ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2019 р. м. Київ Справа№ 910/23069/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

за участю представників учасників процесу: згідно протоколу судового засідання від 20.02.2019
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу дочірнього підприємства "Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ"
на рішенняГосподарського суду міста Києва
від10.03.2016
суддяБондарчук В.В., м. Київ
повний текст рішення14.03.2016
за позовомпублічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славінського Валерія Івановича, м. Київ
додочірнього підприємства "Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ", м. Харків
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю "Хімічні Технології", м. Харків
прозвернення стягнення на предмет іпотеки

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ЗЛАТОБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славінського Валерія Івановича (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до дочірнього підприємства «ІНТЕРГЛАСТ» фірми «ГЛАСТ ГМБХ» (далі-відповідач) в якій просило суд:

- в рахунок часткового погашення заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю «Хімічні технології» перед публічним акціонерним товариством «ЗлатоБанк» за кредитним договором від 29.05.2012 №121/12-KLMV, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 5 442 466, 68 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитним коштами в сумі 607 966, 67 доларів США, 10 257 744, 18 грн. пені, штрафу за неналежне виконання зобов'язання в сумі 5 000,00 грн. та три проценти річних (ст. 625 Цивільного кодексу України) в сумі 473 255,32 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність іпотекодержателю - публічному акціонерному товариству "ЗлатоБанк" предмету іпотеки за договором іпотеки від 29.05.2012, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 2561, а саме: нерухоме майно - нежиле приміщення, загальною площею 104, 80 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 39-А (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 36464940); нежиле приміщення № 43 (в літ. А) загальною площею 180, 20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 39-А (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 36464903);

- припинити право власності та користування іпотекодавця - Дочірнього підприємства «Інтергласт» фірми «Гласт Гмбх» на нерухоме майно, передане в іпотеку за договором іпотеки від 29.05.2012, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 2561, а саме: нежиле приміщення, загальною площею 104, 80 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 39-А (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 36464940); нежиле приміщення № 43 (в літ. А) загальною площею 180, 20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 39-А (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 36464903);

- визнати за іпотекодержателем - публічним акціонерним товариством «ЗлатоБанк» право власності на предмет іпотеки за договором іпотеки від 29.05.2012, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 2561, а саме: нежиле приміщення, загальною площею 104,80 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 39-А (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 36464940); нежиле приміщення № 43 (в літ. А) загальною площею 180,20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 39-А (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 36464903).

Позовні вимоги мотивовані тим, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 121/12-KLMV від 29.05.2012, між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки від 29.05.2012, відповідно до умов якого відповідач в якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №121/12-KLMV від 29.05.2012 (із змінами та доповненнями) передав в іпотеку позивачу нерухоме майно - нежиле приміщення, загальною площею 104,80 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 39-А (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 36464940); нежиле приміщення № 43 (в літ. А) загальною площею 180,20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 39-А (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 36464903), у зв'язку з чим, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю «Хімічні технології» за кредитним договором від 29.05.2012 № 121/12-KLMV (із змінами та доповненнями) звернути стягнення на вказане нерухоме майно - предмет іпотеки - шляхом визнання права власності на нього

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.03.2016 у справі № 910/23069/15 позовні вимоги задоволено частково.

В рахунок часткового погашення заборгованості товариством з обмеженою відповідальністю "Хімічні технології" перед публічним акціонерним товариством "ЗлатоБанк" за кредитним договором № 121/12-KLMV від 29.05.2012, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 5 442 466,68 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитним коштами в сумі 607 966,67 доларів США, 10 257 744,18 грн - пені, штрафу в сумі 5 000,00 грн. та 3% річних в сумі 473 255,32 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі права власності іпотекодержателю публічному акціонерному товариству "ЗлатоБанк" предмету іпотеки за договором іпотеки від 29.05.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 2561, а саме: нерухоме майно - нежиле приміщення, загальною площею 104,80 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 39-А (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 36464940); - нежиле приміщення № 43 (в літ. А) загальною площею 180,20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 39-А (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 36464903); визнано за іпотекодержателем - публічним акціонерним товариством "Златобанк" право власності на предмет іпотеки за договором іпотеки від 29.05.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 2561, а саме: - нежиле приміщення, загальною площею 104,80 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 39-А (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 36464940); - нежиле приміщення № 43 (в літ. А) загальною площею 180,20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 39-А (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 36464903). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено

