зелений простір Поділля (первісний кредитор) та ПП «Кристалл» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №07/09/2018-15-ЗПП, за змістом якого первісний кредитор відступив на користь ПП «КРИСТАЛ» належні йому усі права за зобовязаннями, що виникли з договору поставки № 01/09-2016/В від 01.09.2016 року, в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення даного договору.

За актом приймання-передачі документів від 07 вересня 2018 року ТОВ „Зелений простір Поділля передав новому кредиторові ПП «КРИСТАЛ» документи за п. 1.1 договору №07/09/2018-15-ЗПП від 07.09.2018р.

Листом від 07.09.2018р. ТОВ „Зелений простір Поділля повідомило ПП „Вигода у відповідності до ч. 2 ст. 516 ЦК України про відступлення права вимоги за договором поставки №01/09-2016/В від 01.09.2016 року на суму 211 858,00 грн. на користь ПП „Кристал, що підтверджується копіями відповідного листа, опису про вкладення у лист, службового чеку та фіскального чеку від 11.09.2018р.

Враховуючи несвоєчасне та неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 01/09-2016/В від 01.09.2016 року, та укладення договору про відступлення права вимоги (цесії) №07/09/2018-15-ЗПП від 07.09.2018р., позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Досліджуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, судом враховується наступне:

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З положень ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2016р. укладено договір поставки №01/09-2016/В, на виконання умов якого ТОВ „Зелений простір Поділля поставив, а уповноважена особа відповідача прийняла товар на загальну суму 212 525,06 грн., що підтверджується видатковими накладними № 289 від 31.12.2016 року на суму 61464,36 грн., № 290 від 31.12.2016 року на суму 2126,74 грн., № 148 від 30.11.2016 року на суму 4240,86 грн., № 199 від 30.11.2016 року на суму 53921,04 грн., № 72 від 31.10.2016 року на суму 4347,99 грн., № 108 від 31.10.2016 року на суму 57630,07 грн., № 41 від 30.09.2016 року на суму 984,00 грн., № 29 від 30.09.2016 року на суму 27810,00 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачем взяті на себе зобовязання за договором поставки виконано частково та оплачено поставлений товар 09.02.2017р. на суму 667,06 грн., що відображено у картці рахунку 361 за вересень 2016р. - червень 2018р. Доказів оплати за поставлений товар на суму 211 858,00 грн. в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що за договором про відступлення права вимоги (цесії) №07/09/2018-15-ЗПП від 07.09.2018р., до позивача перейшло право вимоги до відповідача по виконанню зобов'язань зі сплати заборгованості, що виникла в результаті не виконання відповідачем своїх зобов'язань по договору поставки № 01/09-2016/В від 01.09.2016 року в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення даного договору.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази повної оплати відповідачем заборгованості за одержаний товар на підставі договору поставки № 01/09-2016/В від 01.09.2016 року на суму 211 858,00 грн., вимога про стягнення з ПП „Вигода 211 858,00 грн. основного боргу є правомірною та підлягає задоволенню.

З огляду на прострочення відповідачем повної оплати за отриманий товар, позивач на підставі п. 5.2 договору та ст. 625 ЦК України просить стягнути пеню в сумі 28 156,80 за період з 01.01.2017р. по 30.06.2017р., три відсотки річних в сумі 11 597,00 грн. за період з 01.01.2017р. по 29.10.2018р. та інфляційні втрати в сумі 42 460,68 грн. за січень 2017р. - вересень 2018р.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом неустойки є грошова сума, рухоме і нерухоме майно, а частина 2 - якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Стаття 230 Господарського кодексу України передбачає, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За приписами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, є втратами пов'язанами з інфляційними процесами в державі за час прострочення виконання зобов'язання боржником, а три процента річних є за своєю правовою природою платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником.

При перевірці правильності нарахування пені обрахованої в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, суд прийшов до висновку, що позивачем обраховано останні в межах максимально можливого строку та розміру, а тому вимога про їх стягнення підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу положень ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зважаючи на вищенаведені положення Закону, враховуючи встановлені судом обставини, несвоєчасну та неповну сплату відповідачем отриманого товару згідно договору поставки, суд вважає правомірними та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 294 072,48 грн., з яких 211 858,00 грн. основний борг, 11 597,00 грн. три відсотки річних, 28 156,80 грн. пеня, 42 460,68 грн. інфляційні втрати.

Витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 підприємства "Вигода" (31270, Хмельницька область, Волочиський район, с. Видава, вул. Трудова, буд. 12, код 33233377) на користь ОСОБА_1 підприємства "КРИСТАЛ" (30403, Хмельницька область, м.Шепетівка, вул.Економічна, буд.1, корп.А, код 32086089) 211 858,00 грн. (двісті одинадцять тисяч вісімсот п"ятдесят вісім гривень, 00 коп.) - основного боргу, 11 597,00 грн. (одинадцять тисяч п"ятсот дев"яносто сім гривень, 00 коп.) - три відсотки річних, 28 156,80 грн. (двадцять вісім тисяч сто п"ятдесят шість гривень, 80 коп.) - пені, 42 460,68 грн. (сорок дві тисячі чотириста шістдесят гривень, 68 коп.) - інфляційних втрат та 4 411,09 грн. (чотири тисячі чотириста одинадцять гривень, 09 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Д. Вибодовський

Віддрук 3 прим.:

1- до справи

2- позивачу - м. Шепетівка, Хмельницької області, вул.Економічна, буд.1, корп.А;

3 - відповідачу - с. Видава, Волочиського району, Хмельницької області, вул.Трудова, 12.