Місцевий господарський суд з посиланням на ст.ст. 346, 572, 589 Цивільного кодексу України та ст. 1, 33 Закону України «Про іпотеку» виходив з вимоги доведеності вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, і, відповідно, визнав за позивачем право власності на таке майно.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про припинення права власності та користування іпотекодавця - Дочірнього підприємства «Інтергласт» фірми «Гласт Гмбх» на нерухоме майно, передане в іпотеку за договором іпотеки від 29.05.2012, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 2561, а саме: нежиле приміщення, загальною площею 104, 80 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 39-А (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 36464940); нежиле приміщення № 43 (в літ. А) загальною площею 180, 20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 39-А (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 36464903) місцевий господарський суд, виходив з того, що положеннями п. 8 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника, та, враховуючи те, що судом було визнано обґрунтованими вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та визнано за позивачем право власності на таке майно, а тому відповідні права відповідача вважаються припиненими. Відтак суд дійшов висновку про відсутність підстав додатково припиняти право власності відповідача на предмет іпотеки у рішенні суду.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, дочірнє підприємство "Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ" (надалі-скаржник/ ДП «Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ") звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги ДП «Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ" мотивовані наступним:

- судом в порушення ст. 33 Закону України «Про іпотеку» не встановлено факту невиконання основного зобов'язання третьою особою за кредитним договором;

- судом не встановлено під час розгляду справи факту щодо стану розрахунків між позивачем та третьою особою за кредитним договором, не з'ясовані факти звернення стягнення на інше заставлене майно та розмір зобов'язання, яке залишилось непогашеним після такого звернення стягнення, не встановлено факти погашення та/або часткового погашення цієї заборгованості як третьою особою так і будь-ким із поручителів, не встановлено обсяг боргу, який існує за кредитним договором на дату прийняття судом рішення у справі на погашення якого звертається стягнення з метою повного задоволення вимог позивача;

- судом не з'ясовано чи є рішення суду, яким було встановлено факт невиконання основного зобов'язання;

- судом не було враховано те, що позивачем в супереч положенням законодавства та п. 4.1. кредитного договору здійснено нарахування пені та 3% річних за прострочення заборгованості за основним боргом та відсотками у іноземній валюті, а саме-доларах США, а потім переведено в гривню за курсом на 09.04.2015;

- місцевим господарським судом не було з'ясовано, що позивачем всупереч положенням ст. 61 Конституції України нараховано штраф за неналежне виконання зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та слати процентів за користування кредитними коштами;

- судом не з'ясовано, що позивачем неправомірно нараховно 3 % за прострочену заборгованість за основним боргом за період з 27.01.2015 по 27.01.2015 без урахування умов укладених договорів про внесення змін до кредитного договору та норм чинного законодавства;

- судом не було враховано, що нарахування 3% річних за прострочену заборгованість за основним боргом за період з 27.01.2015 по 27.02.2015 не мало місця;

- судом у резолютивній частині не зазначено початкову ціну предмета іпотеки.

Крім того скаржник також посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального права, а саме-ст.ст. 15, 16, 192, 392, 533, 549, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 35, 38, 39 Закону України «Про іпотеку» та ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та порушенням норм процесуального прав через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.04.2016 у справі № 910/23069/15 прийнято апеляційну скаргу дочірнього підприємства "Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2016 у справі № 910/23069/15 до розгляду та порушено апеляційне провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 21.04.2016.

21.04.2016 оголошено перерву у справі № 910/23069/15 до 24.05.2016.

За розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від № 09-52/1716/16 від 24.05.2016, у зв'язку з перебуванням судді (судді-доповідача) Мартюк А.І. на лікарняному, дану справу було передано на повторний автоматизований розподіл.

За протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2016, для розгляду даної апеляційної скарги було сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Рудченка С.Г., Яковлєва М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2016 у справі № 910/23069/15 прийнято апеляційну скаргу дочірнього підприємства "Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ" до провадження вищевказаним складом колегії суддів; розгляд скарги призначено на 16.06.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.06.2016 у справі № 910/23069/15 зупинено апеляційне провадження у справі № 910/23069/15 до результатів розгляду Господарським судом міста Києва справи № 910/3627/16; зобов`язано усіх учасників судового процесу повідомити Київський апеляційний господарський суд про результати розгляду Господарським судом міста Києва справи № 910/3627/16.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2016 у справі № 910/23069/15 прийнято апеляційну скаргу до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.; поновлено апеляційне провадження у справі № 910/23069/15; розгляд апеляційної скарги призначено на 02.08.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.08.2016 у справі № 910/23069/15 зупинено апеляційне провадження у справі № 910/23069/15 до результатів розгляду Київським апеляційним господарським судом справи № 910/3627/16; зобов`язано усіх учасників судового процесу повідомити Київський апеляційний господарський суд про результати розгляду пов'язаної справи № 910/3627/16.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2016 у справі № 910/23069/15 колегією суддів, в визначеному складі, прийнято апеляційну скаргу дочірнього підприємства "Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2016 по справі № 910/23069/15 до свого провадження та призначено до розгляду 21.11.2016.

Розпорядженням від 18.11.2016, в зв'язку з участю судді Калатай Н.Ф., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у підготовці суддів апеляційних господарських судів Національною школою суддів, відповідно до підпункту 2.3.50 пункту 2.3.Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний авторозподіл справи.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2016, сформовано для розгляду зазначеної апеляційної скарги колегію суддів у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г., судді Баранець О.М., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2016 у справі № 910/23069/15 колегією суддів, в зазначеному складі, прийнято апеляційну скаргу дочірнього підприємства "Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2016 по справі № 910/23069/15 до свого провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2016 у справі № 910/23069/15 зупинено апеляційне провадження по справі № 910/23069/15 до закінчення проведення Київським науково - дослідним інститутом судових експертиз судової будівельно - технічної експертизи.

23.06.2017 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів, з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи та висновок експерта за результатами проведення оціночно - будівельної експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 у справі № 910/23069/15 колегією суддів у складі: головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді Баранець О.М., Пашкіна С.А. поновлено апеляційне провадження по справі № 910/23069/15, розгляд справи призначено 17.07.2017.

Розпорядженням від 13.07.2017 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв'язку з перебуванням судді Баранця О.М. у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу суддів від 13.07.2017, в зв'язку з перебуванням судді Баранця О.М. який не є головуючим суддею у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Дідиченко М.А., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2017 у справі № 910/23069/15 колегією суддів, в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Інтергласт" Фірми "Гласт ГМБХ" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2016 по справі № 910/23069/15 до свого провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 у справі № 910/23069/15 зупинено провадження по справі № 910/23069/15 до вирішення питання про визнання кредиторських вимог публічного акціонерного товариства "Златобанк" по справі № 922/1121/17 про банкрутство дочірнього підприємства "Інтергласт" Фірми "Гласт ГМБХ" та затвердження реєстру вимог кредиторів; зобов'язано учасників судового процесу своєчасно повідомити Київський апеляційний господарський суд про результати розгляду Господарським судом міста Києва пов'язаної справи № 922/1121/17.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Актом прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 справу № 910/23069/15 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями та передачами апеляційних скарг раніше визначеному складу суду від 26.11.2018, справу № 910/23069/15 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2018 у справі № 910/23069/15 прийнято апеляційну скаргу дочірнього підприємства "Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2016 у справі № 910/23069/15 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.; зобов'язано учасників справи до 20.12.2018 повідомити Північний апеляційний господарський суд про результати розгляду справи № 922/1121/17 щодо вирішення питання про визнання кредиторських вимог публічного акціонерного товариства "Златобанк" у справі № 922/1121/17 про банкрутство дочірнього підприємства "Інтергласт" Фірми "Гласт ГМБХ" та затвердження реєстру вимог кредиторів.

18.12.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від дочірнього підприємства "Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ" надійшло повідомлення вих. № 18/12/18-01 від 18.12.2018 про результати розгляду заяви публічного акціонерного товариства "Златобанк" про визнання його кредиторських вимог та затвердження реєстру вимог кредиторів у справі № 922/1121/17.

28.12.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славкіної М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2018 у справі № 910/23069/15 поновлено провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги дочірнього підприємства "Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2016 у справі № 910/23069/15 призначено на 28.01.2019.

25.01.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від дочірнього підприємства "Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ" надійшли письмові пояснення вих. № 19/01/25-02 від 25.01.2019.

25.01.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від дочірнього підприємства "Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ" надійшло клопотання про закриття провадження у справі (на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231, п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України) вих. № 19/01/25-01 від 25.01.2019 та письмові пояснення.

28.01.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду розгляд справи № 910/23069/15 відкладено на 20.02.2019.

15.02.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від дочірнього підприємства "Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ" надійшли письмові пояснення.

19.02.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від дочірнього підприємства "Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ" надійшли заперечення на письмові пояснення ПАТ «Златобанк» № 187 від 25.01.2019.

В судовому засіданні представник скаржника просив клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231, п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України) задовольнити, з викладених у ньому та у додаткових поясненнях до цього клопотання підстав. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2016 у справі № 910/203069/15 скасувати та закрити провадження у справі № 910/23069/15 за позовом публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славінського Валерія Івановича до дочірнього підприємства "Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ" за участю третьої особи товариство з обмеженою відповідальністю "Хімічні Технології" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про час, місце та дату судового засідання були повідомлені належним чином.

Будь-яких заяв чи клопотань через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярію) від позивача та третьої особи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі-ГПК України) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 42 ГПК України визначено, що учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Оскільки явка представників сторін в судове засідання не була визнана обов'язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників сторін про місце (рекомендовані поштові повернення), дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у відсутності позивач ат третьої особи за наявними у справі матеріалами.

Суд беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши думку представника скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Проте рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2016 підлягає скасуванню, а провадження у справі № 910/23069/15 підлягає закриттю, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ст. 269 ГПК України кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, що 29.05.2012 між публічним акціонерним товариством «Златобанк» (надалі-кредитодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Хімічні Технології» (надалі-позичальник) був укладений кредитний договір №121/12/KLMV, за умовами якого передбачено, що кредитодавець надає позичальнику кредит, позичальник зобов'язується в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови цього кредитного договору

Відповідно п. 1.2. кредитного договору, банк надає позичальнику кредит у гривні та/або доларах США у формі відкриття відкличної кредитної лінії, в межах максимального ліміту заборгованості, визначеного цим кредитним договором. Базовою валютою є долар США.

У п. 1.3. договору сторони визначили максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією 5 200 000,00 дол. США (п'ять мільйонів двісті тисяч доларів США 00 центів).

Пунктом 1.4. кредитного договору передбачено, що кінцева дата повернення кредиту - не пізніше 27.12.2013 року включно.

Відповідно до п. 1.5. кредитного договору, за користування кредитом третьою особою сплачуються проценти у вигляді фіксованої процентної ставки, розмір встановлюється у наступних розмірах: - 18% річних за користування кредитними коштами у гривні; - 14% за користування кредитними коштами у доларах США

Положеннями п.п. 2.4, 2.5, 2.6. 2.6.1 кредитного договору визначено, що сплата процентів здійснюється за фактичний строк користування кредитом. При розрахунку процентів за користування кредитними коштами приймається рік і місяць рівні календарній кількості днів. День повернення кредиту до розрахунку не приймається.

Позичальник самостійно сплачує (перераховує) проценти на рахунок для оплати боргових зобов'язань та процентів. Проценти сплачуються за період з першого по останній день календарного місяця щомісячно по сьоме число (включно) місяця, що слідує за місяцем нарахування процентів.

Проценти за останній місяць користування кредитом сплачуються в кінцеву дату повернення кредиту.

Якщо останній день повернення кредиту та/або сплати процентів припадає на вихідний, святковий день або інший неробочий день, то третя особа має право повернути кредит та/або сплатити проценти наступного робочого дня.

Пунктом 3.4.2. кредитного договору передбачено, що третя особа зобов'язана сплачувати проценти/комісію у розмірі та в порядку, передбаченому цим кредитним договором, згідно з умовами кредитного договору.

Згідно п. 3.4.4. кредитного договору, третя особа зобов'язана безумовно сплатити неустойку (штраф, пеню), інші штрафні санкції, відшкодувати заподіяні банку збитки, завдані невиконанням/неналежним виконанням умов кредитного договору.

Відповідно до 4.1. кредитного договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та/або за несвоєчасну повну чи часткову сплату/несплату процентів, позивач має право стягнути, а третя особа зобов'язана сплатити неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення за кожен день прострочення та обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє третю особу від сплати кредиту та/або процентів до моменту фактичного погашення заборгованості.

За кожен випадок невиконання/неналежного виконання зобов'язань за цим кредитним договором, передбачених п. 3.4., позивач має право стягнути, а третя особа зобов'язана сплатити штраф у розмірі 5 000,00 (п'ять тисяч) гривень 00 коп (4.3 кредитного договору).

24.06.2014 між позивачем та третьою особою укладено додаткову угоду № 11 про внесення змін до кредитного договору, якою сторони змінили максимальний ліміт заборгованості до розміру 5 450 000,00 доларів США.

26.12.2014 між позивачем та третьою особою укладено додаткову угоду № 18 про внесення змін до кредитного договору, якою сторони погодили кінцеву дату погашення кредиту - 26.01.2015.

Позивачем були виконані зобов'язання за кредитним договором №121/12/KLMV належним чином та видано третій особі кредит у сумі 5 442 466,68 доларів США., що підтверджується банківськими виписками по рахунку третьої особи № 3348 в АТ «Златобанк».

В забезпечення виконання зобов'язань третьою особою за кредитним договором, 29.05.2012 між публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та дочірнім підприємством «ІНТЕРГЛАСТ» фірми «ГЛАСТ ГМБХ» було укладено договір іпотеки (нерухомого майна), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим № 2561.

27.06.2014 між сторонами укладено договір про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого 29.05.2012 за № 2561.

Згідно п. 1.1. договору іпотеки, останній забезпечує виконання третьою особою зобов'язань, що випливають з укладеного кредитного договору № 121/12-KLMV від 29.05.2012 та додаткових угод до нього.

Відповідно до пункту 1.2. договору іпотеки, предметом іпотеки за цим договором є наступне нерухоме майно, а саме:

- нежиле приміщення, загальною площею 104,80 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, будинок 39-а (тридцять дев'ять а). Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 36464940;

- нежиле приміщення №43 (сорок три) (в літ. А) загальною площею 180,20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, будинок 39-а (тридцять дев'ять а). Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 36464903.

Загальна заставна вартість предмета іпотеки дорівнює ринковій та складає 7 053 000,00 (сім мільйонів п'ятдесят три тисячі) гри. 00 коп ( п. 1.5. договору іпотеки).

Відповідно до п. 5.1. договору іпотеки, позивач набуває права задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки у випадках невиконання основного зобов'язання, або порушення порядку їх виконання, та інших випадках, передбачених основним зобов'язанням, цим договором та законодавством.

Місцевим господарським судом було встановлено, що на виконання умов кредитного договору №121/12-KLMV від 29.05.2012 позивачем було перераховано кредитні кошти в сумі 5 442 466,68 доларів США на рахунок третьої особи № 3348 в АТ «Златобанк».

Вказане підтверджується випискою по рахунку третьої особи

Проте, третя особа неналежним чином виконувала свої зобов'язання за вказаним кредитним договором, в результаті чого за останнім утворилась заборгованість за договором та станом на 09.04.2015 складає: 5 442 466,68 доларів США - основний борг, 607 966,67 доларів США - заборгованість за процентами; 10 257 744,18 грн. - пеня, 5 000,00 грн. - штраф та 473 255, 32 грн. - 3% річних.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 99 від 13.05.2015 «Про початок ліквідації ПАТ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», на виконання постанови правління Національного Банку України № 310 від 12.05.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Златобанк», розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Златобанк», призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Златобанк» Славінського В.І. строком на 1 рік з 13.05.2015 по 12.05.2016 включно.

Враховуючи те, що третя особа не сплатила заборгованість за кредитним договором, позивач у порядку ст.ст. 1, 33, 37 Закону України «Про іпотеку» звернувся до суду із позовом до поручителя ( відповідача) про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки. Крім того, позивач також просив суд припини право власності та користування іпотекодавця (відповідача ) на предмет іпотеки.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд встановив, що:

- третя особа не виконала свого зобов'язання щодо повернення кредиту, а також сплати процентів за користування кредитом за кредитним договором №121/12-KLMV від 29.05.2012 внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 5 442 466,68 доларів США - основний борг, 607 966,67 доларів США - заборгованість за процентами; 10 257 744,18 грн. - пеня, 5 000,00 грн. - штрафу та 473 255,32 грн. - 3% річних.

- ані відповідач, ані третя особа не здійснили сплати заборгованості за кредитним договором № 121/12-KLMV від 29.05.2012.

За таких обставин та враховуючи те, що виконання третьою особою зобов'язань за кредитним договором було забезпечено іпотекою нерухомого майна, власником якого є відповідач, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, та, відповідно, визнав за позивачем право власності на предмет іпотеки.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про припинення права власності та користування іпотекодавця - дочірнього підприємства «Інтергласт» фірми «Гласт Гмбх» на нерухоме майно, передане в іпотеку за договором іпотеки від 29.05.2012, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 2561, а саме: нежиле приміщення, загальною площею 104, 80 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 39-А (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 36464940); нежиле приміщення № 43 (в літ. А) загальною площею 180, 20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 39-А (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 36464903) місцевий господарський суд, виходив з того, що положеннями п. 8 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника, та, враховуючи те, що судом було визнано обґрунтованими вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та визнано за позивачем право власності на таке майно, а тому відповідні права відповідача вважаються припиненими. Відтак суд дійшов висновку про відсутність підстав додатково припиняти право власності відповідача на предмет іпотеки у рішенні суду.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.04.2017 у справі № 922/1121/17 було порушено провадження у справі про банкрутство ДП «Інтергласт» Фірми «Гласт ГМБХ».

Постановою Господарського суду Харківської області про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури від 12.05.2017 у справі № 922/1121/17 визнано ДП «Інтергласт» Фірми «ГЛАСТ ГМБХ» банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру.

До Господарського суду Харківської області у справі № 922/1121/17 від ПАТ «Златобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк» надійшла заява про вимоги до ДП «Інтергласт» фірми «ГЛАСТ ГМБХ» та визнання АТ «Златобанк» кредитором з грошовими вимогами в загальній сумі 452 831 782,32 грн., з якої сума 92 792 220,00 грн. забезпечена заставою майна Банкрута.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 р. у справі № 910/23069/15 зупинено провадження по справі № 910/23069/15 до вирішення питання про визнання кредиторських вимог ПАТ «Златобанк» по справі № 922/1121/17 про банкрутство ДП «Інтергласт» фірми «ГЛАСТ ГМБХ» та затвердження реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Харківської області про затвердження реєстру від 18.01.2018 у справі № 922/1121/17 затверджено реєстр вимог кредиторів ДП «Інтергласт» фірми «ГЛАСТ ГМБХ».

Внесено окремо до реєстру вимог кредиторів вимоги АТ «Златобанк» в сумі 92 792 220,00 грн., як забезпечені заставою майна боржника.

Внесено окремо до реєстру вимог кредиторів відомості про майно ДП «Інтергласт» фірми «ГЛАСТ ГМБХ». яке є предметом застави ПАТ «ЗЛАТОБАНК». зокрема:

- нежиле приміщення загальною площею 104.80 кв.м.. що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська. буд. 39а, реєстраційний номер майна 36464940, та нежиле приміщення № 43 (в літ.А) загальною площею 180,20 кв.м.. що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гоголівська. буд. 39а, реєстраційний номер майна 36464903, згідно договору іпотеки, посвідченого 29.05.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком за реєстровим № 2561 (заставна вартість 7 100 000,00 грн.).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.08.2018 у справі № 922/1121/17 надано згоду на продаж майна ДП «Інтергласт» фірми «ГЛАСТ ГМБХ», яке є предметом застави ПАТ «Златобанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство.

Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст ч. 4 ст. 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання (ч. 2 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову (ч. 3 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Також судом враховано, що відповідно до ч. 6 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" положення частин першої - четвертої цієї статті не застосовуються до позовів за вимогами кредиторів, на які не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів. Але відповідно до першого-другого абзаців ч. 3 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах.

Отже мораторій не розповсюджується у разі звернення стягнення на заставлене майно у немайнових спорах, а у даній справі спір є майновим і на таке заставлене майно розповсюджується мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до імперативних приписів ч. 15 ст. 16 Закону про банкрутство з моменту порушення провадження у справі про банкрутство пред'явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство.

Одночасно відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яка врегульовує питання мораторію на задоволення вимог кредиторів, задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство.

Отже, спеціальними нормами Закону про банкрутство, які мають пріоритет у застосуванні щодо правовідносин банкрутства, встановлено, що з моменту порушення провадження у справі про банкрутство доля грошових вимог кредиторів боржника, які виникли до порушення справи про банкрутство ( у т.ч. забезпечених), а саме їх пред'явлення, розгляд, визнання та задоволення, відбувається виключно в межах провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси.

Майно, визначене родовими ознаками, що належить банкруту на праві володіння або користування, включається до складу ліквідаційної маси ( ч. 2 ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Згідно з ч. 4 ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 922/4991/15.

Верховний Суд України у постанові від 23.12.2015 у справі № 3-1135гс15 також дотримувався вказаної позиції, вказавши, що системний аналіз норм Закону про банкрутство свідчить, що задоволення вимог кредиторів, в тому числі забезпечених заставою майна боржника, може відбуватися тільки на стадії ліквідаційної процедури в порядку та у спосіб, передбачені Законом про банкрутство.

У разі звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство після винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду цих вимог позовне провадження підлягає припиненню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (ч. 4 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII, чинної з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В зв'язку з набранням чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України, підстави для закриття провадження у справі, аналогічні тим, що були передбачені п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України в редакції, що діяла до 15.12.2017, щодо необхідності припинення провадження у справі в разі встановлення судом обставин набрання законної сили рішенням суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, наразі передбачені п. 3 ч. 1 ст. 231 та п. 2 ч. 1 ст. 175 чинної редакції Господарського процесуального кодексу України.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до п.п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.2 ст. 175 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення в зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Враховуючи фактичні обставини справи, у зв'язку з включенням до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство відповідача (ДП "Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ") у справі № 922/1121/17 грошових вимог позивача - публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славінського Валерія Івановича, які є предметом даного спору, господарський суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі.

Відтак позивач є забезпеченим кредитором і задоволення його вимог за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, можливе лише в межах провадження у справі про банкрутство, а, оскільки, на момент винесення даної постанови наявна порушена справа про банкрутство відповідача, у господарського суду відсутні правові підстави для розгляду даної справи у окремому позовному провадженні.

Як вже зазначалось вище, позивач звернувся до господарського суду з позовними вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі його у власність позивача.

З даного приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства ( ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України унормовано, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 6.1. договору іпотеки сторони цього договору дійшли згоди вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки ( в цілому чи на будь-яку його частину) шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження, що міститься в договорі.

Згідно з п. 6.3. договору іпотеки сторони дійшли згоди, що задоволення вимог іпотеко держателя може здійснюватися шляхом:

- передачі іпоткодержателю права власності на предмет іпотеки (в цьому чи будь-яку його частину) в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»;

- продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки (в цьому чи будь-якої його частини) будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

У п. 6.4. договору іпотеки сторони визначили, що у випадку прийняття рішення іпотеко держателем про задоволення своїх вимог шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (іпотеки (в цьому чи будь-яку його частину), застереження в цьому договорі є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки (в цьому чи будь-якої його частини).

Тобто сторони, підписавши договір іпотеки, обумовили всі їх умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

У ст. 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Згідно з ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»

- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 закону України «Про іпотеку».

З урахуванням вищевикладеного, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому необхідно врахувати, що ст. 37 Закону України « Про іпотеку» не передбачає виникнення права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем на підставі рішення суду.

Відповідно до цієї статті іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржене іпотекодавцем у суді.

Чинним законодавством передбачене право оспорити в суді державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотекодавцем, набутого в позасудовому порядку.

Разом з тим у ч. 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві може бути передбачено в рішенні суду або договорі про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідному застереженні в іпотечному договорі).

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано ст. 39 Закону України «Про іпотеку» якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена у статті 3 Закону України від 07 липня 2004 року № 1953-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у якій визначено, що загальними засадами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) є:

1) гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження;

2) обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав;3) публічність державної реєстрації прав;

4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом;

5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 18 вказаного Закону передбачений порядок проведення державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та процедура державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державні реєстратори зобов'язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Згідно з пунктами 6, 9, 12, 18, 19, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який установлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.

За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя в разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови в державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки шляхом прийняття його у свою власність на підставі іпотечного договору є позасудовим способом захисту і не передбачено як спосіб захисту права шляхом звернення до суду (фактично про встановлення права за рішенням суду) ні статтею 16 ЦК України, ні Законом № 898-IV, ні договором, укладеним між сторонами.

Аналогічний правовий висновок мітиться в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 916/5073/15.

За результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право на підставі п. 4 ч. 1 ст. 275 ГПК України, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції не обмежений на підставі ч. 4 ст. 269 ГПК України доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційний господарський суд не погоджується із висновками місцевого суду про часткове задоволення позовних вимог відмови, оскаржене рішення вважає незаконним, що має наслідком скасування цього рішення та закриття провадження у даній справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України, в зв'язку з чим апеляційну скаргу дочірнього підприємства "Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ" слід задовольнити.

Також суд апеляційної інстанції враховано наведені дочірнім підприємством "Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ" пояснення та доводи в клопотанні про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З огляду на викладене, позивач може звернутися до суду з відповідним клопотанням про повернення сплаченого судового збору.

Відтак питання щодо розподілу содових витрат на даний час судом апеляційної інстанції не розглядається.

Керуючись ст.ст. 231, 240, 269-270, 273, 275, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу дочірнього підприємства "Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2016 у справі № 910/23069/15- скасувати.

3. Провадження у справі № 910/23069/15 -закрити.

4. Справу № 910/23069/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано- 01.03.2019.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б.Михальська